Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2024 року між позивачем та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця було укладено договір про надання кредиту № 1418570794196, який підписаний електронним підписом, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в наслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки умови договору відповідачем не виконані, представник позивача просить стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаним договором, що підлягає стягненню 31041,85 грн., судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10600,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.05.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, клопотань, заперечень до суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2024 року [PERSON] уклала із ТОВ «ФК «Віва Капітал» договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1418570794196, відповідно до умов якого отримала кредит на суму 7500 гривень на строк 120 днів (до 01.11.2024 року) зі сплатою відсотків до дня повернення кредиту, на який надається кредит, шляхом безготівкового переказу на банківську картку. Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, анкета-заява на отримання кредиту, графік платежів та згода на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості підписані відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора D2Z7V9, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки (а. с. 6-16). На виконання умов договору 04.07.2024 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» перерахувало кошти в сумі 7500 гривень на банківську картку відповідача (а. с. 17). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з якою укладений кредитний договір № 1418570794196 від 04.07.2024 року, ідентифікована ТОВ «ФК «Віва Капітал» були перераховані кошти у сумі 7500,00 грн. (а.с.18). 18.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Контракторвий дім» та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» укладено договір про надання послуг з приймання та переказу платежів (а.с.19-23). Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем, заборгованість [PERSON] становить 31041,85 грн. та складається з: 6811,75 грн. - заборгованість за кредитом та 9230,10 грн. - заборгованість за відсотками, 15000,00 грн. - штраф (а.с.24-25). 29.01.2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» направило [PERSON] претензію-вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором про надання кредиту та сплату заборгованості протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги (а.с.26). За правилами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном у\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що укладено кредитнийдоговір у належній формі та погоджені всі його істотні умови, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином, в внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 31041,85 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, на підставі\~ст.ст. 137, 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 600,00 грн. (а.с. 27-33), суд вважає законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому вони підлягають задоволенню у звязку із задоволенням позову в повному обсязі.

Outcome: approved