Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє представник адвокат Палішева Н.О., до Криворізької міської ради про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 грудня 1996 року, яке видане Акціонерним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд» у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано двокімнатну квартиру загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] , яка 28 лютого 2025 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку майна, що належала померлому чоловіку. Постановою від 28.02.20285 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Причиною відмови стало те, що у свідоцтві про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, а один із співвласників квартири [PERSON] померла [INFO] , за 2 роки до видачі правовстановлюючого документу. Тобто при видачі свідоцтва враховано співвласника, яка вже на той час вже була померлою, у зв`язку з чим частка [PERSON] фактично не відповідає частці, яку можна визначити між усіма співвласниками, тобто фактично неможливо встановити склад спадкового майна, а саме яка частка у квартирі належала [PERSON] , померлого [INFO] . Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю позивачів та померлого [PERSON] . При цьому частка [PERSON] , яка померла [INFO] , повинна бути виключена зі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 грудня 1996 року, оскільки вона померла за 2 роки до видачі свідоцтва. Отже, кожному зі співвласників [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] належить по 1/3 частині цієї квартири. Позивачі просять суд визначити частки у квартирі загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановивши їх в розмірі 1/3 частки за кожним. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивачі та їх представник надали суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань та відзиву на позов не надав. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частина 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави\~11\~розділу\~ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 грудня 1996 року, яке видане Акціонерним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд» у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано двокімнатну квартиру загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , тобто за 2 роки до видачі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 грудня 1996 року. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.12.1970 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Постановою приватного нотаріусу від 28.02.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено. Причиною відмови стало те, що з документу про право власності на квартиру вбачається, що він виданий 23.12.1996, а співвласник квартири [PERSON] померла [INFO] . Тобто власник помер за 2 роки до видачі документа про право власності на майно. Нотаріус зазначає, що під час прийняття документів та видачі свідоцтва про право власності компетентним органом не встановлено особу власників, один з яких був померлим на той момент. У зв`язку з цим неможливо встановити склад спадкового майна, а саме яка частка у квартирі належала померлому. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] . [PERSON] звернулася 05.12.2022 року до нотаріусу з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь дружини спадкодавця [PERSON] . Враховуючи викладене, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю позивачів та померлого [PERSON] . При цьому частка [PERSON] , яка померла [INFO] , повинна бути виключена зі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 грудня 1996 року, оскільки вона померла за 2 роки до видачі свідоцтва. Отже, кожному зі співвласників [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] належить по 1/3 частині цієї квартири. Частиною другою статті 16 ЦК України\~передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Предметом даної справи є визнання за позивача права власності на частки у квартирі, оскільки це право не визнається іншими учасниками цивільних відносин. Підставою позову є\~ст.392 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування\~статті 392 ЦК України\~і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачається у\~статті 16 ЦК України. У\~статті 392 ЦК України\~вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392\~ЦК України\~є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Так, застосування такого способу захисту прав, як звернення з позовом про визнання права на речові права, можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц В даній справі судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, але не можуть належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка в свою чергу позбавлена можливості встановити склад спадкового майна, а саме яка частка у квартирі належала померлому. При цьому суд зазначає, що у позивачів відсутній інший, окрім звернення до суду, шлях для відновлення свого порушеного права власності. [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина\~ [PERSON] та донька \~ [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено. Відповідно до\~статті 355\~ЦК України\~майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 статті 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі виділу\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Частинами 1\~та 2\~статті 372\~ЦК України\~передбачено,\~що \~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 1216\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1217\~ЦК України\~спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218). Статтею 1226\~ЦК України\~передбачено,\~що \~частка\~у праві\~спільної сумісної\~власності спадкується\~на загальних\~підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до статті 1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що оскільки у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 23.12.1996 року не вказано розмір часток власників у квартирі загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визначити їх між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та встановити їх в розмірі 1/3 частки за кожним, без визначення частки особи, яка станом на час видачі свідоцтва є померлою. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , донька спадкодавця відмовилася від спадщини на її користь, суд визнає за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири загальною площею 46,7 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved