Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Адвокат Ладан А.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом. Посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] з 11 серпня 2011 року перебували в шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Чернівецької області за актовим записом № 22. Під час шлюбу народилася дитина [PERSON] [INFO] . Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказувала, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинилися після народження сина, оскільки [PERSON] згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області був засуджений до відбування покарання в Копиченцькій виправній колонії № 112 ВДПтСУ в Тернопільській області. Відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не цікавиться його успіхами в школі, життям, станом здоров`я, не допомагає матеріально, не відвідує та не виконує свої обов`язки щодо утримання неповнолітнього сина. Після відбуття покарання [PERSON] лише один раз навідав сина коли дитині мало б виповнитися шість років. Обов`язки з виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] виконує лише його мати [PERSON] . Вказувала, що [PERSON] своєю безвідповідальною поведінкою фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з вищенаведених обставин, на її думку, вбачається, [PERSON] - батько неповнолітньої дитини [PERSON] , покладених законом на батька обов`язків не виконує, фактично з моменту народження сина, лише один раз за життя дитину бачив, не бере будь-якої участі у вихованні та піклуванні дитини, не цікавиться успіхами та станом його здоров`я, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, підготовкою до самостійного життя, окрім того - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє жодного бажання щодо підтримання сімейних відносин зі своїм сином, не створює умов для отримання ним освіти - умови які створились лише шкодять інтересам дитини. Просила суд, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник Ладан А.І. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вашковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області Янко І.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.2012 року, виданого виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивачки змінено на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.03.2024 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивачкою зареєстровано шлюб за актовим записом №29 з [PERSON] та присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки №410 від 31.03.2025 року, виданої головою Вашковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області Янко І.В. , [PERSON] ,, [INFO] , фактично проживає без реєстрації по [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою проживає також її малолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 12.02.2025 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей - Бабинською А.С., секретарем сільської ради Гудійник О.В., спеціалістом соціального обслуговування та захисту населення Матковською О.В. вбачається, що за місцем проживання дитини умови задовільні. Для виховання, розвитку дитини створені умови, зокрема в будинку чисто, прибрано, наявний запас продуктів харчування, у дитини є місце для навчання та проведення дозвілля, забезпечено всі необхідні умови для гармонійного розвитку. За результатами обстеження встановлено, що біологічний батько дитини [PERSON] більше 6-ти років не цікавиться сином, не спілкується з ним, матеріально не підтримує, не вітає сина на свята, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Як вбачається з характеристики [PERSON] №71 від 15.01.2025 року, виданої головою Вашковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області Янко І.В. , остання характеризується з позитивної сторони, проживає з сином [PERSON] , який перебуває на її повному утриманні, за наявними у виконкомі відомостями батько дитини матеріально сину не допомагає та у його вихованні участі не приймає. За період проживання в с. Вашківці скарг з боку сусідів та односельчан на її поведінку до виконавчого комітету не надходило, в побуті та громадських місцях поводить себе добре. З довідки про грошове забезпечення та інші доходи за 2024-2025 роки №62 від 04.02.2025 року, виданої начальником [NUMBER] прикордонного загону [PERSON] вбачається, що позивачка [PERSON] має постійний та стабільний дохід. З службової характеристики на [PERSON] від 15.01.2025 року встановлено, що остання є особисто дисциплінованою, володіє професійними знаннями та навичками, постійно вдосконалює їх. В колективі ввічлива, вихована, тактовна та в цілому позитивно характеризується за місцем роботи. Згідно характеристики від 15.01.2025 року за № 01-17/6 від 15.01.2025 року виданої на [PERSON] учня 7 класу Вашковецького ліцею вбачається, що останній зарекомендував себе як старанний, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в міру своїх сил, має довільну зорову, слухову пам`ять, виявляє логічне та творче мислення. Окрім того має авторитет серед товаришів підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати хлопчика приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу, батько вихованням сина не займається, на зв`язок з класним керівником не виходить. Психологічно - педагогічною характеристикою виданої Вашковецьким ліцеєм від 31.03.2025 року за № 01-07/74 на [PERSON] встановлено, що мати [PERSON] повністю займається навчанням та вихованням сина, про що свідчить позитивний емоційний розвиток дитини та його емоційне благополуччя. