Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

08.10.2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена позовна заява та 07.01.2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. В своїх вимогах позивач просить: визнати розірваним договір ремонту автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] укладений 30.07.2024 року між [PERSON] та надавачем послуг з ремонту фізичною особою підприємцем [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті 20 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.07.2024 року він звернувся до підприємства «ТurboSTO» з приводу несправності автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] , 2012 року випуску. 30.07.2024 року майстер-приймальник із механіком провели поверхневий огляд автомобіля. Водночас позивач пояснив суть несправностей автомобіля. Автомобіль був залишений на СТО для ремонту. Через декілька годин позивачу зателефонували з СТО повідомили перелік несправностей та орієнтовну вартість ремонту. Позивач погодився на проведення вказаних ремонтних робіт та їх вартість. Позивача повідомили про завершення проведеного ремонту автомобіля. Позивач зазначає, що 01.08.2024 року прибув до СТО та перед тим, як продемонструвати виконані роботи, відповідач вимагав проведення оплати. Однак позивач наполіг на огляді автомобіля перед оплатою вартості робіт. Працівник відповідача, який надав автомобіль на огляд повідомив, що автомобіль так і не працює належним чином. Внаслідок чого позивач відмовився оплачувати послуги. Оскільки автомобіль все ж таки не повертали, позивач викликав працівників поліції та в їх присутності вимушений був сплатити 20 000,00 грн., оскільки автомобіль без оплати не повертали. Як зазначає позивач, в акті наданих послуг він зробив відповідну відмітку про несправність автомобіля. В подальшому 02.08.2024 року на іншому СТО було відремонтовано автомобіль за незначний час та сплату 300,00 грн. Таким чином, оскільки відповідачем не було відремонтовано автомобіль, позивач був вимушений сплатити вартість за не проведений ремонт задля отримання власного автомобіля, позивач вважає що відповідач набув грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. без відповідної правової підстави, а тому на підставі положень статті 1212 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду з цим позовом для захисту порушеного права. Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2025 року заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання, яке відбулось 16.06.2025 року позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач - фізична особа підприємець [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (отримав судові повістки у власний електронний кабінет) в судове засідання не з`явився, уповноваженого представника не направив, не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНК» належним чином повідомлене про час та місце слухання справи, в судове засідання уповноваженого представника не направило, пояснення на заявлені вимоги не надходили. Третя особа - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про захист прав споживачів в судове засідання представника не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду позовної заяви. 11.03.2025 року до суду надійшли пояснення уповноваженого представника, в якому він просить проводити розгляд справи за його відсутності та зазначає, що станом на даний час жодного рішення Мінекономіки про можливість здійснення Держпродспоживслужбою позапланових перевірок додержання законодавства про захист прав споживачів, окрім сфери житлово-комунальних послуг, не прийнято. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.ст. 223 та 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 30.07.2024 року [PERSON] звернувся до «ТurboSTO», що знаходиться в м.Києві по вул.Іллєнка, 48 щодо ремонту автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] та було оформлено замовлення на обслуговування транспортного засобу №Т7403КІ. У причинах звернення вказано: несправність турбіни. 01.08.2024 року був складений акт виконаних робіт №Т7403КІ в якому зазначено перелік робіт які були проведені та використані запасні частини. Отримувачем грошових коштів вказано ФОП [PERSON] . На зазначеному акті міститься відмітка про сплату 01.08.2024 року грошових коштів в сумі 20 000,00 грн. Вказаний акт не підписано [PERSON] як Замовником. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він не підписав даний акт, оскільки не було проведено вказані в ньому роботи та не використані запасні частини. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що роботи по ремонту автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] були проведені в обсязі зазначеному в акті виконаних робіт №Т7403КІ від 01.08.2024 року також не надано суду доказів використання запасних частин вказаних в акті. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Стаття 1 Закону України «Про захист пав споживачів» (далі по тексту використовується Закон в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначає: 3) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; 13) належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем; 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; 19) продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; 20) реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг); 22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частина 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно із положеннями статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативно-правовим актом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Так, частина 4 зазначеної статті визначає, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Під час слухання справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів належного проведення ремонтних робіт автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] . Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому, оскільки під час розгляду справи не встановлено, що відповідач належним чином здійснив ремонтні роботи автомобіля Chevrolet Orlando, державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , суд вважає, що заявлені вимоги про розірвання договору підлягають задоволенню та відповідно отримані відповідачем грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. за ремонтні роботи є безпідставно отриманими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved