Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

ВСТУП Справа про те, як дві рідні сестри судились за метр землі. Навіть не за власність щодо шматочка нерухомості, а про право однієї пройти, проїхати до свого городу по землі іншої. При ухваленні рішення суд керувався загальним принципом, що земельний сервітут здійснюється найменш обтяжливим для власника земельної ділянки способом. І. Стислий виклад позиції учасників. 1.1. Позивачка з представницею обґрунтовують позов тим, що до земельної ділянки позивачки не пройти так, щоб не пересуватись по чужій приватизованій земельній ділянці сусіда чи рідної сестри. Відповідачка - це рідна сестра, з якою в позасудовому порядку домовитись не можуть. Крім того, між ними вже існують сервітутні відносини, оскільки відповідачка також користується безкоштовним сервітутом для проходу до іншої своєї земельної ділянки через землю позивачки. Тому бажає оформити право на постійний безоплатний сервітут саме через ділянку відповідачки, бо у них вже склались сервітутні відносини. Просить встановити для неї та членів сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут через земельну ділянку кадастровий номер 5610300000:01:001:0474, яка належить [PERSON] , розташована за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування, проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер 5610300000:01:001:2011, що знаходиться в [ADDRESS] . 1.2. Відповідачка та її представниця заяв по суті справи не подали, проте в судовому засіданні заперечують проти позову і просять відмовити в його задоволенні за недоведеністю. Обґрунтовують тим, що згідно рішення Дубенської міської ради 1999 року частина земельної ділянки зі сторони сусідів [PERSON] була залишена в спільному користуванні позивачки та другого співвласника, тож сервітут можна встановити по тій іншій сусідській земельній ділянці. При цьому, сторона відповідача визнає, що користується сервітутом через земельну ділянку позивачки і всі земельні ділянки оформлені за кожним із власників. Також звертають увагу, що позивачем не визначено вид сервітут згідно ст. 99 ЗК України. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 03.10 2022 відкрито загальне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, надано відповідачці строк для подачі відзиву чи зустрічної позовної заяви. 17.11.2022 надійшло клопотання від відповідачки про приєднання письмових доказів, яке задоволено. 21.11.2022 від представниці позивачки надійшло долучити відповідь на адвокатський запит, що було задоволено. 2.2. Згідно ч.11 ст. 187 ЦПК України ухвалою суду від 06.02.2023 в підготовчому судовому засіданні позовну заяву було залишено без руху і надано 5-денний строк позивачці для усунення недоліків. 16.02.2023 від представниці позивачки надійшла заява про усунення недоліків шляхом зменшення позовних вимог і подано уточнену позовну заяву, а також клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17.02.2023 поновлено позивачці строк для подання заяви про усунення недоліків, призначено підготовче судове засідання і надано відповідачці строк для подачі відзиву на уточнену позовну заяву чи зустрічної позовної заяви. 2.3. 26.04.2023 надійшло клопотання сторони відповідача про витребування в протилежної сторони технічної документації на земельну ділянку і 26.04.2023 стороною позивача долучено копію технічної документації до матеріалів справи. Також 26.04.2023 надійшло клопотання сторони позивача про витребування в відповідачки правовстановлюючих документів та технічної документації на її земельну ділянку і про призначення судової земельно-технічної експертизи. 22.05.2023 від сторони відповідача надійшла заява щодо позиції по призначенню експертизи. Ухвалою суду від 22.05.2023 в справі було призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено на час її проведення провадження. 2.4. 12.07.2023 до суду повернулась з експертної установи справа з повідомленням від судового експерта Шекеля Ю.В. від 10.07.2023 про неможливість проведення експертизи. Експерт повідомив суд, що в присутності сторін по справі провів інструментальну зйомку земельних ділянок 5610300000:01:001:0474; 5610300000:01:001:2011 та 5610300000:01:001:2010, що входять до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] і встановив, що їх натуральні межі не відповідають даним державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. А тому відповіді на питання щодо розробки варіантів встановлення ділянки сервітуту неможливі, оскільки необхідно привести межі земельних ділянок у відповідність до натурних меж. 2.5. 17.07.2023 ухвалою суду провадження в справі відновлено, тривали підготовчі дії. 04.10.2023 задоволено клопотання сторони позивача, що усунула недоліки, виявлені експертом, долучено до справи оновлену технічну документацію щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5610300000:01:001:2011 та 5610300000:01:001:2010. Однак, у технічній документації по земельній ділянці 5610300000:01:001:2011 було допущено помилку у зазначені категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки, не з вини позивачки, і документацію було повторно перероблено та 05.12.2023 долучено до матеріалів справи. 2.6. Сторона відповідача у заяві від 05.12.2023 просила залучити до участі в справі як третю особу без самостійних вимог власника суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 5610300000:01:001:1466 [PERSON] . Оскільки ні в заяві, ні в підготовчому судовому засіданні не було обґрунтовано як рішення в цій справі може вплинути на права [PERSON] , ухвалою суду від 07.02.2024 в задоволенні клопотання відмовлено. 2.7. 07.12.2023 сторона позивача просила направити справу знову на проведення експертизи після усунення всіх недоліків, вказаних експертом. Ухвалою суду від 07.02.2024 клопотання задоволено, витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи покладено на позивачку [PERSON]., провадження в справі зупинене. 2.8. На виконання вищезазначеної ухвали суду експертною установою 19.03.2024 повернуто матеріали справи до суду разом із висновком судового експерта Шекеля Ю.В. від 14.03.2024. Ухвалою суду від 20.03.2024 провадження в справі відновлено і тривали підготовчі дії. 2.9. Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду. 2.10. Сторона відповідача 23.09.2024 клопотала про виклик у засідання судового експерта Шекеля Ю.В., що було задоволено і 06.11.2024 експерта допитано. 2.11. Судовий експерт Шекель Ю.В. у судовому засіданні свій висновок підтримав. На уточнюючі питання дав показання, що погреб і теплиця [PERSON] , не відображені в технічній документації, це самовільні і тимчасові споруди, які не враховуються при експертній оцінці. Глибина тієї земельної ділянки менше 1 м., тобто тої ширини недостатньо, земельні ділянки мають стиснені умови забудови, ширина смуги повинна становити 0,75 м, а для забезпечення одностороннього руху 0,86 м. Там можна лише пройти, проїхати - ні. Це не єдиний варіант сервітуту, але він є найменш обтяжливим для власників земельних ділянок по [ADDRESS] . 2.12. 08.11.2024 сторона відповідача клопотала про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи. 14.01.2025 сторона відповідача виклала в заяві заперечення проти висновку експерта і просила долучити до матеріалів справи технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] , що був виготовлений 31.12.2024, що судом задоволено. Крім того, ухвалою суду від 15.01.2025 в справі призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, таким чином задоволено клопотання сторони відповідача і витрати покладено на відповідачку [PERSON] , провадження в справі зупинене. 2.13. На виконання вищезазначеної ухвали суду експертною установою 20.03.2025 повернуто матеріали справи до суду разом із додатковим висновком судового експерта Шекеля Ю.В. від 18.03.2025. Ухвалою суду від 27.03.2025 провадження в справі відновлено. 2.14. Крім того, сторони під час процесу заявляли клопотання про відкладення судових засідань чи проведення без їх участі. 16.06.2025 відбувся судовий розгляд вказаної справи. 2.15. В судовому засіданні сторона позивача підтримує свій позов і просить його задовольнити. Сторона відповідача заперечує проти позовних вимог і просить відмовити в задоволенні позову. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є рідними сестрами, що визнається ними, підтверджується копіями паспортів та свідоцтв про народження, свідоцтвами про прийняття спадщини від матері [PERSON] (а.с. 8-9, 24,39,43-44,46-49 т.1). 3.2. [PERSON] є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5610300000:01:001:2010, що знаходиться в [ADDRESS] , на якій розташований належний їй на праві спільної часткової власності 36/100 житловий будинок з господарськими будівлями, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельних споруд (присадибна ділянка). На частину цієї земельної ділянки, а саме: на 0,0112 га, згідно із законом встановлений безстроковий земельний сервітут у виді права проходу і проїзду на велосипеді для власниці сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] . 3.3. Вказане в п.3.2. підтверджується державним актом на право власності ЯК 605017 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336 про передачу в приватну власність земельної ділянки для [PERSON] для обслуговування буд. на [ADDRESS] ; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247198 від 15.06.2022; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №353645650; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303343813 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5600510962022; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610300000:01:001:2010 0,056 га. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК - 17.06.2022. Відповідно до державного акту площа 0,0559 га, однак після приведення меж до натурних в межах виправлення недоліків у цьому процесі в кінцевому підсумку площа земельної ділянки визначена як 0,056 га. (а.с.10-15, 20, 41, 197-236 т.1). 3.4. [PERSON] також є власницею іншої земельної ділянки з кадастровим номером 5610300000:01:001:2011, що знаходиться в [ADDRESS] (для ведення особистого селянського господарства), до якої немає проїзду і проходу. 3.5. Вказане в п.3.4 підтверджується державним актом на право власності ЯК 605018 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247199 від 15.06.2022; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303344923 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3201052312023, №НВ-5600799092023; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610300000:01:001:2011 0,0252 га і технічної документації на цю земельну ділянку після усунення помилки. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК - 17.06.2022. Крім того, відсутність можливості безпосередньо потрапити на цю земельну ділянку підтверджується висновками судових експертиз (а.с.16-20, 41, 163-196 т.1, а.с. 3-38, 61-70, 125-133 т.2). 3.6. Земельна ділянка з п.3.4 межує із земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 5610300000:01:001:0474 площею 0,0658 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), на якому житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 3.7. На додаток до зазначеного в п.3.5, вказане у п 3.6 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.12.2018; свідоцтвами про право на спадщину за заповітом №2108 та №2109 від 21.12.2018, виданими приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В.; схемою земельної ділянки; довідкою Дубенської міської ради від 28.12.2016 про перейменування 21.10.1991 вулиці Іванова на вулицю Забрама і присвоєння 26.06.2001 будинок [ADDRESS] нової адреси: [ADDRESS] ; а також технічною документацією із землеустрою від 2022 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610300000:01:001:0474 0,0658 га. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] на замовлення [PERSON] виготовлено 31.12.2024 (а.с. 23-25,43-45, 94-132 т.1, а.с. 113-117 т.2). 3.8. Земельні ділянки з п.3.4 та п.3.6 межують із земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 5610300000:01:001:01466 площею 0,0743 га, на якому житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , 64/100 якого належить [PERSON] на праві спільної часткової власності. Державна реєстрація права спільної часткової власності на будинок відбулась 30.03.2012 - 64/100 за [PERSON] , що 08.02.2023 перереєстровано за [PERSON] . Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 12.08.2022, право власності на неї (ціла частка: 1) за [PERSON] зареєстровано 08.02.2023 згідно свідоцтва про право на спадщину №158 від 08.02.2023, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Шмигою М.В. Обтяження земельної ділянки відсутні (а.с. 40-43 т.2). 3.9. Будинок і земельні ділянки за адресою [ADDRESS] (позивачки) раніше мали адресу [ADDRESS] . Будинок і земельна ділянка за адресою [ADDRESS] (відповідачки) раніше мали адресу [ADDRESS] . 3.10. Станом на 08.06.1962 земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була відведена батьку сторін [PERSON] згідно рішення виконкому Дубнівської міської ради депутатів трудящих від 06.06.1962, а в подальшому була успадкована спочатку матір`ю сторін [PERSON] , а в подальшому її донькою [PERSON] (а.с. 42, 43-48 т.1). 3.11. Станом на 18.11.1978 будинку по [ADDRESS] було успадковано [PERSON] (а.с. 39, т.1). 3.12. Відповідно рішення Дубенської міської ради Рівненської області №1336 від 22.10.2008, яким внесено зміни до рішення міської ради від 20.11.1998 №117, [PERSON] передано у власність земельну ділянку для обслуговування будинку на [ADDRESS] площею 0,0559 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0252 га (а.с. 41, т.1). 3.13. Згідно рішення Дубенської міської ради №195 від 31.03.1999, розглянувши заяви жителів м. Дубно про передачу в приватну власність земельних ділянок, наданих раніше в користування для обслуговування житлових будинків, вирішено передати у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , площею 0,075 га, а ділянку площею 58 м.кв. залишити у спільному користуванні з власником будинку [ADDRESS] (а.с. 40 т.1). 3.14. Згідно відповіді КП «Архітектор» №168 від 18.10.2022 на запит адвокатки Мельник Т.В., установою повідомлено, що згідно реєстраційної справи №49-8-11838 право власності до 31.12.2012 на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на 64/100 даного будинку за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.03.2012 та 36/100 за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012 (а.с. 38 т.1). 3.15. З метою досудового врегулювання спору 28.07.2022 [PERSON] звернулася до [PERSON] із заявою, в якій запропонувала їй зустрітися, вирішити дане питання, звернутися до фахівців і укласти договір сервітуту. Було надано строк для відповіді 15 днів з дня отримання листа, що був отриманий [PERSON] 29.07.2022 згідно розписки, однак він залишився без відповіді (а.с. 21-22, т.1). 3.16. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №240312/1_ЮШ від 14.03.2024: 1) проїзд (прохід) на земельну ділянку кадастровий номер 5610300000:01:001:2011, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] , без встановлення сервітуту неможливий; 2) проїзд до вищезазначеної земельної ділянки неможливий. А тому при відповіді на питання щодо варіантів встановлення сервітуту експертом було розроблено лише варіант встановлення сервітуту для проходу на земельну ділянку через земельну ділянку, що належить [PERSON] кадастровий номер 5610300000:01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ділянка земельного сервітуту, для проходу до земельної ділянки кадастровий номер 5610300000:01:001:2011 через земельну ділянку кадастровий номер 5610300000:01:001:0474, складається з однієї земельної ділянки площею 21 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору (додаток 2 графічної частини). Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним досліджувався об`єкт безпосередньо на місці земельні ділянки по [ADDRESS] в присутності позивача та відповідача в світлий час доби 28.06.2023, було проведено топографо-геодезичне знімання земельної ділянки спеціалістом-землевпорядником [PERSON] в присутності експерта та сторін по справі (а.с. 61-70 т.2). 3.17. Після виготовлення технічної документації на будинок [ADDRESS] , було проведено додаткову судову земельно-технічну експертизу. Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним додатково досліджувався об`єкт безпосередньо на місці 13.03.2025 в присутності відповідачки. При розробці варіанту встановлення сервітуту експерт для врахування мінімально допустимих параметрів ширини ділянки сервітуту керувався визначеннями та вимогами щодо пішохідних доріжок, а також, що для догляду за будинками і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше 1,0 м. Оскільки конфігурація надвірної споруди погребу літ. Пг/В домоволодіння за адресою [ADDRESS] в технічній документації БТІ КП «Архітектор» станом на 31.12.2024 наведена схематично, експертом при проведенні натурного огляду було проведено контрольні обміри, які і враховані при розробці варіанта сервітуту. За висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи №250224/1_ЮШ від 18.03.2025 на додаток до вищезазначених висновків у п.3.16, було експертом запропоновано нижчезазначений уточнений варіант встановлення сервітуту як найменш обтяжливого для проходу на земельну ділянку 5610300000:01:001:2011, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] , через земельну ділянку, що належить [PERSON] кадастровий номер 5610300000:01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (додаток №1 графічної частини). Ділянка земельного сервітуту складається з однієї земельної ділянки площею 19 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору з геометричними розмірами по периметру від південно-західного кута ділянки кадастровий номер 5610300000:01:001:0474 за годинниковою стрілкою: 1,5 м по межі ділянки; 5,53 м по лінії/межі встановлення земельного сервітуту; 0,62 м.; 2,52 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішній контур споруди погребу літ. «Пг/В») 7,53 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі літ. «В»); 0,86 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі «Г»); 4,20 м, 11,48 м по межі ділянки (а.с. 123-133 т.2). IV. Норми права, які застосував суд. 4.1. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані норми кореспондують із статтею 321 Цивільного кодексу. Відповідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 4.2. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно ч. 1-3 ст. 319 цього ж Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4.3. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, ЗК України, ЦК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. З метою зменшення негативних наслідків встановлення земельних сервітутів ч. 4 зазначеної статті встановлено важливе положення про те, що земельний сервітут повинен здійснюватися найменш обтяжливим способом для власника земельної ділянки або землекористувача. Згідно ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення зокрема такого земельного сервітуту: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;.. з) інші земельні сервітути. За ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду згідно ч.1 ст. 100 ЗК України. Відповідно ч.2 ст. 100 ЗК України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України). Ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. 4.4 Основними принципами цивільного процесу є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.4-5, ч.3 ст. 2, 12, 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Згідно принципу змагальності учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. У межах розгляду даної справи сторонами підтверджено належними, допустимими, достатніми доказами, що усі учасники справи є власниками нерухомого майна. Спір виник щодо права проходу/проїзду до земельної ділянки позивачки для ведення особистого селянського господарства (город) через землю відповідачки для обслуговування житлового будинку. 5.2. Судом встановлено, що до городу позивачки потрапити їй неможливо без встановлення сервітуту. Це підтверджено висновками судових земельно-технічних експертиз, експертом в судовому засіданнями та земельною документацією, про що детально вказано в розділі 3. 5.3. Проте, сторона відповідачки заперечує проти встановлення сервітуту і просить відмовити в задоволенні позову внаслідок недоведеності. По суті, відповідачка з представницею вважають, що сервітут може бути встановлений для позивачки через землю сусіда Теребуса. І на підтвердження надано рішення органу місцевого самоврядування №195 від 31.03.1999, яким передано в приватну власність [PERSON] ділянку площею 0,075 га для обслуговування будинку [ADDRESS] , а ділянку площею 58 м.кв. залишено в спільному користуванні з власником будинку [ADDRESS] . Однак, таке заперечення проти позову на увагу не заслуговує з двох причин: 1) процесуальна: суд неодноразово намагався примирити сторін, роз`яснював їм наслідки вчинення чи не вчинення тих чи інших процесуальних дій, а також надав сторонам достатній строк для реалізації своїх прав,

Outcome: partial