Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття заборони, який обґрунтовано тим, що Маючи намір прийняти спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] (далі - Позивач) звернулась до приватного нотаріуса в м.Берегове Романович І.В. для оформлення спадщини, однак нею було виявлено, що 02.11.2006 Берегівською державною нотаріальною конторою були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме накладено арешт на будинок [ADDRESS] . Підставою внесення відомостей про обтяження є постанова Берегівської державної виконавчої служби б/н від 20.02.2001. Листом Берегівського відділу Державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3548/24.1-37 від 04.11.2024 Позивача повідомлено, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості щодо арешту на майно боржника [PERSON] , [INFO] , відсутні. За час спільного проживання Позивача із покійним [PERSON] жодного разу не приходили до них працівники державної виконавчої служби із вимогою повернути будь-які борги. Вони також не отримували жодних письмових вимог/претензій. Хто може бути стягувачем невідомо. Позивача вважає даний арешт помилковим, оскільки логічних пояснень у [PERSON] немає. Даних про характер та підставу накладеної заборони не існує, що у свою чергу підтверджує безпідставність існування такої заборони. Позивач подав до суду письмову заяву в якій змінив позовні вимоги і просить справу розглянути за його відсутності, змінений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до п.2. постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Виходячи з вищевикладеного, за наявності заборони накладеної на майно порушується моє право на оформлення своїх спадкових прав. Із наведеного вбачається, що встановити обґрунтованість накладення заборони на спірне майно не представляється можливим, а також відсутність майнових претензій, свідчить про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони порушує законні права та інтереси позивача. Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно дост. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1ст.317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост.391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved