Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

До суду надійшов позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» протягом тривалого часу в опалюваний період надає відповідачу, теплову енергію у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач використовувала надані послуги та не відмовлялась від цих послуг. На ім`я наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію, будинок де розташована квартира відповідача не обладнаний лічильником. Вчасно та у відповідному розмірі оплата послуг позивача відповідачем не здійснювалась, внаслідок чого наявна заборгованість в розмірі 13261,51 грн, з яких: сума заборгованості за теплову енергію за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024\~року - 12846,49 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024\~року - 335,02 грн., які позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою судового збору 2422,40 грн., поштовими витратими\~45,00 грн. та витратами на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав\~45,00 грн. Ухвалою суду від 11.04.2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи розглядати справу без його участі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачу для оплати послуг із теплопостачання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Предметом господарської діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є зокрема, виробництво теплової енергії, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання. Послуги позивача в 2022-2024 роках відповідачем отримувалися, що підтверджено актами про підключення житлового будинку до мережі (системи) центрального опалення (теплопостачання), проте відповідач плату за користування вказаними послугами не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 12846,49 грн. за теплову енергію за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024 року та заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 335,02 грн. за той самий період. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.160 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги теплової енергії, згідно визначених тарифів, за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024\~року складає: 12846,49 грн. - заборгованості за теплову енергію, 335,02 грн. - заборгованість за абонентське обслуговування. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, які підтверджуються наданими доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в розмір 13261,51 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів 2422,24 грн. сплаченого судового збору. Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 45,00 грн. та поштових витрат на суму 45,00 грн., суд зазначає таке. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями\~статей 141-142 ЦПК України. Згідно з ч.1\~ст.140 ЦПК України\~особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на поштове відправлення позивачем надано квитанцію АТ Укрпошта про сплату за напарвлення 28 відправлень на загальну суму 1260,00 грн., що не дає можливості встановити чи дійсно серед цих 28 відправлень було відправлення на адресу відповідача та яка його вартість. Також у доданій позивачем квитанції про сплату 45,00 грн. за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, відсутні реквізити платника, а лише зазначено номер платіжної картки. Оскільки до позову не додано належних доказів понесення саме позивачем вказаних витрат, суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved