Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

19.02.2025 року на підставі ухвали Братського районного суду Миколаївської області про передачу справи за підсудністю до Корабельного районного суду міста Миколаєва надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач через свого представника адвоката Мірошниченко Олени Василівни просила розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 08.07.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 201. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Зазначила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе. Спільного господарства вони не ведуть і разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають дитину\~ [PERSON] , [INFO] . Спір щодо утримання та виховання дитини на момент звернення з цим позовом\~відсутній. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.03.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08.07.2011 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управлння юстиції та про що складений актовий запис № 201. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання та виховання дитини немає. Спору з приводу поділу майна позивача та відповідача, що є спільною власністю подружжя\~немає. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила своє бажання надалі іменуватися шлюбним прізвищем. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~статтею 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача\~адвокат Мірошниченко О.В. надала суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.01.2025 р. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 2 від 13.01.2025 р. про оплату позивачем [PERSON] 6500,00 грн. Однак, на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості позивачем не наданий відповідний акт виконаних робіт, що, відповідно до п.п. 4.1, 4.8 Договору про надання правової допомоги № 18 від 17.11.2020 р., є невід`ємним додатком до даного договору. Так, згідно з\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте, всупереч вказаним вимогам законодавства, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не надав. У Постанові ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. Практика Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, зроблено висновок, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи зазначені обставини, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо компенсації витрат на професійну правову допомогу, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial