Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ніколенко В.В. звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 29.09.2024 (зареєстровано 30.09.2024), в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.08.2022 станом на 19.09.2024 у загальному розмірі 46\~246 грн. 50 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 38\~254 грн. 91 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~991 грн. 59 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2\~422 грн. 40 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 02.08.2022 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відновлювальної кредитної лінії до 200\~000 грн. за типом кредитної картки «Універсальна», строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 42% річних. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦК України. Так, на підставі укладеного договору [PERSON] отримав платіжний інструмент кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії 09/26. Також для зручності користування [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] за типом «Універсальна» зі строком дії 09/27. [PERSON] активно користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення коштів зі сплатою процентів за користування ними, що в сукупності є свідченням виникнення між сторонами фінансово-кредитних відносин та укладення кредитного договору загалом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувався\~кредитним лімітом,\~повертав використану\~суму кредитного\~ліміту та\~сплачував відсотки\~за користування\~кредитним лімітом,\~але припинив\~надавати своєчасно\~банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов договору,\~що має\~відображення у\~розрахунку заборгованості\~за договором\~та підтверджується\~випискою за\~рахунком.\~Таким чином,\~у порушення\~умов договору,\~а також\~ст.ст.509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав,\~хоча ст.629\~ЦК України\~визначено,\~що договір\~є обов`язковим\~для виконання\~сторонами. У результаті цього станом на 19.09.2024 виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 46\~246 грн. 50 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту 38\~254 грн. 91 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~991 грн. 59 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 01.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач [PERSON] подав відзив на позов шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.01.2025. Свої заперечення по суті пред`явлених до нього АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимог мотивував тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладання кредитного договору на умовах, про які зазначає сам позивач, а тому стягнення заборгованості є безпідставним. Відповідач акцентував увагу на позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, відповідно до якої потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, паспорт кредиту не може бути доказом укладення кредитного договору та підставою для стягнення заборгованості за ним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 дійшла висновку, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не може розцінюватися як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору. Так, позивач вважав встановленою обставину щодо умов кредитного договору, а саме: зазначення процентної ставки в розмірі 42%. Однак, на переконання відповідача, вказане не підтверджується іншими доказами по справі. Відповідно до згаданої заяви-анкети, в пункті 1.3 (в кінці пункту) зроблено застереження, а саме: «наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.» Окрім цього, в п. 1.3 анкети-заяви вказані різні розміри процентної ставки, а саме: 42% та 40,8%, однак не надано доказів, що саме про стягнення процентів за ставкою 42% сторони досягли згоди. Вказане випливає також з розрахунку заборгованості, в якому процентна ставка зазначена в розмірі 1,7% та 3,5% (в залежності від періоду). Напроти, ставка в розмірі 42% міститься в розділі «прострочений кредит», що є зовсім іншим, ніж відсотки за кредитним договором відповідно до ст.1056-1 ЦК України. Також, заява-анкета містить різні «кредитні ліміти», а доказів того, що сторони обумовили суму кредиту в розмірі 200 000 грн., позивач не надає. 24.01.2025 на адресу суду засобами поштового зв`язку від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зауважила, що у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, узгоджена відсоткова ставка. Відповідач приєднався до умов договору та частково його виконував, в тому числі й в частині погашення відсотків. Укладення договору між сторонами відповідає вимогам чинного законодавства України, усі його умови сторони належним чином узгодили, з ним [PERSON] був належним чином ознайомлений при укладенні договору, а тому зобов`язаний був виконувати усі його умови. Що стосується нарахування процентів за користування кредитом, представник позивача зауважила, що на момент укладення кредитного договору діяла процентна ставка 3,5% на місяць (відповідно 42% річних), яка в подальшому була змінена. Для підтримки клієнтів банку керівництвом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.03.2022 до 01.06.2022 було запроваджено кредитні канікули для фізичних осіб за всіма кредитними картками, що собою представляли пільгові умови договору, коли клієнт має право не вносити обов`язковий мінімальний платіж, за що до нього не застосовувались штрафні санкції. Стандартні умови кредитування при цьому залишались незмінними. При цьому, «кредитні канікули» не означали відсутність процентів за користування кредитними коштами. Додатково до кредитних канікул банк встановив процентну ставку за користування кредитом 0,001%. З 01.04.2022 банк частково повернув деякі тарифи, знизивши їх порівняно з довоєнним станом: встановлення пільгового розміру процентної ставки на рівні 1,7% на місяць; з 01.09.2022 процентна ставка була повернута до рівня 3,5% на місяць, про що клієнт був проінформований з боку банку, із відображенням цього у виписках по рахунку. Окремо представник позивача зауважила, що [PERSON] не звертався до банку з повідомленням про незгоду зі зміною тарифів та не ініціював розірвання кредитного договору, більше того активно продовжував користуватись кредитною карткою, що свідчить про прийняття ним діючих умов кредитування та згоду з ними. Правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався, хоча усі матеріали цивільної справи, у тому числі відповідь на відзив, 24.01.2025 були відскановані та в електронній формі додані до підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін, які про свою участь в судовому засіданні не заявили та подали заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 29.06.2021, адже цього дня він звернувся до банку із анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. 