Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою\~до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 80 000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2019 року. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Відповідач є громадянином Чеської Республіки, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] виданого 10.10.2019 р. Міською адміністрацією Їндружихув Градець Чеської Республіки. Декілька місяців тому стосунки з Відповідачем розладились, через різні погляди на життя та цінності. Відсутнє ведення спільного господарства і побуту. Вже декілька місяців кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Дитина проживає з Позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач та Відповідач так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться вихованням та здоров`ям сина, який знаходиться на повному утриманні Позивачки та проживає разом із нею. На даний час Позивачка сама повністю забезпечує потреби дитини, а Відповідач, маючи можливість працювати та надавати матеріальну допомогу, цього не робить. Відповідач є повністю дієздатним та може працювати, добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших утриманців у нього не має. Всі питання щодо виховання вирішуються Позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Для розвитку дітини Позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою від 26.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не погодившись із позовом 29.05.2025 надав до суду відзив на позов, згідно якого позов визнав частково та зазначив, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею дійсно несуться витрати відповідно до наданого до суду розрахунку витрат на утримання дитини, які самостійно несе позивач, за яким сума таких витрат складає 37 765,00 грн щомісячно. Сума аліментів в розмірі 80 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, є явно безпідставною. Таким чином, оскільки позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що вона щомісячно несе витрати на утримання в розмірі 160 000 грн. щомісячно, тому безпідставною є вимога про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 80 000,00 грн. щомісячно. Відповідач зазначив, що розмір аліментів у розмірі 1600 грн. на утримання дитини [PERSON] , [INFO] відповідає розміру мінімального розміру аліментів на дитину віком від 6 до 18 років та є достатнім для забезпечення базових потреб дитини та для всебічного розвитку та виховання, відповідатиме належному забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини, ураховує обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1600 грн, що відповідає розміру мінімального розміру аліментів на дитину віком від 6 до 18 років. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 14.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 394, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Близнюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відповідач [PERSON] є громадянином Чеської Республіки, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] виданого 10.10.2019 р. Міською адміністрацією Їндружихув Градець Чеської Республіки. Позивач у позові зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, про що відповідач не заперечує. На підтвердження витрат на дитину позивачем надано квитанції про оплату послуг дитячого садка, витрат на продукти харчування та одяг, оплату комунальних послуг, договір оренди квартири від 07.08.2023 року, з якого вбачається, що вона щомісячно протягом року сплачувала 13500 грн за орендоване житло. Відповідно до інформаційної довідки № 427998883 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.05.2025 року, відсутні відомості про право власності [PERSON] не нерухоме майно. Відповідач не є фізічною особою підприємцем , не має часток компаній , не займає посади директора, записи про реєстрацію транспортних засобів на ім`я відповідача відсутні , що підтверджується Інформаційною довідкою від 29 травня 2025 року за параметрами запиту РНОКПП ( ІПН ) [PERSON] . З листа Головного сервісного центру МВС ГСЦ ГСЦ МВС в Львівській , Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях) від 29 травня 2025 року № 31\\28 вбачається про відсутність реєстрації транспортних засобів за [PERSON] . Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела \\суми нарахованого доходу , нарахованого ( перерахованого) податку та військового збору станом на 10 червня 2025 року відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від 10 червня 2025 року, сформовані Головним Управлінням ДПС у Закарпатській області , інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня. Відповідно до інформаційної довідки № 428183066 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.05.2025 року [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6320683002:02:000:0075 площею 0,25 га . Відповідно до інформаційної довідки № 428182416 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.05.2025 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями , розташованого за адресою: [ADDRESS] . Положеннями статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч. 1ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1-3ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1ст. 184 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Заявлений у позові розмір аліментів в сумі 80 000,00 гривень вищий від мінімального, тому від позивача вимагається доведення не лише достатності у відповідача заробітку (доходу) для сплати такого розміру аліментів, але й наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерела походження коштів для їх оплати. Проте позивач не довела, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 80 000 грн щомісячно. Заявляючи такий розмір аліментів, позивач жодного належного обґрунтування такого розміру аліментів не навела та не надала підтверджуючих доказів у необхідності здійснення стягнення аліментів у такому розмірі. В той же час, суд враховує положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України визначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, за змістом яких суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Дитина проживає разом із матір`ю, позивачем [PERSON] , а відтак основний тягар по його утриманню, що включає в себе також незаплановані (непередбачувані) витрати, лежать саме на позивачеві. До того ж відповідач в силу свого молодого віку, належного стану здоров`я, має можливість працювати і заробляти кошти, щоб забезпечити утримання свого сина в достатньому для його гармонійного розвитку рівні. Виходячи із вище наведеного та принципу рівності батьківського обов`язку по утриманню дитини, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цей розмір аліментів, на переконання суду, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, належить допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial