Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

18.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 18.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС пропозицію (оферту) укласти договір, ТОВ «Лінеура Україна» сформувало Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2148071, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор В041, який було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином, було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2148071 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. строком на 30 днів (з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору), зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90% на день. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями по договору, не здійснив повернення суми наданого йому кредиту і процентів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 16390,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №2148071 від 18.07.2021 становить 16390,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 11390,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 23.04.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 18.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору, відповідачу надано грошові кошти у сумі 7000,00 гривень, строком на 30 днів (з можливістю пролонгації), за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. (а.с. 7-13). Додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2148071 від 18.07.2021 містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з якої вбачається, що кредит надається на строк 30 днів (до 17.08.2021), сума кредиту 7000,00 грн., проценти за користування кредитом 3990,00 грн, реальна річна процентна ставка 24079,41 %, загальна вартість кредиту 10990,00 грн. (а.с. 14). З паспорта споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] , підписавши його електронним підписом, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.15-17). Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024 за вих..№12452-0403, 18.07.2021 11:07:14 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» успішно здійснено переказ коштів позичальнику в сумі 7000,00 грн. на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 98271343. 14.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до Договору №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого строк користування кредитом за договором продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 14.09.2021, процентна ставка за користування кредитом становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до Договору №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого строк користування кредитом за договором продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 08.10.2021, процентна ставка за користування кредитом становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 01.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до Договору №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого строк користування кредитом за договором продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 01.11.2021, процентна ставка за користування кредитом становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 15.07.2022 у [PERSON] по виконанню зобов`язань по Договору №2148071 від 18.07.2022 утворилась заборгованість у розмірі 16390,00 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту -5000,00 гривень; заборгованості за відсотками - 11390,00 гривень. 15.07.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого, новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження первісному кредитору за плату, а первісний кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] по виконанню зобов`язань за Договором №2148071 від 18.07.2021. 25 березня 2024 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінили назву на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України "Про електронну комерцію". Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №2148071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Для підписання вказаного договору відповідачем було використано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Судом встановлено, що в порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2148071 відповідно до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 15.07.2022 ТОВ «Росвен Інвест Україна» , яке в подальшому було перейменовано на ТОВ «Свеа Фінанс» стало кредитором за вказаним кредитним договором. З розрахунків заборгованості за кредитним договором, наданих позивачем вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 16390,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 11390,00 грн. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором або відсутність такої заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок як позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. Отже, відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків як позичальника, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення наданого відповідачу кредиту та відсотків. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №2148071 від 18.07.2021 у розмірі 16390,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в повному розмірі, яка становить 2 422,40 грн.

Outcome: approved