Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У липні 2025 року Хустська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича» Хустської міської ради, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебував на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07.11.2023 у справі № 309/4270/23), [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хустська міська лікарня ім [PERSON] » з 15.07.2023 по 21.07.2023 та на його лікування закладом витрачено грошові кошти в загальній сумі 9612,75 грн. , із яких 9249,10 грн. оплачено НСЗУ. Таким чином кошти у розмірі 9249,10 грн витрачені на лікування потерпілого підлягають стягненню з [PERSON] , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено НСЗУ. У зв`язку з викладеним, прокурор просив задовольнити позовні вимоги. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, зазначив, що розуміє, що має відшкодувати цю суму у зв`язку з лікуванням. При цьому свтердив, що таке визнання позову відповідає його волі, ніхто на нього не тиснув, відповідну суму коштів буде ним сплачено. У судовому засіданні прокурор Хустської окружної прокуратури Молнар М.П. просила ухвалити рішення про задоволення позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved