Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

29.05.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя звернувся Заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Заповіту спадкодавець не залишала, єдиним спадкоємцем за законом після її смерті є Заявник. З метою оформлення спадкових прав Заявник 14.02.2023 року звернувся до нотаріуса, однак йому повідомлено щодо пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки на день смерті матері [PERSON] заявник був зареєстрований за іншою, ніж спадкодавець, адресою. Заявник зазначає, що його мати хворіла і потребувала догляду, він піклувався про неї, забезпечував її всім необхідним, зокрема ліками, харчуванням, ніс всі витрати, пов`язані з побутом і проживав з матір`ю з 2017 року до дня її смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано його місце проживання і вважав, що прийняв спадщину після смерті матері. Мати Заявника хоча і проживала разом з ним до своєї смерті, проте з 2018 року була зареєстрована за іншою адресою. Таким чином, для підтвердження факту прийняття спадщини та для оформлення права на спадщину, необхідно підтвердити факт проживання з матір`ю на день її смерті або встановити факт, що має юридичне значення, у зв`язку з чим Заявник звернувся до суду з даною заявою. У судовому засіданні Заявник та його представник подану заяву підтримали, на підставах викладених у ній, просять заяву задовольнити у повному обсязі. Заявник суду пояснив, що у своєї матері він єдиний син, у 2017 році його мама переїхала жити до нього і вони спільно проживали з його сім`єю у житлі, де Заявник зареєстрований. Він вважав, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки вони спільно постійно проживали і на час відкриття спадщини, однак мати була зареєстрована за іншою адресою у м.Запоріжжі, проте у зазначеній квартирі не жила, там проводився ремонт. Представник заінтересованої особи- Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви заперечень не має. Суд, заслухавши пояснення Заявника та його представника, дослідивши матеріали справи і надані докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 11.04.2022 року (а.с.10). Факт родинних відносин Заявника [PERSON] з [PERSON] , [INFO] , а саме, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2025 року у справі № 335/1190/25, яке набрало законної сили (а.с.8-9). Заявник 14.02.2023 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, яка настала [INFO] , на підставі заяви заведено спадкову справу № 13/2023 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадкоємці, які б прийняли спадщину після її смерті, окрім Заявника, відсутні. Постановою нотаріуса від 17.02.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки він був зареєстрований окремо від спадкодавця, не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений Законом, та вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв. Матеріали справи свідчать про те, що заявник фактично проживав разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , допомагав матері, та здійснював за нею необхідний догляд, якого вона потребувала у зв`язку з похилим віком та за станом здоров`я. Даний факт підтверджується актом ОСББ «Перемога 131» від 18.02.2023 року, яким встановлено, що [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] спільно з заявником [PERSON] та членами його сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Зазначені обставини також підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами Заявника та пояснили, що його мати [PERSON] з 2017 року по день смерті проживала з ним спільно у належній йому квартирі разом з сім`єю Заявника. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частинами 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім місцем його фактичного проживання сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. З наявних у справі доказів вбачається, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю і на момент її смерті за місцем проживання заявника та здійснював за нею догляд, однак, факт такого проживання може в даному випадку бути встановлений виключно в судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання Заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, має для Заявника юридичне значення, метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що в ході розгляду справи доводи заявника знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved