Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У березні\~2025\~року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.08.2006 року, проте рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23.06.2015 року шлюбу було розірвано. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2017 року, розмір аліментів було збільшено та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] з дати набрання рішенням суду законної сили та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] з дати набрання рішенням суду законної сили. У зв`язку із економічною ситуацією в державі, матеріальне становище змінюється, зростання цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти. Сума аліментів у розмірі 1000,00 грн. на місяць, яку сплачує відповідач для дитини є недостатньою, у зв`язку із тим, що дитина потребує більшого матеріального забезпечення. З огляду на вище викладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даних обставин позивач вважає, що відповідач має фінансову можливість для сплати аліментів у визначений розмір. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 15.04.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. На адресу суду 26.05.2025 року (вх. № 34374) надійшов відзив на позовну заяву за підписом відповідача. Згідно поданого відзиву відповідач [PERSON] зазначив, що відповідач не заперечує право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, але не погоджується з запропонованим розміром (1/4 доходу), вважаючи його завищеним. Він наголошує, що попереднє рішення суду вже враховувало матеріальне становище сторін та потреби дитини, а сума аліментів підлягає щорічній індексації. Відповідач пропонує 1/10 від доходу. Відповідач стверджує, що для збільшення розміру аліментів необхідні зміни в матеріальному чи сімейному стані, чого, на його думку, позивачка не довела. Він також зазначає, що його матеріальне становище погіршилося через кредитну заборгованість. Відповідач вважає, що запропонована ним частка в 1/10 доходу відповідає попередньо встановленій сумі аліментів (1000 грн) та середній зарплаті в регіоні на той час. Відповідач посилається на судову практику, згідно з якою аліменти у новому розмірі мають стягуватися з моменту набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання позову. В судове засідання сторони до суду не з`явились. Позивач звернулась на адресу суду із заявою про розгляду справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі (вх.№ 34928 від 27.05.2025 року). Відповідач звернувся на адресу суду із заявою про розгляду справи за його відсутності (вх.№ 34372 від 26.05.2025 року). Таким чином судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, докази на спростування позовних вимог, а відтак підстав для відкладення слухання справи передбачених ст.\~223\~ЦПК України не встановлено. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив відповідача щодо не визнання позову та докази надані на підтвердження обставин, що в ньому викладені, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.08.2006 року, проте рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23.06.2015 року шлюбу було розірвано. Від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 01 лютого 2007 р., актовий запис № 31, та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, виданого Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04 жовтня 2011 р., актовий запис № 732. Також судом встановлено, що згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 28 січня 2014 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 500,00 гривень, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 23 жовтня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 23 жовтня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2017 року, розмір аліментів було збільшено та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] з дати набрання рішенням суду законної сили та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] з дати набрання рішенням суду законної сили. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що у зв`язку із економічною ситуацією в державі, матеріальне становище змінюється, зростання цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти. Сума аліментів у розмірі 1000,00 грн. на місяць, яку сплачує відповідач для дитини є недостатньою, у зв`язку із тим, що дитина потребує більшого матеріального забезпечення. Відповідач [PERSON] є працездатного віку. Будь яких доказів наявності у відповідача [PERSON] вад здоров`я, що перешкоджають йому працювати та наявності інших осіб які утримуються відповідачем до суду не надано. Відповідач надав до суду копію заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.04.2025 року у справі № 521/20344/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до Особа_1 про стягнення заборгованості. Згідно довідки від 26.05.2025 року вбачається що [PERSON] станом на 26.06.2025 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за карткою «універсальна Голд» у розмірі 3905,03 грн. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, Сімейний кодекс\~України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема, тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року №\~2402-III предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання. Відповідач, хоча й заперечував розмір 1/4, погоджується із самою можливістю зміни способу стягнення. Його доводи щодо погіршення матеріального становища через кредитну заборгованість не спростовують факту зростання потреб дитини. Суд вважає, що наявність кредитних зобов`язань у платника аліментів не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів або зміну способу їх стягнення, якщо ці зобов`язання не перешкоджають виконанню першочергового обов`язку батьків щодо утримання дитини. Відповідач не надав достатніх та переконливих доказів того, що його фінансове становище є таким, яке об`єктивно не дозволяє йому сплачувати 1/4 частку доходу. Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання [PERSON] відповідає положенням ст. 183 СК України та забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання, необхідного для її гармонійного розвитку. Щодо моменту, з якого стягуються аліменти у новому розмірі: Суд погоджується з аргументом відповідача, що аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з часу набрання судовим рішенням законної сили, а не з моменту подання позову. Ця позиція відповідає п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яка чітко встановлює, що у разі зміни розміру аліментів або визначення їх у новому розмірі, аліменти підлягають стягненню з часу набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ.

Outcome: partial