Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили суд визнати за [PERSON] право власності на частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , а за [PERSON] право власності на частку житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер її чоловік [PERSON] , які доводилися відповідно матір`ю та батьком позивачу [PERSON] , і бабою та дідом позивачу [PERSON] . За життя [PERSON] був титульним власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок набуто подружжям [PERSON] в період шлюбу. Позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, але отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з не визначенням шлюбної долі кожного із співвласників даного майна. Вказане зумовило необхідність звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.04.2025 провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду, витребувано докази, що надані суду. Позивачі та їх представник, в судове засідання не прибули, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали. Відповідач по справі Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду. У зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що [PERSON] (а.с. 5), дошлюбне прізвище якої « [PERSON] » (а.с. 16), та [PERSON] (а.с. 8), дошлюбне прізвище якої « [PERSON] » (а.с. 14) , є відповідно донькою та матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження [PERSON] (а.с. 15-16) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , яка одружившись змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 13-14). Відповідно позивач по справі [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] по лінії матері. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2011 виданого виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 16. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2024 виданого Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 789 (а.с. 11). Подружжя [PERSON] та [PERSON] , які зареєстрували шлюб 12.11.1966 (а.с. 12), в період шлюбу, а саме 18.09.1984 року, придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєструвавши право власності на вказане майно на ім`я [PERSON] , що підтверджується відміткою про реєстрацію в Криворізькому БТІ під номером 318 в реєстровій книзі № 3 стор 20 (а.с. 17, 59). Вказаний будинок, згідно відомостей про технічний стан об`єкта нерухомого майна, складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «Е», замощення «І», колодязя «ІІ», огорожі «№ 1». Всі будови збудовані не пізніше 1991 року (а.с. 18-23). За життя [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті, а саме склав заповіт від 25.02.2011 реєстровий номер 40, яким заповів вказаний житловий будинок та все належне йому майно, майнові права та обов`язки [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-25). [PERSON] 03.10.2019 одружилася, змінивши прізвище на « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 9 (а.с. 16). [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , але постановою нотаріуса від 28.02.2025 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що спадкове майно набуте померлим за час перебування у шлюбі з [PERSON] , при цьому шлюбні долі подружжя за їх життя не визначені, а тому нотаріус не зміг встановити обсяг спадкового майна (а.с. 26). Відповідно до ст. 22 КЗпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, виходячи з викладеного, за відсутності даних про інше, суд приходить до висновку, що частки кожного з подружжя [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на вказаний будинок були рівними та кожному з ним, за їх життя, належало право власності на частину вказаного будинку. Як слідує з довідки з Радушненської сільської ради № 441 від 25.09.2024, на момент смерті [PERSON] , з нею за адресою: [ADDRESS] , мали зареєстроване місце проживання: чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та онука [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 56-57). Як слідує з інформаційної довідки Шостої криворізької нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 40). [PERSON] вже після звернення до суду з позовом, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , але отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва, у зв`язку з неможливістю встановлення обсягу садкового майна (а.с. 84-85). Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Будучи спадкоємцями першої черги спадкування за законом та спільно проживаючи зі спадкодавцем [PERSON] , її донька [PERSON] та чоловік [PERSON] прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки спадкова маса після смерті [PERSON] складала частину права власності на вищевказаний будинок, то в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право на спадкове майно в рівних частках та кожному з них належало право на вищевказаного будинку (1/2 / 2 = 1/4), в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно, за життя [PERSON] , йому належало право на частки вказаного будинку (1/2 шлюбна доля та успадкована після смерті [PERSON] ). Зі змісту матеріалів спадкової справи відкритої нотаріусом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , слідує що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася [PERSON] , надавши заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 42), яка мала зареєстроване місце проживання з дідом [PERSON] , до дня його смерті, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). Незважаючи на це, вищевказані обставини, а саме не визначення за життя [PERSON] його частки у спільному з [PERSON] майні та не оформлення ним прийнятої спадщини після смерті [PERSON] , унеможливили видачу свідоцтва про право на спадщину після його смерті позивачу [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позасудові способи оформлення позивачами спадщини відсутні, інші спадкоємці які б прийняли спадщину відсутні, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем [PERSON] право власності на частки житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , а за [PERSON] право власності на частку вказаного житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved