Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

03.04.2025\~до\~Ладижинського міського\~суду Вінницької\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник -\~адвокат\~Бодачевська\~Мирослава Володимирівна,\~до\~ [PERSON] про зміну способу та розміру стягуваних аліментів, у якій позивачка просить: 1) змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у цивільній справі №135/837/20 та ухвалити судове рішення про стягнення аліментів із [PERSON] на\~її користь\~аліменти на утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача по справі, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до виповнення дитині повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) припинити стягнення аліментів за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у цивільній справі №135/837/20, що стягуються із [PERSON] на\~її користь\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 2\~000,00 грн; 3) судові витрати по справі покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін у справі є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у справі №135/837/20 відповідача [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на дитину: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Сума стягуваних аліментів у розмірі 2\~000 грн є незначною, оскільки дитина росте і збільшуються потреби на належне забезпечення її життя та розвитку, тому коштів на утримання дитини катастрофічно не вистачає. Донька сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, але аліментів в розмірі 2\~000 грн щомісячно недостатньо для життя та забезпечення гармонійного розвитку дитини. На сьогоднішній день зросли ціни на продукти харчування, комунальні послуги, одяг, взуття, канцелярські приналежності тощо. Також на момент винесення вищезазначеного рішення, донці [PERSON] було 5 років, тепер дитині виповнилося майже 10 років, а отже дитина потребує значно більшого матеріального забезпечення. Разом з тим, 05.07.2022 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та за час перебування у даному шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі у Тульчинському районному суді Вінницької області перебуває справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Таким чином у позивачки склалася ситуація, що на її утриманні перебуває троє дітей. Разом з тим у відповідача [PERSON] будь-яких інших осіб, які перебувають на його утриманні не має. Отже, витрати на утримання дитини істотно збільшились порівняно з витратами, які існували в 2020 році. Даної суми аліментів у розмірі 2\~000 грн не достатньо для того, щоб забезпечувати дитину не те, щоб усіма необхідними, а хоча б елементарними речами першочергової потреби, а також змінились обставини, які існували на момент розгляду попередньої справи. У зв`язку з тим, що позивачці складно забезпечувати дитину, враховуючи ті аліменти, які сплачує відповідач вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20). 14.04.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі, у якій він на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України просить зупинити провадження у даній цивільній справі, мотивуючи тим, що він був призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 14.08.2022 по теперішній час. З 14.08.2022 приступив до виконання службових обов`язків, та по теперішній час бере безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Донецькій області (а.с.23-29). 26.05.2025 через канцелярію суду від представника позивачки адвоката Бодачевської М.В. надійшли письмові заперечення, у яких вона просить відмовити відповідачу [PERSON] у задоволенні його заяви про зупинення провадження у справі (а.с.36-39). Ухвалою суду від 28.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній цивільній справі (а.с.42-44). Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бодачевська М.В. у судове засідання не з`явилися, але представник надала заяву, у якій просить розглядати справу без позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач\~\~ [PERSON] 11.04.2025 особисто отримав судову повістку на судове засідання, призначене на 05.05.2025 на 13-00 год, копію ухвали про відкриття провадження від 07.04.2025 та позовну заяву з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с.30), проте в судове засідання не прибув. У подальшому в судові засідання, призначені на 28.05.2025 та 18.06.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою реєстрації ( [ADDRESS] ), проте судові повістки не отримав, поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.35, 46). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, на підставі ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України суд зі згоди представника позивачки ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.08.2021 Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.7). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у справі №135/837/20 відповідача [PERSON] , [INFO] , визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з [PERSON] \~\~аліменти на користь [PERSON] на дитину: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №64597159 від 22.02.2021 (а.с.11), головним державним виконавцем Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бурлініною Л.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №135/837/20, виданого 01.02.2021 Ладижинським міським судом Вінницької області (а.с.10) про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття. 05.07.2022 позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.07.2022 Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.12). Від шлюбу з [PERSON] у позивачки [PERSON] народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.06.2023 Ладижинською міською радою Гайсинського району Вінницької області (а.с.13), та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.06.2023 Ладижинською міською радою Гайсинського району Вінницької області (а.с.14). Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі №148/452/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.15). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] №6118/3/960 від 09.04.2025 відповідач [PERSON] , [INFO] , обіймає посаду штаб-сержанта 3 категорії групи розвідки штабу військової частини [NUMBER] , та в період з 14.08.2022 по 09.05.2023, з 25.05.2025 по 21.06.2023, з 27.06.2023 по 01.09.2023, з 04.09.2023 по 19.09.2023, з 21.09.2023 по 15.04.2024, з 17.04.2024 по 21.05.2024, з 25.07.2024 по 24.12.2024, з 11.01.2025 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Миколаїв, с. Невельське, с. Новоолександрівка Донецької області (а.с.24). Відповідно до довідки вих. №6/18/3/954, виданої 08.04.2025 командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] , відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 14.08.2022 по теперішній час (а.с.25). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК України за\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України. Так, відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Разом з\~тим,\~змінюючи спосіб\~стягнення аліментів\~з платника,\~суд має\~визначити їх\~розмір за\~правилами,\~встановленими статтею 182 СК України. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Верховний Суд в постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20 зазначив, що враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05.02.2014 (провадження №6-143цс13), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12.01.2022 у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23.05.2022 у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1 та 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, що позивачка, з якою проживає малолітня дитина [PERSON] , звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від доходу її батька. При цьому вказує на зміни свого матеріального стану у зв`язку із збільшенням потреб дитини, наявність на утриманні двох інших малолітніх дітей. При цьому посилається на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки він проходить військову службу. Позивачка [PERSON] , як одержувач аліментів на дитину, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, зокрема те, що розмір, присуджених до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2 000 грн, на даний час є очевидно недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки дитина подорослішала і на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, крім того, позивачка має на утриманні ще двох малолітніх дітей, які також потребують забезпечення достатнього рівня життя. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] є здоровою працездатною особою, на даний час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] , даних про наявність у нього на утриманні інших осіб не має. З урахуванням\~встановлених обставин\~справи,\~приймаючи до\~уваги,\~що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, право вибору якого належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначені конкретного розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та не має на утриманні інших осіб, а тому, вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у справі №135/837/20. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (ч.1 ст.192 СК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи на задоволення позовних вимог та зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. стягується з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved