Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У вересні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1099. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 року матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1099. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Позивачка в своїй позовній заяві зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю любові та взаємоповаги. Зазначила, що між ними постійно виникають суперечки, на даний час проживають окремо, шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву, просила розірвати шлюб, зареєстрований 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1099. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Пояснила, що вона працює приватним психологом, подружнє життя з відповідачем у неї не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю любові та взаємоповаги. Зазначила, що між ними постійно виникають суперечки, на даний час проживають окремо, шлюб існує лише формально. Вона зі своїм чоловіком намагалися примиритися, проте це не дало позитивного результату. Щодо виховання їх спільної дитини у них немає конфліктів. Її чоловік є гарним батьком для дитини. Він опікується їх спільною дитиною, періодично забирає її до себе. В судовому засіданні відповідач зазначив, що перебуває з позивачкою у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1099. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Пояснив, що працює приватним психологом. У нього це другий шлюб. На даний час з дружиною вони проживають окремо через сварки. Він опікується їх спільною дитиною, періодично забирає її до себе. Зазначав, що хотів зберегти шлюб з позивачкою, намагаючись з нею примиритись, проте позитивного результату це не дало. На даний час він переживає, що його дружина перевезе їх спільну дитину за кордон без його дозволу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд зобов`язаний всебічно з`ясувати взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, вжити заходів до примирення подружжя. Закон зобов`язує суд розглядати справу про розірвання шлюбу, як правило, за участю обох сторін. Тільки їх особиста участь у процесі дає можливість суду всебічно з`ясувати сімейні взаємостосунки, мотиви розірвання шлюбу, дійсні причини розлучення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема у п. 10 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюб між сторонами [PERSON] до [PERSON] зареєстрований шлюб 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1099. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Як зазначили сторони в судовому засіданні, позивачка працює приватним психологом, подружнє життя з відповідачем у неї не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю любові та взаємоповаги. Зазначила, що між ними постійно виникають суперечки, на даний час проживають окремо, шлюб існує лише формально. Вона зі своїм чоловіком намагалися примиритися, проте це не дало позитивного результату. Щодо виховання їх спільної дитини у них немає конфліктів. Її чоловік є гарним батьком для дитини. Він опікується їх спільною дитиною, періодично забирає її до себе. Відповідач також працює приватним психологом. У нього це другий шлюб. На даний час з дружиною вони проживають окремо через сварки. Він опікується їх спільною дитиною, періодично забирає її до себе. Зазначав, що хотів зберегти шлюб з позивачкою, намагаючись з нею примиритись, проте позитивного результату це не дало. На даний час він переживає, що його дружина перевезе їх спільну дитину за кордон без його дозволу. Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги й посилання на засоби їх доказування. Позивачкою на підтвердження позовних вимог не було надано доказів у порядку ст.ст. 76-89 ЦПК України та не було доведено, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер. В той же час, подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплено правило про те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Обов`язок із доказування покладено на осіб, яким надано право захисту прав, свобод та інтересів сторін (ст. 43 ЦПК України). Позивачкою не доведено, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, не зазначено дійсних причин позову про розірвання шлюбу та дійсних мотивів розірвання шлюбу, не наведено доказів того, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, інтересам відповідача та інтересам їх дитини, не зазначено ступінь значимості цих інтересів для неї. Фактично ініціатором розірвання шлюбу є позивачка, натомість відповідач зазначав, що хотів зберегти шлюб з позивачкою, намагаючись з нею примиритись, проте позитивного результату це не дало. На даний час він переживає, що його дружина перевезе їх спільну дитину за кордон без його дозволу. Згідно з вимогами статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як встановлено судом, сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд також при розгляді справи враховує наявність малолітньої дитини та забезпечує охорону її інтересів. Крім того, суд бере до уваги триваючий на території України військовий стан. З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність доказів того, що шлюб носить формальний характер, наявність малолітньої дитини, намагання відповідача зберегти шлюб, інші обставини життя подружжя, триваючий на території України військовий стан, вважає, що шлюб необхідно зберегти, оскільки розірвання шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їхньої малолітньої дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed