Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

З позовом про припинення обтяження до Київського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] , в якому просить припинити обтяження ( арешт нерухомого майна) реєстраційний номер: 8204856, зареєстровано 19.11.2008 року о 10:14:40 №8204856 реєстратором Третя Одеська державна нотаріальна контора 65080 м.Одеса, вул. Космонавтів, 11 а, об`єкт обтяження квартира адреса [ADDRESS] ; підстава обтяження: постанова б/н 07.06.2004 Перший відділ ДВС Київського РУЮ м.Одеса власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 09.04.25 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суд від 19.05.2025 до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним ч чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Так в матеріалах справи міститься заява позивача щодо розгляду справи за її відсутності, в якій вона позов підтримала та просить його задовольнити. Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) щодо можливості розгляду справи за відсутності їх представника. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Так судом встановлено. [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1993 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначено право власності було зареєстровано 16 травня 2001 року у ОМБТІ та РОН, за [PERSON] , [PERSON] (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1993 за номером [NUMBER] стр. [NUMBER] кн 365 пр. Після смерті інших співвласників [PERSON] звернулася до нотаріуса для вступу у спадщину та при оформленні спадкових прав нотаріусом виявлено наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8204856, зареєстровано: 19.11.2008 року 10:14:40 №8204856 реєстратором: Третя Одеська державна нотаріальна контора, 65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; підстава обтяження: постанова, б/н, 07.06.2004, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеса, власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, про що свідчить інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( а.с.6-7). Для припинення обтяження 24 вересня 2024 року позивач звернулась з заявою про зняття арешту з нерухомого майна до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та у відповідь на зазначену заяву, 03 жовтня 2024 року отримала відповідь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за №122623, в якому зазначалось, що відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його архівних частинах-реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження ; :'остів нерухомого майна (додається) вбачається, що на підставі постанови Першого Київського ВДВС РУЮ Київського району м. Одеси б/н від 07.06.2004 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження № 29430 про накладання арешту на нерухоме майно [PERSON] : квартиру [ADDRESS] .В подальшому, 07.07.2005 року вищевказане обтяження було вилучено (скасовано) на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2005 року по справі № 2-1277/05. Однак, 19.11.2008 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано нове обтяження шляхом перенесення архівного запису про арешт за постановою Першого відділу ДВС РУЮ Київського району м. Одеси б/н від 07.06.2004 року. Отже, Відділ не був заявником обтяження вищевказаної квартири, зареєстрованого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 19.11.2008 року за № 8204856. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань Третя Одеська державна нотаріальна контора припинила свою діяльність 02.10.2018 року, що унеможливлює припинення обтяження саме цим реєстратором. Положеннями ст. ст. 18, 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2012 року 1404-VIII, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, не передбачено повноважень органів держав: виконавчої служби припиняти обтяження, накладені іншими органами/посадовими особами, в то числі, помилково. 15 жовтня 2024 року позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину законом на 2/3 частки у праві приватної спільної часткової власності на квартиру, яка розташована адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Надалі, 04.02.2025 року позивач звернулася з заявою про припинення обтяження до Управління державі реєстрації Одеської міської ради, у відповідь на яку, 05.02.25 року отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 770097 від 04 лютого 2025 року, в якому зазначалось, що під час розгляду заяви та документів, поданих до державної реєстрації, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості з інших реєстрів (кадастрі автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністраторе яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Згідно п.4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме май та їх обтяжень» коли подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження є підставою для відмови. Так, заявником для припинення обтяження № 8204856 подана ухвала Малиновського районного суду м. Одеси № 2-1277/4 від 14.06.2005 року, згідно якої знято арешт на квартиру [ADDRESS] , який був накладений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.20 року. Однак обтяження № 8204856 було накладено на підставі постанови Першого відділу ДІ Київського РУЮ м. Одеси, що не дає змоги встановити підставу припинення обтяження на підставі поданої ухвали. У зв`язку з тим, що обтяження не припинено, позивач, як співвласник квартири та спадкоємець, внаслідок того, що зазначене обтяження до цього часу не припинено, не може володіти та розпоряджатися своєю власністю на свій власний розсуд, а також не може вступити у спадщину спадкове майно, що порушує її конституційні права як власника. Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа: право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює явність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, і інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV (далі-Закон 1952) державна реєстрація речових грав на нерухоме майно та їх обтяжень- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, міни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення Заповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом 6 частини 1 ст. 24 Закону 1952 підставою для відмови в державній реєстрації грав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Підставою для реєстрації припинення обтяження може бути судове рішення. Існуюче зареєстроване обтяження порушує права та інтереси власника майна, тому порушені права підлягають захисту шляхом зняття заборони на нерухоме майно, а тому позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved