Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказувало про те, що 27 жовтня 2023 року ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 1268700, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2\~500 грн на строк 360 днів і зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі, однак відповідач свої зобов`язання з погашенню кредиту та процентів за його користування належним чином не виконує. 24 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 2407-24, згідно з яким право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1268700 перейшло до позивача. На момент відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складала 15\~940 грн, з яких 2\~500 грн заборгованість за тілом кредиту та 13\~440 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. [PERSON] не здійснював платежі новому кредитору, тому ТОВ «Свеа Фінанс» донарахувало проценти, передбачені графіком платежів за кредитного договору, і як наслідок заборгованість на 22 вересня 2024 року складає 18\~925 грн, з яких 2\~500 грн заборгованість за тілом кредиту та 16\~425 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Вважаючи себе кредитором за договором надання споживчого кредиту № 1268700 від 27 жовтня 2023 року ТОВ «Свеа Фінанс» просило стягнути з відповідача вказану заборгованість та 2\~422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 17 квітня 2025 року о 10 год 30 хв. 17 квітня та 7 травня 2025 року судові засідання відкладалися у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі. В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Стислий виклад позиції інших учасників справи 7 травня 2025 року представник [PERSON] адвокат Романенко Г.В. подала клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву, посилаючись на те, що: перебуваючи на військовій службі з 10 квітня 2022 року відповідач позбавлений можливості отримувати поштову кореспонденцію за місцем реєстрації; [PERSON] 6 квітня 2025 року дізнався у застосунку Дія інформацію про відкриття провадження у справі про стягнення з нього заборгованості; копію позовної заяви та додатків до нього [PERSON] не отримував; 1 травня 2025 року відповідач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Романенко Г.В., яка 2 травня 2025 року звернулася за допомогою підсистеми електронний суд із заявою про ознайомлення з матеріалами справи; доступ до електронної справи адвокат отримала після закінчення робочого часу 2 травня 2025 року (п`ятниця). Надавши оцінки зазначеним у клопотання причинам пропуску строку для подання відзиву та враховуючи дату його подання (6 травня 2025 року), суд дійшов висновку, що такі причини є поважними. Разом з тим, строк, який просить поновити позивач є строком, встановленим судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а у розумінні частини першої статті 127 ЦПК України поновленню підлягає виключно строк, який встановлений законом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та продовження [PERSON] строку, встановленому ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року, для подання відзиву до 7 травня 2025 року. 7 травня 2025 року представник [PERSON] адвокат Романенко Г.В. подала відзив на позову заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник [PERSON] адвокат Романенко Г.В. зазначила, що: з 10 квітня 2022 року [PERSON] перебуває на військовій службі у Збройних Силах України за мобілізацією; у 2023 році отримав кредит у розмірі 2\~500 грн, однак копію договору не отримував; у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» відповідач належить до захищених осіб, тому в силу пункту 6-2 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення цього Закону не має права порушувати питання про стягнення з відповідача заборгованості за споживчим кредитом. Відповідь на відзив представника [PERSON] адвокат Романенко Г.В. ТОВ «Свеа Фінанс» до суду не надіслало. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Позиція учасників справи у судовому засіданні Представник відповідача адвокат Романенко Г.В. (в режимі відеоконференції)у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зокрема, не заперечувала щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2\~500 грн. Щодо нарахування відсотків заперечувала та просила в цій частині відмовити, посилаючись на те, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 27 жовтня 2023 року ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 1268700 (далі договір), який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т\~324 (27 жовтня 2023 року о 13:05), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2 договору). Сума кредиту (загальний розмір) складає 2\~500 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (пункти 1.3, 1.4 договору). За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,99\~% в день та застосовується у межах строку кредиту (пункт 1.5.1 договору). Якщо ж споживач до 26 листопада 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, то розмір процентів, що повинен сплатити споживач до вказаної дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою, яка становить 0,010% в день (пункт 1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом складає 20\~410 грн (пункт 1.8.1 Договору), а з урахуванням зниженої процентної ставки 18\~925 грн (пункт 1.8.2 договору). Пунктом 2.1 договору погоджено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «Слон Кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача (пункт 4.1 договору). З листа ТОВ «Пейтек Україна» від 2 серпня 2024 року № 20240802-3154 підтверджено успішне перерахування грошових коштів у розмірі 2\~500 грн на картку №\~ [NUMBER] . Реквізити банківської карти № № [NUMBER] в листі ТОВ «Пейтек Україна» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними в пункті 2.1 договору. Крім того, обставини отримання кредиту в розмірі 2\~500 грн визнала представник відповідача у відзиві. 24 липня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу №2407-24, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги до боржників від ТОВ «Слон Кредит». Згідно з платіжною інструкцією № 9703 від 25 липня 2024 року ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Слон Кредит» кошти згідно договору факторингу №\~2407-24 від 24 липня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 24 липня 2024 року № 2407-24 від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №\~1268700 на загальну суму 15\~783,25 грн. З розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1268700 від 27 жовтня 2023 року у [PERSON] на 22 вересня 2025 року утворилась прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2\~500 грн та прострочена заборгованість за процентами у розмірі 16\~425 грн. З військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом смт Рокитне [INFO] суд встановив, що 10 квітня 2022 року відповідач призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 8 квітня 2025 року [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній частині з 10 квітня 2025 року. Також суд встановив, що [PERSON] є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, про що свідчить посвідчення серія [NUMBER] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових\~підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами\~електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від\~9 вересня 2020 року у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від\~23\~березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від\~7\~жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується факт укладення сторонами в електронному вигляді договір про надання споживчого кредиту №1268700 від 27 жовтня 2023 року. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Подані позивачем докази на підтвердження права обставин набуття права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1268700 від 27 жовтня 2023 року вказують на існування правових підстав вважати позивача належним кредитором. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 2\~500 грн. Суд відхиляє доводи відзиву про те, що у задоволенні позову слід відмовити, так як до відповідача підлягає застосуванню положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо встановлення тимчасової заборони на врегулювання простроченої заборгованості для захищених осіб та їх близьких осіб на час воєнного стану та протягом 90 днів з дня його припинення. Закон України «Про споживче кредитування» регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Пунктом 6-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні»), визначено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем,який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію (пункт 1). Отже, саме під час врегулювання простроченої заборгованості, у період дії воєнного стану в Україні, кредитодавцю належить дотримуватися вимог щодо етичної поведінки. Разом з тим термін «врегулювання простроченої заборгованості» в Законі вживається в специфічному значенні, яке визначено в пункті 1 частини першої статті 1 цього Закону. Так, врегулювання простроченої заборгованості це здійснювані кредитором, новим кредитором, колекторською компанією заходи, спрямовані на погашення у позасудовому порядку заборгованості споживача, який прострочив виконання грошового зобов`язання (прострочена заборгованість) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. Системний аналіз зазначеної норми вказує на те, що врегулювання простроченої заборгованості має місце при вирішенні питань в позасудовому порядку, який визначає собою дії громадян і юридичних осіб з відстоювання своїх прав і захисту охоронюваних законом інтересів, який здійснюється ними самостійно, без звернення до суду. Позасудовий захист цивільних прав характерний тим, що особа може врегулювати всі спірні питання, пред`явивши свої вимоги безпосередньо до особи, що порушила її права чи перешкоджає в реалізації таких прав. Натомість у даній справі мова йде про судовий порядок захисту прав позивача (кредитора), оскільки останній висуває до відповідача (боржника) певну матеріально-правову вимогу про поновлення порушеного права пред`являючи позов до суду, тому підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення тіла кредиту із зазначених підстав відсутні. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування процентів суд, суд враховує статус відповідача і керується наступним. Зміст відзиву та подані до нього докази свідчать про те, що [PERSON] з\~10\~квітня 2022 року є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації. Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 зазначеного Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, зокрема, на звільнення від сплати процентів за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач з 10 квітня 2022 року і щонайменше до 8 квітня 2025\~року (дати видачі довідки військовою частиною [NUMBER] ) є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, а проценти за договором про надання споживчого кредиту № 1268700, які просить стягнути відповідач нараховані за період з 27 жовтня 2023 року до 29 вересня 2024 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення процентів. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про стягнення на користь з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 2\~500 грн, що становить 13,21\~% від розміру заборгованості, пред`явленому цим позовом до стягнення (18\~925 грн). Враховуючи, що позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено на 13,21\~% розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок [PERSON] складає 317,81 грн (2\~422,40 грн (судового збору, сплаченого за подання позову) * 13,21\~%). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 317,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial