Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води. Інфляційних втрат та процентів річних у розмірі 5 790,38 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 06 січня 2025 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд справи призначено на 26 лютого 2025 року. 24 січня 2025 року відповідачі 1 та 3 подали пояснення-заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог та вказували, що між сторонами відсутній укладений договір на надання послуги, однак кожного місяця вони сплачують за надані послуги згідно з показаннями лічильника. Так, у період з жовтня 2019 року по червень 2020 року було використано 203 куб.м., у червні 2020 року лічильник був замінений на новий, який був у них по липень 2024 року і показання якого - 92 куб.м. Відповідачі зазначають, що в червні вони звернулися до позивача для розпломбування лічильника для його заміни і лише в серпні 2024 року лічильник був замінений, однак за цей період відповідач незаконно нарахував 879,15 грн. за червень та 970,41 грн. за липень 2024 року. Також відповідачі наголошують, що у розрахунок заборгованості були включені діти, які не проживають в квартирі 20 років, водою не користувалися, а також не врахована пільга учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. Вважають, що АТ «Ощадбанк» не сплатив позивачу за гарячу воду 3078 грн., чим створив їм заборгованість . 05 лютого 2025 року позивач подав письмові пояснення на вказані заперечення відповідачів, у яких, зокрема, зазначив, що чинне законодавство не передбачає можливості проведення нарахування коштів за надані послуги на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги, та пояснив, що нарахування з 01 серпня 2018 року по 28 лютого 2020 року проводилися по показникам індивідуального засобу обліку, з 01 березня 2020 року по 30 травня 2020 року - за нормами споживання (3 куб.м. на одну особу) на двох зареєстрованих осіб, оскільки відповідачами не надано відомостей про повірку засобу обліку; з 01 червня 2020 року по 30 квітня 2024 року - за показаннями індивідуального засобу обліку, а з 01 травня 2024 року по 31 липня 2024 року по нормам споживання у зв`язку з ненаданням відповідачами відомостей щодо проведення повірки індивідуального засобу обліку, з 01 по 14 серпня 2024 року нарахування здійснювалися по середнім показникам споживання, а з 15 серпня 2024 по показниках засобу обліку. Позивач також вказував, що щомісяця надсилає усім споживачам квитанції, в яких зазначаються відомості про надані послуги, а також підстави для нарахування коштів, про наявність боргу, однак відповідачі не зверталися до позивача з приводу розміру нарахованих їм сум. Щодо непроживання інших відповідачів за адресою виникнення заборгованості позивач вказував, що всі відповідачі зареєстровані у квартирі за адресою надання послуг, отже вони є користувачами цих послуг і проживання їх в іншому місці не звільняє їх від оплати наданих послуг, натомість відповідачі не повідомляли позивача про зміну кількості проживаючих осіб, а на виконавця не покладається обов`язок періодичної перевірки кількості осіб, як мають зареєстроване місце проживання у квартирі або фактично проживаючих осіб. Щодо неврахування пільг відповідача [PERSON] позивач зазначив, що з 01 жовтня 2019 року запроваджена монетизація пільг на оплату житлово-комунальних послуг і вони виплачуються пільговикам, а тому у позивача відсутній обов`язок здійснювати зменшення щомісячних нарахувань на суму відповідної пільги. 26 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 22 квітня 2025 року. 06 березня 2025 року відповідачі 1 та 3 подали пояснення-заперечення. 19 березня 2025 року від позивача надійшли письмові пояснення щодо порядку здійснення нарахувань коштів за надану послугу з постачання гарячої води. . 31 березня 2025 року від відповідачів 1 та 3 надійшла заява, в якій відповідачі зазначають, зокрема, що частково комунальні послуги повинен сплачувати за них АТ «Ощадбанк», однак їм не відомо, скільки банк сплатив коштів, і саме з вини банку виник борг. Враховуючи, що на АТ «Ощадбанк» до 01 січня 2023 року був покладений обов`язок перераховувати кошти житлової субсидії на рахунки надавачів житлово-комунальних послуг одержувача, суд ухвалою від 22 квітня 2025 року залучив Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, оскільки рішення у справі може вплинути на їх права та обов`язки. Розгляд справи відкладено на 28 травня 2025 року. 15 травня 2025 року від [PERSON] та [PERSON] надійшли пояснення-клопотання з розрахунками. АТ «Ощадбанк» у наданих до суду поясненнях не погодився із твердженням [PERSON] та [PERSON] , що заборгованість перед ТОВ «Євро-Реконструкція» виникла з вини Банку та зазначив, що у [PERSON] створено обліковий запис отримувача пільг у системі банку з обліку пільг та субсидій (ЕБК) під особовим номером [NUMBER] . Пільговик отримував грошову допомогу від Мінсоцполітики в безготівковій формі у звітні періоди з жовтня 2019 року по грудень 2022 року, за винятком лютого, березня та квітня 2020 року - у цей період грошова допомога в АТ «Ощадбанк» від Мінсоцполітики йому не нараховувалась у жодній формі. За весь зазначений період у пільговика жодного разу не залишалося зекономлених коштів після розрахунків з постачальниками послуг, а тому кошти невикористаної (зекономленої) пільги жодного разу не перераховувались на його поточний рахунок. Відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373, безпосередньо між пільговиком та уповноваженим банком не виникає будь-яких зобов`язальних або інших майнових правовідносин, за змістом яких у пільговика могло б виникнути право майнової вимоги до уповноваженого банку, а також не передбачено випадків виникнення відповідальності уповноваженого банку перед пільговиками. Банк пояснив, що кошти з рахунку для виплати пільг Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» перераховуються на рахунки управителям багатоквартирних будинків, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків та виконавцям комунальних послуг виключно на підставі поданих до уповноваженого банку реєстрів (узагальнений реєстр нарахованих пільг, реєстр нарахованих сум платежів пільговикам), що свідчить про те, що АТ «Ощадбанк у зазначених правовідносинах не є ні розпорядником, ні відповідальним виконавцем бюджетної програми щодо виплати передбачених у державному бюджеті пільг. Виходячи з вищенаведеного, АТ «Ощадбанк» виключно забезпечує банківське обслуговування реалізації механізму надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі. Як зазначила третя особа, відповідно до п. 12 Порядку, перерахування коштів за послуги (витрати) здійснюється у такій послідовності: постачання теплової енергії, постачання та розподіл природного газу або постачання та розподіл електричної енергії за наявності відповідного виду індивідуального опалення, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання та розподіл електричної енергії, постачання та розподіл природного газу, поводження з побутовими відходами, послуги з управління багатоквартирним будинком, абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг. Пільговик може визначити іншу послідовність перерахування коштів за послуги (витрати) шляхом подання відповідної заяви структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. На підтвердження своїх доводів щодо дотримання АТ «Ощадбанк» Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, ним надано виписку операцій, проведених по обліковому запису [PERSON] за період з жовтня 2019 по січень 2023. У відповідь на пояснення АТ «Ощадбанк» відповідачі 23 червня 2024 року надали заперечення, в яких вказали, що неодноразово зверталися до Банку за наданням акту звірки, однак за три роки так його і не отримали, а Банк за 27 місяців не сплатив кошти за гарячу воду, незважаючи на їх неодноразові звернення, натомість всю місячну суму пільг сплачував за опалення, хоча зобов`язаний бу сплачувати лише 552,98 грн., а різницю - іншим надавачам послуг. Як зазначили відповідачі, за опалення АТ «Ощадбанк» сплатив 14052,01 грн., хоча за розрахунками УСЗН на це виділялося 9031,27 грн, а отже переплата становить 5020,78 грн, яку відповідачі просять зарахувати в оплату гарячої води. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Як слідує з матеріалів справи, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ТОВ «Євро-реконструкція» з 01 липня 2014 року є постачальником теплової енергії та гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012. Відповідачі є співвласниками (по 1/4 частини) квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані в ній та отримують послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, отже є споживачами відповідних послуг. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро - реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111(4511). Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Як визначено частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, відповідачі користуються послугами з постачання гарячої води у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а отже на них покладено обов`язок оплачувати надані послуги. Пунктом 11 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на індивідуального споживача покладений обов`язок інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; Відповідачі не надали доказів повідомлення позивача про фактичну кількість осіб, які проживають у квартирі, за адресою якої надаються відповідні послуги. Судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання щодо своєчасної оплати комунальних послуг належним чином не виконали, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги постачання гарячої води за період з серпня 2018 року по листопад 2024 року в сумі 5 013,15 грн, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період. Так, як свідчать матеріли справи, пояснення сторін та розрахунок заборгованості, будинок [ADDRESS] загальнобудинковим засобом обліку постачання гарячої води не обладнаний, з 01 серпня 2015 року на обліку у ТОВ «Євро-реконструкція» перебував встановлений в квартирі [ADDRESS] цього будинку індивідуальний засіб обліку гарячого водопостачання № 4733342 і нарахування за послугу з гарячого водопостачання з 01 серпня 2018 року по 28 лютого 2020 року проводилося по показникам цього лічильника. З 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року у зв`язку з відсутністю повірки засобу обліку нарахування здійснювалося по нормі споживання 3 куб. м на 1 особу відповідно до кількості зареєстрованих осіб (2 особи згідно з розрахунком позивача). Індивідуальний засіб обліку гарячого водопостачання № 406393559 взято на облік позивачем з 12 червня 2020 року та нарахування здійснювалися по показникам цього засобу обліку до 30 квітня 2024 року. У період з 01 травня 2024 року по 31 липня 2024 року у зв`язку з відсутністю повірки засобу обліку нарахування здійснювалося по нормі споживання 3 куб. м на 1 особу відповідно до кількості зареєстрованих осіб (4 особи згідно з розрахунком позивача), а з 15 серпня 2024 року - по показникам індивідуального засобу обліку № 2664124. Статтею 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» періодичній повірці підлягають лічильники води (пункт 38). Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 для лічильників води встановлений міжповірочний інтервал у 4 роки. Підпунктом 3 пункту 4 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 визначено, що для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Згідно з пунктом 1 розділу IX цієї Методики сумарний обсяг спожитої гарячої води в приміщеннях, не оснащених вузлами розподільного обліку, визначається розрахунком для кожного такого приміщення, виходячи з кількості осіб, які фактично користуються комунальною послугою в приміщенні та норми споживання гарячої води, що установлена органом місцевого самоврядування, м3/особу на місяць. Отже, позивач правомірно нараховував відповідачам плату за надані послуги з гарячого водопостачання за час між закінчення терміну повірки засобу обліку до дати прийняття його на абонентський облік, виходячи з норм споживання відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, про непроживання двох з яких відповідачі позивача не повідомляли. Суд також враховує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками [ADDRESS] , а тому відповідно до положень частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України, зобов`язані утримувати майно, що їх належить. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже має право на пільги і компенсації, встановлені Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі. Відповідно до пункту 7 цього Порядку (в редакції станом на ату виникнення правовідносин) виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. АТ «Ощадбанк» веде у відповідних автоматизованих системах обліку банку персоніфікований облік пільговиків та коштів, які надходять на рахунок для виплати пільг, в розрізі кожного пільговика. АТ «Ощадбанк» здійснює переказ коштів на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг на підставі договорів, що укладаються між АТ «Ощадбанк» (його установами) та управителями, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг (пункт 9 Порядку) Як передбачено пунктом 12 Порядку перерахування коштів з рахунка для виплати пільг на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг здійснюється АТ «Ощадбанк» в такій послідовності: 1) управителі, об`єднання, виконавці комунальних послуг, які уклали з АТ «Ощадбанк» договори, подають щомісяця до 13 числа (включно) АТ «Ощадбанк» реєстри пільговиків разом з даними про облікові записи пільговиків, нараховані суми за спожиті послуги у попередньому місяці та загальні суми до сплати, що включають заборгованість (переплату) за попередні періоди окремо за кожним видом послуги, крім витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - реєстр нарахованих сум платежів пільговикам). 2) АТ «Ощадбанк» на підставі отриманих реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам здійснює щомісяця до 18 числа перерахування коштів загальними сумами з рахунка для виплати пільг на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг з наданням реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам, у яких зазначається інформація про перерахування коштів. Перерахування коштів за послуги (витрати) здійснюється у такій послідовності: постачання теплової енергії, постачання та розподіл природного газу або постачання та розподіл електричної енергії за наявності відповідного виду індивідуального опалення, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання та розподіл електричної енергії, постачання та розподіл природного газу, поводження з побутовими відходами, послуги з управління багатоквартирним будинком, внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Пільговик може визначити іншу послідовність перерахування коштів за послуги (витрати) шляхом подання відповідної заяви структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. Як слідує з наданих Банком витягів з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» по обліковому запису [PERSON] щодо послідовності перерахування коштів за послуги, АТ «Ощадбанк» у період з жовтня 2019 року по грудень 2022 року (за винятком лютого, березня, квітня 2020 року) здійснював перерахування коштів, призначених [PERSON] як одержувачу пільги, відповідним виконавцям комунальних послуг. З пояснень відповідачів та досліджених судом матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі виник в тому числі у зв`язку із помилковою, на думку відповідачів, сплатою АТ «Ощадбанк» коштів пільги першочергово на оплату послуг з постачання теплової енергії, внаслідок чого інші виконавці комунальних послуг кошти не отримували. Водночас доказів, що [PERSON] визначив іншу послідовність перерахування коштів за послуги, ніж передбачена пунктом 12 Порядку, або нецільового переказу (використання) коштів пільги відповідачі не надали. Натомість відповідно до встановленого Порядку надання та використання пільг на оплату житлово-комунальних послуг Банк відповідно до наданих виконавцями житлово-комунальних послуг реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам здійснює лише переказ коштів відповідно до встановленої послідовності. Суд враховує, що у будь-якому разі призначені [PERSON] кошти для виплати пільг були перераховані АТ «Ощадбанк» відповідним виконавцям комунальних послуг, в тому числі і ТОВ «Євро-реконструкція», яке є постачальником теплової енергії у будинку [ADDRESS] , що зменшувало суми зобов`язань [PERSON] за такими житлово-комунальними послугами на суму призначеної йому пільги. Такими чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані позивачем комунальні послуги з постачання гарячої води за період з серпня 2018 року по жовтень 2024 року (включно), розмір якої становить 5 013,15 грн. Згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачами грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за період до 23 лютого 2022 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 628,30 грн, а також 3% річних в розмірі 148,93 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що [PERSON] як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році звільнений від сплати судового збору, на інших відповідачів до положень частин першої, шостої ст. 141 ЦПК України покладається судовий збір у сумі 757 грн. з кожного.

Outcome: approved