Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

27.11.2024 позивачі [PERSON] та [PERSON] , в особі представника Ороновської О.М. , звернулися в Борщівський районний суд з позовною заявою в якій просять встановити факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків дітей [PERSON] , [PERSON] з батьком [PERSON] , станом на день його смерті, [INFO] . Визнати дітей, [PERSON] , [PERSON] , членами сім`ї батька [PERSON] , станом на день його смерті, [INFO] . В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] їхній батько [PERSON] загинув внаслідок ворожого мінометного обстрілу під час виконання бойового завдання, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язане з захистом Батьківщини, за відсутності ознак протиправної поведінка військовослужбовця. Реалізуючи своє право на одноразову грошову допомогу, вони зверталися до [INFO] із заявами, у яких просили виплатити вказану одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю [INFO] батька сержанта [PERSON] . Згідно листа [INFO] № 11/1/12993 від 22 грудня 2022 року, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом від 2 грудня 2022 року № 297, розглянула подані заявниками документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з підстав того, що за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка та повнолітній син загиблого особами, що перебували на утриманні [PERSON] , а також, що за поданими документами сина та дочки неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, а також, чи мають вони власну сім`ю. Після доопрацювання та подачі повторно документів, комісія протоколом від 15 вересня 2023 року № 17/д, повторно дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. В протоколі зазначається, що за поданими повторно документами неможливо встановити, чи є повнолітні дочка та син загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували на утриманні [PERSON] . За поданими документами про місце реєстрації повнолітніх дочки та сина не можливо встановити, що вони проживали разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки. В протоколі зазначається, що без надання документів, які відповідно до СК України підтверджують, що повнолітні син та дочка були членами сім`ї загиблого сержанта [PERSON] (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявників на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку з чим вирішено документи [PERSON] та [PERSON] повторно повернути на доопрацювання. Отже, встановлення вищезазначених юридичних фактів заявникам необхідні для отримання частки одноразової грошової допомоги. Заявники в шлюбі не перебувають, власних дітей не мають, відповідно, свої сім`ї не створили. З народження вони з батьками проживали за адресою: [ADDRESS] . У 2003 році батьки за спільні кошти придбали будинок за адресою: [ADDRESS] , з цього часу вони там проживають та зареєстровані. Там же до дня смерті проживав та був зареєстрований їх батько [PERSON] . Мати заявників [PERSON] з 1998 року працює та проживає за межами України. Заявниками до повноліття та на час навчання у вищих навчальних закладах постійно опікувався батько [PERSON] , він платив за навчання доньки [PERSON] . В 2007 році їхні батьки розлучилися та вони залишилися проживати із батьком. В 2016 році батько позивачів [PERSON] одружився із [PERSON] , однак залишився проживати у будинку за адресою: [ADDRESS] , де й зберігав усе своє майно. Також ідучи на військову службу в лютому 2022 року, [PERSON] все своє рухоме майно, в тому числі, автомобіль, залишив у вказаному будинку. Позивачі часто виїжджали за кордон до Італійської республіки, а їхній батько - до Польської, однак повертаючись до України, проживали разом за адресою: [ADDRESS] та разом робили ремонт у будинку, облагороджували територію навколо нього. Позивачі разом із батьком вели спільне господарство та мали спільні витрати, зокрема разом оплачували комунальні послуги. Наявність спільного бюджету у заявників з батьком доводиться тим, що під час військової служби батько переказував сину кошти. Церемонія поховання батька відбувалася у будинку, де вони проживали за адресою [ADDRESS] , а похований він на кладовищі м. Борщева. Також факт спільного проживання підтверджується тим, що 3 травня 2023 року [PERSON] здала зброю, що належала її батьку. Крім того батько [PERSON] подарував сину [PERSON] нерухоме майно. Ухвалою Борщівського районного суду від 02 грудная 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [INFO] про встановлення факту, що має юридичне значення. Роз`яснено позивачам [PERSON] , [PERSON] та адвокату Ороновській Ользі Михайлівні, що вони вправі звернутися до суду із заявою у порядку окремого провадження. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03.02.2025, ухвалу Борщівського районного суду від 02 грудня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В мотивувальній частині постанови зазначено, що факт, встановити який просять позивачі, не може розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки із змісту позовної заяви вбачається спір про право, який повинен вирішуватися в позовному провадженні. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи [INFO] подав до суду письмові пояснення, в яких вимоги позивачів не визнає та вважає, що заява не підлягає до задоволення. Вказав, що надані заявниками докази жодним чином об`єктивно не підтверджують, що вони проживали разом з загиблим однією сім`єю. Представник позивачів подала заперечення на письмові пояснення третьої особи в яких просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що позиція представника третьої особи є помилковою. Заявниками повністю підтверджено належними та допустимими доказами факт спільного проживання позивачів та загиблого батька, спільного ведення господарства, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, станом на день смерті батька. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позову в зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю. 07.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Фактично з цього часу по день, коли [PERSON] мобілізували подружжя проживало разом як на території України, так і на території Польщі. На території України подружжя проживало постійно за адресою [ADDRESS] . Щодо транспортного засобу та рушниці про які зазначають позивачі то відповідач є таким же спадкоємцем щодо вказаного майна. Із заяви про прийняття спадщини, поданої [PERSON] , вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації в с.Висічка. У [PERSON] знаходяться оригінали сповіщення сім`ї від 16.06.2022, довідки про причину смерті від 16.06.2022, довідки ВЛК від 04.03.2022, довідки від 14.08.2022, заяви від 17.05.2022 про відоме місцезнаходження чоловіка [PERSON] , повідомлення від 30.06.2024. Факт проживання однією сім`єю позивачів та батьком, станом на день його смерті не може бути встановлений, так як позивачі перебували за межами країни в Італійській Республіці, а відтак вони не є членами сім`ї [PERSON] . Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів факту спільного проживання з батьком [PERSON] на день його смерті, наявність у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків. Представник позивачів подала до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що із вказаного переліку документів відповідачем не вбачається жодного, який би свідчив про проживання особи, яка здійснила поховання із померлим на день його смерті. Вважає докази, на які посилається відповідач неналежними та недопустимими. Оригінали документів, а саме: сповіщення сім`ї від 16.06.2022, довідки про причину смерті від 16.06.2022, довідки ВЛК від 04.03.2022, довідки від 14.08.2022, заяви від 17.05.2022 про відоме місцезнаходження чоловіка [PERSON] , повідомлення від 30.06.2024 безперешкодно отримані [PERSON] , як законною дружиною [PERSON] на момент його мобілізації та смерті. 19 березня 2025 року ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської областізалучено як третю особу [INFO] . 14 квітня 2025 року ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області, закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2025 року, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) одноразової грошової допомоги чи будь-яких інших грошових виплат у зв`язку загибеллю [PERSON] , який загинув [INFO] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року, клопотання представника позивача Ороновської О.М. та представника відповідача Вальчук М.М. задоволено. Поновлено строк для приєднання доказів та приєднано до матеріалів цивільної справи 594/1741/24 письмові докази. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених у ній. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Вальчук М.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб в зал судового засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , в якому народилося двоє дітей. В шлюбі ними було придбано дім в [ADDRESS] . З 1998 року вона працює і проживає за кордоном, а дітьми повністю опікувався чоловік. В 2007 році шлюб між ними розірвано і чоловік з дітьми проживали в [ADDRESS] . Пізніше [PERSON] уклав шлюб з іншою жінкою, однак весь час проживав разом з дітьми, вели спільне господарство, проводили ремонт та добудову їх спільного будинку. З колишнім чоловіком вона також спілкувалася та була завжди на зв`язку, останній раз розмовляла з ним по телефону 26.04.2022 року Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що є братом загиблого [PERSON] , і протягом життя вони підтримували тісні стосунки. Після розлучення [PERSON] з першою дружиною [PERSON] діти залишились проживати з батьком і постійно проживали до його мобілізації в [ADDRESS] . Брат [PERSON] одружився вдруге, проте більше часу він проживав в м.Борщів з дітьми. Разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] , брат [PERSON] , вели спільне господарство, проводили добудови до їх спільного будинку, ремонтні роботи, в чому він їм допомагав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що сім`ю [PERSON] знає більше тридцяти років. Дружина [PERSON] перебувала на роботі за кордоном, а батько [PERSON] залишився проживати з малими дітьми. У придбаному сім`єю будинку [PERSON] робив ремонт, займався благоустроєм. Після того як [PERSON] пішов на війну всі його речі залишились у будинку, в якому він проживав [ADDRESS] , також на подвір`ї господарства стояв його автомобіль. У неї були ключі від вказаного будинку і коли всі перебували за кордоном то [PERSON] залишав їй кошти і вона оплачувала комунальні послуги по їх будинку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою сім`ї [PERSON] в м. Борщеві, де постійно проживав [PERSON] з дітьми. Він їздив на роботу за кордон, а коли повертався, то постійно проживав вдома в [ADDRESS] . Коли пішов на війну всі його речі залишились у даному будинку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є невісткою [PERSON] . Прийшла проживати в господарство с. Висічка в 2019 року то [PERSON] вже жив разом з [PERSON] . Перед війною в 2022 він повернувся з Польщі в с.Висічка, а потім пішов на військову службу. Більше часу [PERSON] з [PERSON] перебули за кордоном. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з [PERSON] після реєстрації шлюбу в 2016 році проживали в с. Висічка та вели спільне господарство. Вони разом їздили в Польщу на роботу, а коли поверталися то проживали в с. Висічка. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає в с. Висічка неподалік господарства [PERSON] . [PERSON] після одруження з [PERSON] проживав в її господарстві. Вони разом проводили обробіток присадної земельної ділянки, він бував в них вдома, бачив що вони вели спільне господарство. З [PERSON] зустрічалися в с. Висічка, випивали спиртне. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що проживає в с. Висічка по сусідству з господарством [PERSON] , яка в 2016 році одружилася з [PERSON] і вони разом проживали в її господарстві та разом їздили в Польщу. Коли в с. Висічка вони перейшли жити в літну кухню то [PERSON] перевіз меблі з м. Борщева. [PERSON] мав автомобіль зеленого кольору, який тримав на подвірї в с. Висічка. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Згідно довідки від 30 березня 2023 року, виданої [INFO] [PERSON] , її батько [PERSON] , [INFO] , був призваний 08 березня 2022 року на військову службу по мобілізації, відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 у військову частину [NUMBER] . Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частин) № 2 від 12 березня 2022 року, з 12.03.2022 року сержант [PERSON] зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення молодшого сержанта кулеметного відділення кулеметного взводу [NUMBER] батальйону військової частки [NUMBER] . Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 158 від 11 серпня 2022 року сержанта [PERSON] , командира відділення кулеметного взводу [NUMBER] механізованого батальйону, який загинув [INFO] в наслідок ворожого міноментного обстрілу під час виконання бойового завдання, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Як вбачається з довідки, виданої 14 серпня 2022 року № 2989 військовою частиною [NUMBER] , сержант [PERSON] , командир кулеметного відділення кулеметного взводу [NUMBER] батальйону військової частини [NUMBER] , приймав безпосередню участь в районах ведення бойових дій (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стриму збройної агресії) з 3 квітня по 27 квітня (включно) 2022 року. Згідно витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1153 від 26 вересня 2022 року, травма поранення (27.04.2022) сержанта [PERSON] , 1967 року народження, «Проникаюче сліпе осколкове поранення голови. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків», які послужили причиною смерті [INFO] - травма, поранення і причина смерті, так, пов`язані із захист Батьківщини. Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності №777 від 10 лютого 2024 року, причиною загибелі командира відділення кулеметного взводу з механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , сержанта [PERSON] є бойове ураження внаслідок дій з боку противника, отриманих в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язане з захистом Батьківщини, за відсутності ознак протиправної поведінка вищевказаного військовослужбовця. [INFO] [PERSON] помер у м.Дніпро, район Соборний Дніпропетровської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21.06.2022). Заявники [PERSON] та [PERSON] зверталися до [INFO] із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) [INFO] батька - сержанта [PERSON] . Згідно листа [INFO] № 11/1/12993 від 22 грудня 2022 року, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом від 02 грудня 2022 року № 297, розглянувши подані заявниками документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 з підстав того, що за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка та повнолітній син загиблого особами, що перебували на утриманні [PERSON] . Крім цього за поданими документами сина та дочки неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, а також, чи мають вони власну сім`ю. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітні син та дочка були членами сім`ї загиблого сержанта [PERSON] (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявників на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку з чим документи [PERSON] та [PERSON] повернуті на доопрацювання. Згідно листа [INFO] № 11/1/1767 від 24.10.2023 року, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, протоколом від 15 вересня 2023 року № 17/д, розглянувши подані заявниками документи, повторно дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168. За поданими повторно документами неможливо встановити, чи є повнолітні дочка та син загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували на утриманні [PERSON] . Також за поданими документами про місце реєстрації повнолітніх дочки та сина не можливо встановити, що вони проживали разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки. Надані заявниками документи, зокрема, правовий висновок адвоката від 27 квітня 2023 року, нотаріально засвідчена заява [PERSON] про відсутність зареєстрованого шлюбу, засвідчена віцеконсулом Генерального консульства в Мілані, заява [PERSON] про відсутність зареєстрованого шлюбу, довідки ЦНАП Борщівської міської ради за № 466, № 467 від 27 квітня 2023 року про проживання за однією адресою сина [PERSON] та дочки [PERSON] із загиблим військовослужбовцем [PERSON] , не встановлюють факт, що має юридичне значення, зокрема, факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, та перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітні син та дочка були членами сім`ї загиблого сержанта [PERSON] (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявників на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку з чим вирішено документи [PERSON] та [PERSON] повторно повернути на доопрацювання. Заявники [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебувають, про що склали заяви, які завірили власноруч. Крім цього, 14 серпня 2024 року Борщівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області на заяву [PERSON] та [PERSON] щодо надання Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян з відомостями про те, що особа не перебуває у шлюбі, надав роз`яснення про те, що згідно п. 3.2. Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, витяг з Реєстру з відомостями, що особа не перебуває у шлюбі чинним законодавством не передбачена. Роз`яснено, що згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни до них, їх поновлення та анулювання, відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього. Згідно записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] відповідальними за ведення книги та прописки по будинку є [PERSON] та [PERSON] . За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З акту обстеження житлових умов заявника № 1-421 від 22 листопада 2023 року за адресою: [ADDRESS] слідує, що там зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] до відбуття добровольцем до лав ЗСУ постійно проживав за вказаною адресою, про що свідчать наявні за даною адресою його особисті речі, а в дворі господарства його автомобіль. Згідно довідки № 673/63/01245 від 11 червня 2024 року, виданої Борщівською міською радою, [PERSON] , який помер [INFO] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] . До дня своєї смерті проживав та вів спільне господарство разом із колишньою дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] . 9 серпня 2010 року [PERSON] укладено договір про відшкодування витрат на навчання на підготовку молодших спеціалістів в Борщівському агротехнічному коледжі. 11 серпня 2014 року [PERSON] уклав договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових послуг за навчання [PERSON] у Тернопільському національному економічному університеті; Батько [PERSON] платив за навчання доньки [PERSON] , що вбачається із квитанцій до прибуткового касового ордера № 2162 від 11.08.2014 року та № 2462 від 06.08. 2015 року, виданих Тернопільським національним економічним університетом. Позивачі на підтвердження того, що разом із батьком вели спільне господарство та мали спільні витрати, зокрема разом оплачували комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , надали квитанції про оплату [PERSON] комунальних послуг у 2019, 2020, 2021 2022 роках. [PERSON] 27 квітня 2022 року переказував сину [PERSON] на карту 15 000 грн, що стверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк». 23 вересня 2021 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] земельну ділянку площею 0,0600 за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS] , що стверджується копіями договору дарування земельної ділянки та договору дарування житлового будинку. Як слідує з характеристики будинку з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS] власники будинку [PERSON] та [PERSON] спільно добудували в 2020 році прибудову, об`ємом 81 куб. м., мансарду, об`ємом 164 куб. м., господарську будівлю, об`ємом 29 куб. м. та під навіс. Позивачі на доведення обставин, на які посилаються у позові, додали до матеріалів справи чисельні роздруковані фотографії та диск із відеоматеріалами та фотографіями. Я вбачається з інформації Державної прикордонної служби України від 01.04.2024, позивачі [PERSON] та [PERSON] , неодноразово перетинали державний кордон України. 07.06.2016 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ), актовий запис №67, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Згідно довідок №87 від 08.05.2024 та №112 від 20.07.2022, виданих старостою Висічанського старостинського округу [PERSON] проживав без реєстрації в [ADDRESS] з своєю дружиною [PERSON] з моменту одруження 07.06.2016 та по день смерті [INFO] , яка його й похоронила. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину та на ім`я [PERSON] 19.10.2023 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серія НСО №505007. Згідно наданого відповідачем акту обстеження та встановлення місця проживання загиблого військовослужбовця [PERSON] , комісією встановлено, зі слів жителів с.Висічка, [PERSON] фактично проживав без реєстрації у [ADDRESS] з своєю дружиною [PERSON] , вів спільне господарство та часто разом з дружиною перебували за межами України. Згідно наданої відповідачкою [PERSON] нотаріально засвідченої інформації, вона та її чоловік [PERSON] проживали разом у Республіці Польща. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України). Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп). Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1 статті 6). Відповідно в частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною першою статті 16 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Тобто, Закон № 2011 пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Частиною 3 статті 16-2 Закону № 2011 передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання частини 3 статті 16-2 Закону № 2011 прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, якою визначаються умови виплати одноразової грошової допомоги в період дії воєнного стану. Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року (справа № 750/10356/16-а) дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування. Статтею 16-1 Закону № 2011 (в редакції, що діяла на період виникнення правовідносин, тобто станом на дату смерті [PERSON] [INFO] ) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Так, У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Конституційний Суд України у цьому аспекті зазначив: «Під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги. До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші)». (див., пункт 1 резолютивної частини Рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року (справа № 205/4245/17) виснував, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю; такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. На думку суду, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно також врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року від 19 жовтня 2000 року № 2058-III, згідно якого домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. З огляду на наведені вище приписи законодавства, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, які підтверджують спільне проживання позивачів та їх загиблого батька [PERSON] , наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків суд доходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивачів про визнання їх членами сім`ї батька [PERSON] станом на день його смерті, а саме - [INFO] . Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21) справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що оскільки позивачі не мають іншої можливості підтвердити факт того, що вони та їх батько [PERSON] , який загинув, були членами сім`ї, і при цьому встановлення цього факту породжує юридичні наслідки для них, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації їх прав на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, суд вважає за необхідне позов задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю позивачів [PERSON] та [PERSON] та їх загиблого батька [PERSON] , наявність між ними спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, та визнати позивачів членами сім`ї [PERSON] станом на день його смерті, а саме: [INFO] . За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги, заявлені у позовній заяві позивачів, знайшли своє підтвердження. Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Outcome: approved