02.08.2022 [PERSON] підписав анкету-заяву №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, 02.08.2022 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому міститься загальна інформація щодо умов кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кожним із типів кредитних продуктів, які пропонує клієнтам АТ КБ «ПРИВАТБАНК», із зазначенням даних банку, порядку повернення кредиту, обсягу відповідальності позичальника за порушення виконання зобов`язань та інших загальних відомостей. Персональні дані [PERSON] у паспорті споживчого кредиту, а також відомості про конкретно обраний ним тип продукту у паспорті споживчого кредиту не зазначені. Із виписки по рахунку за період з 01.08.2022 до 19.09.2024 слідує, що [PERSON] отримав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовані банком кредитні картки № [NUMBER] , якою користувався з 02.08.2022, та за № [NUMBER] , якою почав користуватись з 28.09.2023. Який тип кредитних карток, строк їх дії встановити не можливо, оскільки надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписка по рахунку таких відомостей не містить, як і підписані позичальником анкета-заява та паспорт споживчого кредиту. Інших доказів, які б підтверджували доводи сторони позивача, що [PERSON] отримав кредитні картки саме за типом «Універсальна» зі строком дії, зазначеним у позові, матеріали справи не містять, таких доказів представниками АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було надано до суду протягом встановленого процесуального строку. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за договором № б/н за період з 01.08.2022 до 19.09.2024, останній активно користувався послугами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме, ним здійснювалися операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку тощо, що свідчить як про факт укладення між сторонами кредитного договору, так і визнання відповідачем наявності між сторонами договірних фінансово-договірних зобов`язань загалом. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку позивачем долучено Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 02.08.2022 станом на 19.09.2024 складає 46\~246 грн. 50 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту 38\~254 грн. 91 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~991 грн. 59 коп. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII, договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з ч.2\~ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»,\~до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Так, позивачем до суду надано заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана ним 02.08.2022 за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису. У п.1.2 заяви зазначені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту відновлювана кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та порядок надання безготівковим шляхом, сума ліміта варіативна залежно від типу кредитної картки. У п.1.3 заяви зазначена інформація щодо реальної процентної ставки 42% для кредитних карт «Універсальна», та 40,8% для кредитних карт «Універсальна Gold», тип процентної ставки фіксована. Далі заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг містить узагальнену інформацію про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розмір процентної ставки для карток «Універсальна» та «Універсальна Gold», інформацію про кожен з типів продукту за карткою «Універсальна», істотні та інші умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», проте не містить жодної деталізації, який конкретно тип продукту було обрано позичальником [PERSON] , який розмір процентів за користування кредитом з ним узгоджений та обсяг відповідальності за невиконання чи неналежне виконання кредитно-договірних зобов`язань. Суд вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору 02.08.2022 та отримання [PERSON] кредиту, активне користування ним, однак, за браком наданих позивачем доказів, встановити, який тип продукту із запропонованих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та наведених у заяві було обрано саме [PERSON] , встановити неможливо. Виписка по рахунку позичальника такої інформації не містить. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотрималося вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем умов щодо розміру процентної ставки, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень і доказів про конкретний обраний відповідачем тип кредитування, вид отриманої ним кредитної картки, строк дії такої картки, суд вважає, що обсяг наданих позивачем доказів достовірно не підтверджує той факт, що кредитування [PERSON] здійснювалось за умовами, встановленими за кредитними картками «Універсальна», у тому числі за процентною ставкою 3,5% в місяць (відповідно 42% річних). Відтак, заперечення відповідача, наведені ним у відзиві стосовно цього, на переконання суду, є доречними та заслуговують на увагу. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредиту, активне користування ним (зняття готівки, переведення коштів між картками, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, зокрема шляхом поповнення картки через термінали самообслуговування, востаннє сплативши 31.01.2024. Зазначені операції також відображені у розрахунку. Разом з тим, зазначені у виписці з рахунку позичальника операції з самостійного списання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором шляхом списання відсотків за прострочений кредит, а також відображені по рахунку транзакції переказів на рахунок [PERSON] від інших осіб, що відповідно до розрахунку було розцінено банком як платіж на погашення боргу, суд оцінює критично, оскільки таке погашення кредиту не є активною дією відповідача, що свідчила б про визнання ним свого боргу, адже вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Однак, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, зарахованого на картковий рахунок із видачею картки позичальникові, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 38\~254 грн. 91 коп., яку суд вважає доведеною. Вказана сума розрахована з урахуванням внесених позичальником та використаних ним коштів, а наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок не викликає у суду сумнівів в його правильності в цій частині і не спростований жодними доказами з боку відповідача. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд не погоджується із розміром заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7\~991 грн. 59 коп., оскільки дослідженням змісту підписаної відповідачем заяви судом встановлено, що відомості про погоджений сторонами розмір процентної ставки при укладенні кредитного договору відсутні. Ні підписана позичальником заява, ні виписки по рахунку не містять деталізації, яку саме кредитну картку за типом кредитного продукту отримав відповідач. Саме по собі зазначення у розрахунку застосування банком процентної ставки 42% річних не свідчить про те, що таку ставку було узгоджено з [PERSON] у встановленому законом порядку із чітко визначеною умовою щодо цього у підписаному сторонами договорі. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність дій банку з приводу нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом без належного погодження їх ставки у встановленому законом порядку. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.08.2022 станом на 19.09.2024 у розмірі 38\~254 грн. 91 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту, та відмовою у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7\~991 грн. 59 коп. за недоведеністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує часткове задоволення позовних вимог (83%), а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2 010 грн. 59 коп. пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial