Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

12.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~(далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позивач, позов обґрунтовує тим, що 22.01.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 1399336 через особистий кабінет споживача, про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 5000,00 грн., зі строком користування 360 днів, та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 14 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників, в т.ч. до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Відповідачка не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Таким чином, вона має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором у загальному розмірі 37\~750.00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 32750.00 грн. сума заборгованості за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідачки на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов було подано до Мостиського районного суду Львівської області, а ухвалою від 14.03.2025 передано справу за територіальною підсудністю Городоцькому районному суду Львівської області. Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка в судове засідання не явилась, представник її подав відзив, просив в позові відмовити з огляду на те, що [PERSON] не було повідомлено про наявність Договору факторингу, позивачем не підтверджено та не спростовано факт зарахування грошових коштів на її картку, звертає увагу на довідку ТОВ «Пейтек Україна», яка є сумнівною оскільки ТОВ «Пейтек Україна» не є стороною договору, також не погоджується з нарахуванням не справедливих відсотків, які не відповідають ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування", просив у позові відмовити в повному обсязі. Позивач направи до суду пояснення на відзив, просив відхилити доводи представника відповідачки та задовольнити позов. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідачки просив розглядати справу в режимі відеоконференцзвязку. В судовому засіданні представник відповідачки підтримав мотиви викладені у відзиві, також додав, що [PERSON] є багатодітною матір`ю, врахувати її доходи та врахувати те, що нараховані відсотки позивачем, що перевищують тіло кредиту у десять разів є економічно не обґрунтованими, не спів мірними, та такими, що порушують засади справедливості, добросовісності й розумності, які закріплені у статті 3 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки адвоката Щербатого Р.Р., вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 22.01.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1399336. (а.с.6-10) Відповідно до умов договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.1.3. та 1.4. договору, розмір суми кредиту 5000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить відповідно до вимог предмету договору п.1.5.1. 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. договору. Договір було підписано позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором К742, 22.01.2024.(а.с.10) До укладання кредитного договору позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, про що свідчить його електронний підпис з одноразовим ідентифікатором К742 (а.с.11-12). ТОВ «Слон Кредит» надавши відповідачці кредит в розмірі 5000.00 грн. свої зобов`язання перед відповідачкою виконало, що підтверджено довідкою ТОВ «Пей Тек» про проведення транзакції згідно Договору між Товариством та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 (а.с. 13). 14 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с.16-18) З акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з реєстру від 14.10.2024 за договором факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей, заборгованість [PERSON] складає 5000.00 сума заборгованості за основною сумою боргу та 32750.00 грн. сума заборгованості за відсотками.(а.с.19,20 ) Спір витікає з цивільних правовідносин. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України) Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ст.612 ЦК України). Судом встановлено, що договір укладено відповідачкою з первісним кредитором через особистий кабінет споживача, про надання споживчого кредиту, в електронній формі, дистанційно, з умовами споживач погодилась. (п.9.8. Договору а.с.9 на звороті). Механізм укладення електронного договору, вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Досліджені в суді матеріали справи свідчать про те, що договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що були направлені їй у смс-повідомленні на її мобільний номер телефону. За наведеного в сукупності, суд відхиляє зауваження представника відповідачки щодо автентичності електронного підпису та фактичного волевиявлення відповідачки на укладення договору. Судом встановлено факт укладення відповідачкою договорів із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачкою свідомо були підписані документи (договір, паспорт споживчого кредиту) вона погодилася з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів, що фактично спростовує усі доводи представника відповідачки щодо невідповідності умов договору вимогам законодавства. Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №\~732/670/19\~(провадження № 61-7203св20). Щодо договору факторингу. Питання зміни кредитора у зобов`язанні регулюється п. 1 ч.1 ст. 512 та ч.1 ст.513 ЦК України. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідачка отримавши кредит, не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, згідно долученого позивачем розрахунку, відповідачка взагалі не вносила платежі (а.с.14). Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на те, що позичальник виконав свої умови згідно договору, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь заборгованості в розмірі 5000,00 грн. - є обґрунтованими. Крім заборгованості за основним боргом, позивач просить стягнути заборгованість за процентами. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачці нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 32750,00 грн., станом на 14.10.2024. Кількість днів прострочки -236. Проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 2,5% в день або 3750,00 грн. в місяць, що дорівнює (5000,00 х 30 х 2,5%).(а.с.14) Враховуючи обставини справи, суд вважає, що розрахунок процентів за користування кредитом є несправедливий з огляду на наступне. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 22.11.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , що набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Також, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений 22.01.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. За наведеного, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,5% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Отже належним є розмір процентів за весь час користування кредитом [PERSON] (5000, 00 х 360 дні х 1%) - 18000 .00 грн. а не 32750 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, тому в частині суми заборгованості за відсотками позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов позивача задоволено частково, тому з відповідачки належить стягнути судовий збір в розмірі 2300.00 грн. на користь позивача.

Outcome: partial