Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

25.03.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року в загальній сумі 19706,34 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05.02.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №130379 (далі - кредитний договір №130379 від 05.02.2024 року) у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора 79497b5f, який було відправлено на номер телефону відповідача - [NUMBER] . Згідно умов кредитного договору №130379 від 05.02.2024 року, загальний розмір кредиту становить 13334,00 грн., який надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн. на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] ; у розмірі 3333,50 грн., шляхом погашення заборгованості за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту. Загальний строк кредитування за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року складає 84 дні, починаючи з 05.02.2024 року по 29.04.2024 року. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі та порядку передбаченому умовами кредитного договору, шляхом їх перерахування на банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] . 12.07.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №12072024, згідно умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набула права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 04.03.2025 року у [PERSON] перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 19706,34 грн., з яких 13334,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 5871,34 грн. - заборгованість за відсотками; 501,00 - заборгованість за комісією. Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., які просить стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» Тараненко А.І., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 05.02.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №130379 у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора 79497b5f, який було відправлено на номер телефону відповідача - [NUMBER] . Згідно умов кредитного договору №130379 від 05.02.2024 року, загальний розмір кредиту становить 13334,00 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн. на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] ; у розмірі 3333,50 грн., шляхом погашення заборгованості за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту. Загальний строк кредитування за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року складає 84 дні, починаючи з 05.02.2024 року по 29.04.2024 року. Пунктом 2.5 договору передбачено, що загальна орієнтовна вартість кредиту складає 22544,84 грн., про що також зазначено в паспорті споживчого кредиту. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 10000,50 грн. в порядку передбаченому умовами кредитного договору, шляхом їх перерахування на банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] , на підтвердження чого надано довідку №10 від 11.11.2024 року про перерахування коштів для [PERSON] (запис №34). Доказів того, що персональні дані [PERSON] (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, матеріали справи не містять. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, матеріали справи також не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачем [PERSON] кредитного договору №130379 від 05.02.2024 року та надання відповідачу 10000,50 грн. кредитних коштів. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року, суд зазначає наступне. 12.07.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №12072024, згідно умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набула права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №130379 від 05.02.2024 року. Згідно додатку №1 до договору факторингу №12072024 від 12.07.2024 року (реєстр боржників), заборгованість [PERSON] на дату відступлення права вимоги склала 19706,34 грн., з яких 13334,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 5871,34 грн. - заборгованість за відсотками; 501,00 - заборгованість за комісією. При цьому, суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 04.03.2025 року у [PERSON] перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 19706,34 грн., з яких 13334,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 5871,34 грн. - заборгованість за відсотками; 501,00 - заборгованість за комісією. Вказана сума заборгованості в розмірі 19706,34 грн. також підтверджується розрахунком (карткою обліку виконання договору: 130379) первісного кредитора - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», проведеним за період з 05.02.2024 року по 29.04.2024 року, що відповідає строку кредитування (строку дії кредитного договору). Відповідачем [PERSON] вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19706,34 грн. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 7000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що\~витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.\~У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано: копію договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року; додаткову угоду №9 від 04.02.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи, обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення, в розмірі 2000,00 грн. При цьому, суд зазначає, що справа не є складною, не потребувала значного часу для аналізу нормативно-правового регулювання та судової практики. Фактичні обставини, які підлягали встановленню також не потребували надмірних трудових затрат для їх доказування. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial