Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з січня 2025 і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позову мотивовані тим, що 08.09.2023 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №2400. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, з кінця грудня 2024 року подружнє життя не склалось, внаслідок чого сторони наразі проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем, усі обов`язки щодо утримання дитини позивач веде самостійно. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Позивач зазначає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою дитину, інших дітей він не має. У зв`язку із викладеними обставинами позивач і звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 23.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив не подав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи документів, оскільки позивач та відповідач належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, відповідачем відзив не надано, сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як встановлено в судовому засіданні, 08.09.2023 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюбу у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №2400. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 05.06.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом, дитина проживає з матір`ю, батько дитини не надає в добровільному порядку допомогу на її утримання. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 151 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини. У судовому засіданні встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів, згідно статті 189 Сімейного кодексу України, між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про своїх дітей. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевикладеного, вказаних норм чинного законодавства, враховуючи відсутність в матеріалах справи інформації про неможливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачем розмірі, при визначенні розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виходячи з інтересів останнього, суд вважає, що аліменти на утримання малолітньої дитини повинні бути визначені в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Водночас, суд вважає, що позовні вимоги в частині періоду стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, оскільки частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, у зв`язку із чим аліменти підлягають стягнення з відповідача з 09.04.2025, тобто з дати звернення [PERSON] до суду із позовом. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 8 липня 2011 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial