Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

26.05.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, обґрунтувавши його тим, що позивач у квітні 2025 року він [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з питанням продажу, належної йому квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором дарування від 21.12.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А., зареєстровано в реєстрі № 11057. Маючи намір розпорядитися вищезазначеною квартирою, позивач звернувся з цим питанням до нотаріуса, на що йому було повідомлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження, у вигляді заборони на зазначений будинок, що зареєстровано Другою первомайською державною нотаріальною конторою 25.09.2006 р. Таким чином, наразі, у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» міститься наступна інформація: Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 3779947; Зареєстровано: 25.09.2006 15:27:32 за № 3779947 реєстратором: Друга первомайська державна нотаріальна контора, 55213, Миколаївська обл., Первомайський р., м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, (05161) 7-54-76; info_2@pmm.mk.notary.gov.ua; Підстава обтяження: Заява про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 10717, 22.09.2006, ДВС у м. Первомайську та Первомайському районі; Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша; причина відсутності коду; Заявник Друга Первомайська ДНК. З метою з`ясування підстав виникнення зазначеної заборони, до Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, до Державного нотаріального архіву Миколаївської області та до Першого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були подані адвокатські запити з питання щодо надання інформації про вищезазначену заборону. Листом № 438/01-16 від 07.05.2025 р. Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Листом № 537/01-21 від 07.05.2025 р. Державним нотаріальним архівом Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у наданні відповіді на запити було відмовлено з посиланням на те, що нотаріуси не можуть надавати адвокатам за адвокатським запитом інформацію, яка містить нотаріальну таємницю. Листом № 54405/2 від 23.04.2025р. Першим відділом Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено: «На Вашу заяву від 18.04.2025 року щодо зняття арешту Перший відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомляє: Відповідно до п. 2 розділу ІХ Порядку ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки. Протягом останніх трьох років на виконання у відділу відносно [PERSON] виконавчі провадження не відкривались та не перебували. Встановити, у зв`язку з чим та в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно, не представляється можливим. Додатково відділ повідомляє, що відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду». Таким чином, на підставі вищевикладеного, запис про наявність заборони на квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якого є Позивач, є безпідставними. Позивач не має змоги розпорядитись власним майном на власний розсуд з причини наявності внесених записів про заборону (арешт). Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Оскільки накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, то він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано статтею 391 ЦК України. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Обтяження у вигляді заборони на майно, яке належить [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, яке позивач бажає відчужити. Враховуючи викладені обставини, потрібно зробити висновок, що наявність обтяження щодо нерухомого майна, що належить позивачу, порушує право власності, а тому накладена заборона відчуження нерухомого майна підлягає скасуванню. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Причини неявки невідомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 423320818 від 18.04.2025 р., за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на яку в розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» міститься інформація про арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 3779947; Зареєстровано: 25.09.2006 15:27:32 за № 3779947 реєстратором: Друга первомайська державна нотаріальна контора, 55213, Миколаївська обл., Первомайський р., м. Первомайськ, вул. Грушевського, 1, (05161) 7-54-76; info_2@pmm.mk.notary.gov.ua; Підстава обтяження: Заява про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 10717, 22.09.2006, ДВС у м. Первомайську та Первомайському районі; Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша; причина відсутності коду; Заявник Друга Первомайська ДНК. Згідно відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 54405/2 від 23.04.2025 р. відомо, що протягом останніх трьох років на виконання у відділу відносно [PERSON] виконавчі провадження не відкривались та не перебували. Встановити, у зв`язку з чим та в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно, не представляється можливим. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, а також той факт, що [PERSON] на даний час не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав накладення арешту на його майно немає, а тому суд вважає за можливе задовольнити його позовні вимоги про зняття арешту.

Outcome: approved