Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

19.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 1332387 від 26.02.2024 в загальному розмірі 152 812,5 грн., з яких: 25 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 115 312,50 грн. - нараховані проценти та 12 500,00 грн. - неустойка (штраф), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2024 між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] за допомогою веб сайту (www.selfiecredit.com.ua) який є сукупністю інформаційно комунікаційних систем первісного кредитора в рамках якого останній реалізує технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобі і які у процесі обробки інформації діють, як єдине ціле, був укладений кредитний договір № 1332387. Кредитний договір № 1332387 разом із правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) складають єдиний договір. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» взяло на себе зобов`язання: на умовах, встановлених договором, первісний кредитор надав позичальнику кошти кредит на споживчі (особисті) потреби. Згідно з умовами договору сума кредиту складає: 22 500,00 грн, з урахуванням додатково виплачених коштів у розмірі 2 500 грн., загальний розмір - 25 000 грн.; строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору. Знижена процентна ставка становить 1,125 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 27.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Денна процентна ставка складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 2,5% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,39% в день. Первісний кредитор через партнера ТОВ «ПЕЙТЕК» виплатив відповідачеві кредитні кошти в загальному розмірі 25 000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] вказаний відповідачем в особистому кабінеті ІКС первісного кредитора. Відповідач свої зобов`язанні за договором позики не виконав. Первісним кредитором починаючи з 22.04.2024 здійснювалось нарахування неустойки (штрафу) за прострочення щодо повернения кредиту та сплати процентів за кредитним договором, які укладені з 24.01.2024 відповідно до внесених змін 3498-ІХ. Станом на 30.08.2024 р. загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1332387 від 26.02.2024 становить 152 812,50 грн, з яких: 25 000,00 грн. заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту); 115 312,50 грн. - нараховані проценти; 12 500,00 грн. - неустойка (штраф). 30.08.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінфорс» (фактор) було укладено договір факторингу № 43979069-01, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з витягом з реєстру прав грошових вимог ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 1332387 від 26.02.2024 на загальну суму 152 812,50 грн. Про відступлення прав вимоги за кредити договором на користь ТОВ «Фінфорс», ТОВ «Селфі Кредит» повідомило позичальника шляхом направлення електронного листа на електронну адресу та шляхом розміщення повідомлення в ІКС первісного кредитора. Відповідач не виконав зобов`язання з кредитним договором ні ТОВ «Фінфорс», ні ТОВ «Селфі Кредит», тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Комінтернівського районног суду м. Харкова від 21.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2025 задоволено клопотання представника поизвача про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.06.2025 задоволено клопотання представника поизвача про витребування доказів. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував про ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що 26.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1332387 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Листом директора ТОВ «Селфі Кредит» ТОВ «Фінфорс» повідомлено, що ідентифікацію та верифікацію боржника шляхом отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ, після чого із боржником було укладено кредитний договір від 26.02.2024, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т 831 та додаткова угода до Договору від 11.03.2024, яка підписана електронним одноразовим ідентифікатором К 689. АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 09.04.2025 року повідомлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Також АТ «Універсал Банк» надано виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , відповідно до якої 26.02.2024 на картковий рахунок були зараховані кошти в розмірі 22 500,00 грн, а також відповідач здійснювала зняття коштів із вказаного рахунку. Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек Україна», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (вих № 20250203-4 від 03.02.2025) від ТОВ «Селфі кредит» на картку клієнта було успішно перераховано кошти: 26.02.2024 на суму 22 500,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . 11.03.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 1332387 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», яку підписано електронним одноразовим ідентифікатором К689. Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек Україна», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (вих № 20250203-5 від 03.02.2025) від ТОВ «Селфі кредит» на картку клієнта було успішно перераховано кошти: 11.03.2024 на суму 2 500,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 10.06.2025 року повідомлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Також АТ «Універсал Банк» надано виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , відповідно до якої 11.03.2024 на картковий рахунок були зараховані кошти в розмірі 2 500,00 грн, а також відповідач здійснювала зняття коштів із вказаного рахунку. На підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 1332387 від 26.02.2024, складає 152 812,50 грн., з яких: 25 000,00 грн. - тіло кредиту та 115 312,50 грн. нараховані проценти, 12 500,00 грн. - (неустойка) штраф за прострочення щодо повернення кредиту. 30.08.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу № 43979069-01, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права Вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості, а Фактор набуває Права Вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. На підтвердження права вимоги до відповідача позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 43979069-01 від 30.08.2024 ТОВ «Фінфорс», у якому вказано, що заборгованість [PERSON] , за кредитним договором, у загальному розмірі складає 152 812,50 грн, з яких 25 000,00 грн - тіло кредиту, 115 312,50 грн - нараховані відсотки, 12 500,00 заборгованість по штрафах (пені). 27.09.2024 ТОВ «Фінфорс» на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення (вих. № 27/09-В16), у якій позивач вимагає у відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 152 812,50 грн. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із дослідженого судом договору № 1332387 про надання споживчого кредиту від 26.02.2024 року встановлено, що даний договір укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом. Отже, підписання вищезазначених договору свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, надані ТОВ «Фінфорс» докази, які досліджені судом, підтверджують факт укладення договору між сторонами у справі та порушення відповідачкою взятих на себе договірних зобов`язань. Разом з тим, як вбачається з умов кредитного договору, для нарахування процентів за користування [PERSON] кредитом передбачено застосування процентної ставки: 2,39 % в день знижена процентна ставка та 2,5 % в день стандартна процентна ставка. Тобто, згідно наданого розрахунку, для визначення заборгованості за договором, позичальником застосовано процентну ставку в розмірі 2,39 % в день та 2,5 % в день. При цьому, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір № 1332387 про надання споживчого кредиту укладений 26.02.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%. Розрахунок процентів на користування [PERSON] кредитом становитиме 46 500 грн. (25 000,00 грн. х 1 % х 30 днів = 7 500 грн.; 25 000,00 грн. х 1 % х 156 днів = 39 000 грн.). Розрахунок відсотків, згідно зі спірним кредитним договором судом визначено за період з 26.02.2024 (дату видачі кредиту) по 30.08.2024 включно, що становить в сукупності 186 днів. Крім того, умовами кредитного договору (п. 6.4) передбачено сплату штрафу: розмірі 3750,00 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 275,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. У розрахунку позивача зазначено розмір нарахованої неустойки (штрафу) в сумі 12 500,00 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексуУкраїни у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, нарахування неустойки (штрафу) позивачем є безпідставним та неправомірним, а тому позовна вимога про стягнення неустойки (штрафу) задоволенню не підлягає. Відповідачкою [PERSON] не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Факт отримання грошових коштів за кредитним договором не спростований належними доказами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 71 500,00 грн., з яких 25 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 46 500,00 грн. заборгованість по процентам. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1138,5 грн. з розрахунку: 71500,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х100%/152 812,50 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 47 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн (ставка судового збору) х 47 %/100% = 1138,5 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997за №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.03.2024 року укладеного між ТОВ «Фінфорс» та адвокатом Кеню Д.В.; копія додаткової угоди про внесення змін до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 11.03.2024 року від 08.11.2024 року; додаток № 95 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 11.03.2024 року від 27.01.2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг; платіжна інструкція кредитного переказу коштів № 4778 від 28.01.2025 року. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності, ціни позову, а також результатів розгляду такої справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Outcome: partial