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу. Поведінка відповідає відповідно соціальній ситуації. Психо - емоційний стан стабільний, учень соціально адаптований, має практичний підхід до труднощів. Найбільш міцні та довірливі стосунки у Назара з мамою. З письмових пояснень [PERSON] , відібраних старшим інспектором СЮП відділу взаємодії з громадянами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області капітаном поліції Мігалескул І.М. від 13 березня 2025 року, встановлено, що вона є сусідкою з [PERSON] у якої є син від першого шлюбу [PERSON] . Біологічним батьком хлопчика є житель с. Білоусівка Дністровського району гр. [PERSON] 1990 р.н., однак за весь період часу проживання біля [PERSON] , вона лише один раз бачила даного чоловіка який приїжджав до свого сина коли йому мало виповнитися 6 років, після цього жодного разу за місцем проживання не бачила. Зокрема їй відомо, що [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , коли останній відбував покарання. Вихованням і забезпеченням, [PERSON] займається сама, ніякої фінансової допомоги від останнього не надходило навіть після того звільнення з місць позбавлення волі. Їй відомо що останній продовжує проживати в селі Білоусівка, однак до сина не приїжджає, чим остаточно не цікавиться. У відповідності до письмових пояснень самої позивачки [PERSON] вбачається, що її сином є [PERSON] [INFO] , який народився у шлюбі з [PERSON] [INFO] . З колишнім чоловіком [PERSON] офіційний шлюб був зареєстрований 2011 року, а у 2014 році розірваний, оскільки з останнім вона перебувала у напружених відносинах з приводу того, що в 2012 році колишнього чоловіка було позбавлено волі за вчинення кримінального правопорушення, а саме «згвалтування». А тому з самого народження їхнього спільного сина [PERSON] вихованням замається вона, колишній чоловік [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не замається, не цікавиться життям сина, фінансової допомоги від колишнього не надходить. Після звільнення з місць позбавлення волі колишній чоловік не приїхав і не поцікавився сином, вперше сина побачив коли виповнилося 6 років, після чого останній не з`являвся у житті сина хоча на даний час проживає в с. Білоусівка Водночас згідно письмових пояснень самої дитини [PERSON] , який опитаний в присутності матері вбачається, що дитина проживає з матір`ю та вітчимом в с. Вашківці. Зі слів матері йому відомо, що його біологічним батьком є [PERSON] 1990 року народження, житель с. Білоусівка Дністровського району Чернівецької області. За своє життя батька бачив лише один раз, вихованням, забезпеченням займається матір [PERSON] . Біологічний батько [PERSON] не цікавиться життям, не телефонує і жодним чином не приймає участі у його житті. Згідно довідки - характеристики виданої Білоусівським старостинським округом від 26 березня 2025 року за № 397 вбачається, що [PERSON] , 1990 року народження, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . За час проживання в селі зарекомендував себе з негативної сторони, як відомо зі свідчень сусідів участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини [PERSON] не бере, дитина проживає з матір`ю в с. Вашківці, Дністровського району Чернівецької області. Скарг від сусідів та інших односельчан не надходило, зловживань алкогольними напоями не помічено. Згідно копії рішення виконавчого комітету Вашківецької сільської радиЧернівецької області за №9 від 26.02.2025 року прийнято рішення, згідно якого затверджено висновок виконавчого комітету Вашківецької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Аналіз наведеної норми свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Таку правову позицію висловив ВС в справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21) від 26.04.2022 року. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення, свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява №70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що відповідач не приймає участі в житті дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Не спілкується з сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. В судове засідання жодного разу не з`явився та не цікавився про стан розгляду даної справи. Таким чином суд вважає, що відповідачем [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. ЄСПЛ неодноразово зауважував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. З огляду на наведене, дослідивши матеріали справи, письмові докази, та виходячи з дотримання принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд доходить висновку, про доцільність задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , оскільки судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини та виконання батьківських обов`язків, а тому, подальше збереження батьківських прав, не тільки суперечитиме інтересам дитини, а й становитиме загрозу для нормального розвитку. У відповідності до вимог ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що з даним позовом [PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області 02.04.2025 року . Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивачки. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу (про стягнення аліментів) в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 3, 9, 18, 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 155, 164-167, 171 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved