Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

20 лютого 2024 року до суду звернулись акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, щовідповідач підписав Заяву від 13.06.2019 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких йому було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку Універсальна номер - [NUMBER] зі строком дії - 04/23, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 200000 грн. Зазначає, що в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42% річних та 15.08.2022 року відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування картковим рахунком. Стверджує, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, в результаті чого утворилась зазначена вище заборгованість. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13.06.2019 року у розмірі 249983.23 грн. станом на 29.01.2024 року, яка складається з 200528,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 49454,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, судовий збір 2999,80 грн. Ухвалою суду від 04.03.2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 08.04.2024 року було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач 03.04.2024 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав посилаючись на те, шо він своїми діями не сприяв будь-яким чином передачі свого логіну та паролю у системі «Приват24» третім особам, він не розголошував третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію. Картки не губилися, доступу до них треті особи не мали. У відзиві вказано на те, що у зазначений вище час отримав у позивача також і дебетову картку «Для виплат» з номером [NUMBER] , яку в подальшому, орієнтовно 24.05.2023 року він здав до відділення позивача і отримав іншу дебетову картку «Для виплат» з номером [NUMBER] . На початку травня 2023 року відповідач переглядав новини в соціальній мережі «Фейсбук», де мав акаунт на власне ім`я, після чого натрапив на оголошення про отримання грошової допомоги за програмою Президента України «Є-Допомога» у розмірі 12000 грн. від невідомої особи, та в подальшому перейшов за посиланням, яке було вказане в оголошенні, та оформив відповідну заявку на отримання допомоги, увівши свої анкетні дані та номер телефону, який є фінансовим номером та прив`язаний до інтернет-банкінгу «Приват24». Після цього, на мобільний телефон відповідача надійшло смс-повідомлення із інформацією про те, що мобільний рахунок на номером « [NUMBER] » було поповнено двома платежами на 1700 грн. та 62,33 грн., але відповідач не розібравшись в ситуації, подумав, що це хтось помилково поповнив йому рахунок. В подальшому на телефон відповідача надходили смс-сповіщення від АТ КБ «Приватбанк» із інформацією про підтвердження невідомих операцій, але відповідач нічого не здійснював, та свій мобільний пристрій нікому не передавав. Крім того, відповідач 20.05.2023 року перевірив кредитну картку № [NUMBER] та виявив, що на ній відсутні грошові кошти, хоча із кредитного ліміту у 200000 грн. він особисто скористався лише 25000 грн.. в подальшому він звернувся до відділення позивача дізнавшись від працівників банку, що невідомі особи здійснили несанкціонований вхід до «Приват24», після чого грошові кошти в сумі 175000 грн. з кредитної картки [NUMBER] перерахували на картку для виплат № [NUMBER] , змінивши пін-код від останньої, а також скористалися нею та розпорядилися вказаною сумою на власний розсуд, а саме здійснювали зняття в банкоматах та розраховувалися за товари та послуги. Посилається на те, що зазначені вище обставини вказані у постанові від 31.07.2023 року прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури, якою було визначено органом, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023162390000346 від 22.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчий відділ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також цю постанову і матеріали кримінального провадження направлені до вказаного управління поліції для організації проведення досудового розслідування. Підставою для прийняття вказаного процесуального рішення було те, що згідно виписки позивача про рух грошових коштів за рахунком відповідача, зняття грошових коштів відбувалось двічі по 8000 грн. з різних банкоматів, які розташовані в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Зазначене кримінальне провадження було зареєстроване 22.05.2023 року в ЄРДР за заявою відповідача до відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про те, що 19.05.2023 в період часу з 11.00 по 12.00 год. невідома особа шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно заволоділа його грошовими коштами в банківської картки позивача № [NUMBER] на загальну суму 175000 грн. З вказаного питання відповідач через свого представника адвоката І.А.Прилепського 24.05.2023 року звертався з письмовою заявою до позивача, в якій виходячи з того, що 19.05.2023 в період часу з 11.00 по 12.00 год. невідома особа шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами в сумі 175000 грн., які знаходились на картці [NUMBER] , попередньо перерахувавши ці кошти з картки [NUMBER] , просив не обліковувати як кредитні кошти в сумі 175000 грн., перераховані з картки № [NUMBER] ; не нараховувати відсотки за користування як кредитними коштами в сумі 175000 грн., перераховані з вказаної картки. Позивач у своїй відповіді від 29.05.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-230525/24319 відмовив в задоволенні запиту відповідача і порадив йому змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват-24. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 08.04.2024 року від позивача були витребувані наступні документи: довідку про дату отримання і повернення, а також строк дії дебетових карток «Для виплат» з номерами [NUMBER] і [NUMBER]; виписку про рух коштів за карткою № [NUMBER] за період з 14:05 по 24.05.2023 року; матеріали службового розслідування за заявою відповідача через свого представника адвоката І.А. Прилепського від 24.05.2023 року в якій було зазначено, що 19.05.2023 року в період часу з 11:00 по 12:00 год. невідома особа шахрайським шляхом, з використанням електронно обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами в сумі 175000 грн., які знаходились на картці [NUMBER] , попередньо перерахувавши ці кошти з картки [NUMBER] . Позивач у відповідь на цю ухвалу у своєму листі від 23.04.2024 № 6098994-ВБ, підписаному його юрисконсультом, зазначає, що згідно виписки за картрахунком [NUMBER] відповідача, 19.05.2023 було проведено три оспорювані клієнтом операції в загальній сумі 182093,51 грн. (включно з комісією банку в сумі 5275,18 грн.) через належні позивачу термінали: переказ грошових коштів 175,050.00 на свою карту [NUMBER] ; поповнення мобільного [NUMBER] і 64.97. Згідно виписки за картрахунком [NUMBER] відповідача, 19.05.2023 у період часу з 11:10:38 до 14:50:58 проведено множинні операції з отримання готівки у банкоматній мережі та ТСП м. Кривий Ріг. Оглядом матеріалів фотофіксації банкомату CADN9676 по операціях картою [NUMBER] відповідача за 19.05.2023р. встановлено, що готівку картрахунку отримує третя особа, яку ідентифіковано як [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Також встановлено, що за картрахунком [NUMBER] 19.05.2023 у період часу з 11:10:38 до 14:50:58 операції проведено безконтактним шляхом по карті, яка була додана до сервісу Google Pay 19.05.2023 о 10:54:45, за допомогою фінансового мобільного номера [NUMBER] відповідача. Стверджується, що за період 17.05.23 - 21.05.23 цей не змінювався та під час проведення операцій за картою відповідача [NUMBER], яка була додана до сервісу Google Pay 19.05.2023 о 10:54:45, вхід в акаунт П24 відповідача був здійснений з іншого пристрою - PIXEL 6 PRO\\ Google (з ідентифікатором банку - 102В882D3A49DFF1), який не належить відповідачу та не з типовою ip-адресою [NUMBER] (Kyivstar), яку не використовує відповідач. Зміну логіну та паролю входу до Приват24 під акаунтом [NUMBER] відповідача не виявлено. Відповідач повідомив, що при спробі увійти у свій акаунт Приват24 з метою перевірки стану рахунків увійти в акаунт не зміг, карти виявилися заблокованими. Звернувшись до клієнтської підтримки (за номером 3700) відповідач дізнався, що з його карти «Універсальна» 19.05.2023р. грошові кошти в сумі 175000,00 (за рахунок кредитного ліміту карти) переведено на його ж карту для виплат та поповнено його власний мобільний телефон на велику суму. Після чого з карти для виплат грошові кошти виведено на отримання готівки та купівлю товарів у банкоматах і ТСП. Свою причетність до проведення даних операцій відповідач категорично заперечує. Додатково відповідач повідомив, що раніше він переходив з посилання з невідомого номеру на сайт ДІЯ, з метою отримання грошової допомоги, але категорично заперечує передачу своїх персональних даних, паролю входу в Приват24, та реквізитів карти. Додатковою перевіркою встановлено, що у додаток Приват24 відповідача надходили push-повідомлення з заповненою формою, яку відповідач підтвердив, також на фін. номер [NUMBER] відповідача. Банком були спрямовані СМС повідомлення по операціях з картами. Перевірити архів СМС-повідомлень відповідачу за 19.05.2022 року не виявилося можливим у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних записів. Враховуючи, що входи в обліковий запис ПС Приват24 [NUMBER] відповідача відбувалися з різних пристроїв та без зміни паролів входу - оспорювані операції на картах відповідача за 19.05.2023р. було проведено не встановленою особою внаслідок компроментації паролю входу в ПС Приват24, компроментації реквізитів картки, з вини заявника. Під час службової перевірки аналізом даних фотоматеріалів встановлено, що гроші з картки [NUMBER] відповідача знімає особа, яка візуально схожа на гр. [PERSON] , відносно протиправних дій якого Департаментом захисту банківських технологій в 2023 році підготовлено та направлено три звернення. Зазначені звернення було приєднано до кримінального провадження 12023041230000998 від 16.05.2023, відкритого за ст. 190 КК України. В липні 2023 року гр. [PERSON] було затримано. На теперішній час обвинувальний акт відносно [PERSON] скеровано до суду і справу № 214/546/24 за його обвинуваченням розглядають в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідач у своєму клопотанні від 14.08.2024 року про витребування додаткових доказів звертає увагу на те, що серед наданих позивачем доказів відсутні витребувані за ухвалою суду від 08.04.2024 року довідка і матеріали службового розслідування, а також у самому листі не зазначено причини їх ненадання. Вказує на те, що у зазначеному вище листі позивач повідомив, що з картки відповідача [NUMBER] 19.05.2023 року були проведені через належні позивачу термінали оспорювані відповідачем операції в загальній сумі 182093,51 грн. (включно з комісією банку 5275,18 грн.): - СР980Н48 переказ грошових коштів на свою картку [NUMBER] в сумі -175050,00; - 10110UWL поповнення мобільного [NUMBER] (фін. номер утримувача карти). При цьому, позивав не вказує адреси знаходження вказаних терміналів СР980Н48 та 10110UWL, хоча це має суттєве значення для визначення наявності або відсутності сприяння з боку відповідача будь-яким чином передачі свого логіну та паролю у системі «Приват24» третім особам, оскільки позивач зазначає також про наступне - під час проведення операцій 19.05.2023 року по карті відповідача [NUMBER] вхід в акаунт П24 клієнта був здійснений з іншого пристрою PIXEL.6 PRO/GOOGLE, який не належить клієнту [PERSON] , та не з типовою ір-адресою [NUMBER] (Kyivstar), яку не використовує клієнт. Позивач зазначає, що гроші з картки відповідача [NUMBER] з 19.05.2023 року знімав [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), щодо протиправних дій якого позивач направив три звернення для приєднання до кримінального провадження № 12023041230000998 від 16.05.2023 року за ч. 3 ст. 190 КК України. Стверджує, що [PERSON] затримано в липні 2023 року і кримінальна справа № 214/546/24 щодо нього розглядається Саксаганським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області. За результатами перевірки вказаних відомостей позивача в Єдиному державному реєстрі судових рішень було встановлене наступне: - кримінальне провадження № 12023041230000998 від 16.05.2023 року стосується здійсненого 15.05.2023 року викрадення з банківської платіжної картки і ухвалами слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області у справі № 216/3644/23 в період з 27 липня по 08 вересня 2023 року вирішувались питання про доступ до речей та документів банку; - у кримінальному провадженні № 12023162390000346 від 22.05.2023 року, яке стосується відповідача, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.05.2023 року у справі № 511/1464/23 29.05.2023 року була постановлена ухвала про доступ до речей та документів банку слідчого відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. Будь-яких інших судових рішень у вказаному кримінальному проваджені в реєстрі немає; - кримінальна справа № 214/546/24 Саксаганським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області стосується кримінального провадження № 12023244000000866 за ст.ст.190 ч.3, 361 ч.2 КК України, потерпілі в якій проживають у смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області та смт. Краснокутськ Богодухівського району Харківської області. На думку відповідача, описані відомості можуть свідчити про те, що позивач не повідомив до цього часу слідчі органи - слідче відділення №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області або слідчий відділ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, щодо протиправних дій [PERSON] зі зняття готівки з належної відповідачу картки у банкоматах м. Кривий Ріг та не надав відповідних цьому доказів для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 12023162390000346 від 22.05.2023 року. Вказане клопотання відповідача було задоволено і ухвалою суду від 15.08.2024р. було витребувано від позивача - 1) довідку про дату отримання і повернення, а також строки дії дебетових карток « Для виплат» з номерами [NUMBER] і [NUMBER]; 2) матеріали службового розслідування за заявою [PERSON] через свого представника адвоката І.А. Прилепського від 24.05.2023 року, в якій було зазначено, що 19.05.2023 року в період часу з 11:00 по 12:00 год. невідома особа шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами в сумі 175000 грн., які знаходились на картці [NUMBER], попередньо перерахувавши ці кошти з картки [NUMBER] ; 3) довідку про адресу місцезнаходження станом на 19.05.2023 року належних банку терміналів СР980Н48 та 10110UWL; 4) звернення банку до правоохоронних органів щодо протиправних дій [PERSON] ( ІПН [NUMBER] ) щодо заняття коштів з картки [PERSON] № [NUMBER] з 19.05.2023 року. Від Слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було витребувано інформацію щодо стану розслідування кримінального провадження від 22 травня 2023 року № 12023162390000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке надійшло до відділу за постановою від 31.07.2023 року прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури із зазначенням наступних обставин - чи надав АТ КБ « Приватбанк» з 19.05.2023 року по теперішній час матеріали щодо протиправних дій [PERSON] ( ІПН [NUMBER] ) зі зняття коштів з картки потерпілого [PERSON] № [NUMBER] ; чи складалось та вручалось повідомлення про підозру і обвинувальний акт щодо вказаних дій [PERSON] та іншим особам ( надати копії повідомлення про підозру і обвинувального акту). Позивач на вказану ухвалу надав лист від 11.09.2024 № 12907723-ВБ, в якому повідомив, що картка відповідача [NUMBER] мала термін дії 05/23, була закрита 22.05.2023р. і у цей день замість неї була перевипущена картка [NUMBER] з терміном дії 06/27. Стверджує, що матеріали службового розслідування за заявою відповідача були викладені у відповіді на попередній запит суду. Вважає, що шахраям вдалося провести трансакції: ймовірно викрадена картка та телефон - був переказ з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] і далі з неї всі кошти знято в різних банкоматах та в ТТ на касі + покупки товару в ТТ. Щодо адрес місцезнаходження станом на 19.05.2023 року належних банку терміналів, позивач повідомив, що СР980Н48 немає адреси, бо це переказ з карти на карту через Приватбанк 24; щодо [NUMBER] по картці не було трансакції з використанням даного терміналу. Відносно звернення позивача до правоохоронних органів щодо протиправних дій [PERSON] зі зняття коштів з карти відповідача [NUMBER] з 19.05.2023 року двічі ініційовано звернення до Управління протидії кіберзлочинності Дніпропетровської області відносно встановленої групи шахраїв, котрі своїми діями спричинили збитки 63 потерпілим на суму 2 367 036 грн.. Заяви позивача про злочин було приєднано до кримінального провадження 12023041230000998 від 16.05.2023, відкритого за ч. 3 ст. 190 КК України. 01.07.2023р. за участі кіберполіції було проведено один санкціонований обшук у двох фігурантів за місцем мешкання в м. Кривий Ріг шахраїв [PERSON] , [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Слідчий відділ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області листом від 17.09.2024р. № 45/8-2-2896 повідомив суд, що кримінальне провадження від 22.05.2023 року № 12023162390000346 розпочате за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, 15.09.2023 згідно визначеної територіальної підслідності направлено для здійснення подальшого досудового розслідування до Роздільнянського районного управління поліції ГУНП в Одеській області. Роздільнянське районне управління поліції ГУНП в Одеській області листом від 31.01.2025 року № 67.1/523 повідомило, що у провадженні його слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження № 12023162390000346 від 22.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за заявою відповідача щодо вчинення відносно нього шахрайських дій. Про підозру нікому не повідомлялось, досудове слідство триває. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що у разі відсутності відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач і його представник у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають і просять відмовити в позові повністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За результатами дослідження наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне. Згідно анкети-заяви від 13.06.2019 року, підписаної представником позивача та відповідачем, останній приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначено, що ця анкета разом з Умовами та Правилами складають договір про надання банківських послуг на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України. Також відповідач та представник позивача 15.08.2022 року підписали заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка передбачала надання відповідачу фінансових послуг з відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживчого кредитування у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі строком у 12 місяців з пролонгацією. У розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.06.2019, укладеного між сторонами, станом на 29.01.2024 зазначено, що операції почалися з 02.08.2020 року і станом на 19.05.2023 року «Витрати клієнтом кредитних коштів» становили 17909,13 грн., які і складали розмір не простроченої заборгованості за наданим кредитом. 19.05.2023 року зазначено отримання в рахунок кредиту 182067,51 грн. і розмір не простроченої заборгованості за наданим кредитом складала 199996,64 грн. Після цього, відсутні операції з отримання кредиту і зазначені тільки операції зі внесення коштів клієнтом на погашення заборгованості - 500 грн. 24.05.2023р., 19,28 грн. 26.06.2023р., 1868,26 грн. 29.06.2023р., 190грн. 03,07.2023р., 95грн. 04.07.2023р., 50 грн. 05.07.2023р., 12грн. 06.07.2023р., а всього на суму 2734,54 грн. У виписці за договором № б/н за період 13.06.2019-31.01.2024 щодо операцій 19.05.2023 року за карткою [NUMBER] зазначені наступні операції на суму 182087,61 грн.: Переказ на свою карту 51**95 через додаток Приват24 175050 грн., комісія 5251,50 грн., всього 180301,50грн.; Поповнення мобільного [NUMBER] 1704 грн. і 64,33 грн., комісія відповідно 21,04 грн. і 2,64 грн., що становить 1721,04 грн. і 64,97 грн., а всього 1786,11 грн. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.05.2023 року, зареєстроване кримінальне провадження номер 62390000346120231 за заявою відповідача з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 3 ст. 190 КК України та наступними обставинами - 22.05.2023 до відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від відповідача проте, що 19.05.2023 в період часу з 11.00 по 12.00 год. невідома особа, шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно заволоділа його грошовими коштами з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] на загальну суму 175000 гривень, тим самим завдавши останньому матеріального збитку на вказану суму. Орган досудового розслідування - Роздільнянський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Постановою від 31.07.2023 року прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури було визначено органом, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023162390000346 від 22.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчий відділ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. а визначено постанову і матеріали кримінального провадження направити до вказаного управління поліції для організації проведення досудового розслідування. Підставою для прийняття вказаного процесуального рішення було те, що згідно виписки позивача про рух грошових коштів за рахунком відповідача та рапортів співробітників Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області, зняття грошових коштів відбувалось двічі по 8000 грн. з різних банкоматів, які розташовані в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. У цій постанові зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач є клієнтом позивача, в якому має карту «Для виплат» (зарплатну) № [NUMBER] та кредитну картку «Універсальну» за № [NUMBER] з кредитним лімітом у розмірі 200000 гривень. На початку травня 2023 року відповідач переглядав новини в соціальній мережі «Фейсбук», де мав акаунт на власне ім`я, після чого натрапив на оголошення про отримання грошової допомоги за програмою Президента України «Є-Допомога» у розмірі 12000 грн. від невідомої особи, та в подальшому перейшов за посиланням, яке було вказане в оголошенні, та оформив відповідну заявку на отримання допомоги, увівши свої анкетні дані та номер телефону, який є фінансовим номером та прив`язаний до інтернет-банкінгу «Приват24». Після чого, на мобільний телефон відповідача надійшло смс-повідомлення із інформацією про те, що мобільний рахунок на номером « [NUMBER] » було поповнено двома платежами на 1700 грн. та 62,33 грн., але відповідач не розібравшись в ситуації, подумав, що це хтось помилково поповнив йому рахунок. В подальшому на телефон відповідача надходили смс-сповіщення від АТ КБ «Приватбанк» із інформацією про підтвердження невідомих операцій, але відповідач нічого не здійснював, та свій мобільний пристрій нікому не передавав. Крім того, відповідач 20.05.2023 року перевірив кредитну картку № [NUMBER] та виявив, що на ній відсутні грошові кошти, хоча із кредитного ліміту у 200000 грн. він особисто скористався лише 25000 грн.. в подальшому він звернувся до відділення позивача дізнавшись від працівників банку, що невідомі особи здійснили несанкціонований вхід до «Приват24», після чого грошові кошти в сумі 175000 грн. з кредитної картки [NUMBER] перерахували на картку для виплат № [NUMBER] , змінивши пін-код від останньої, а також скористалися нею та розпорядилися вказаною сумою на власний розсуд, а саме здійснювали зняття в банкоматах та розраховувалися за товари та послуги. Відповідач, від імені якого діяв адвокат Прилепський І.А., 24.05.2023 року звертався до позивача із заявою, в якій виходячи з того, що 19.05.2023 в період часу з 11.00 по 12.00 год. невідома особа шахрайським шляхом, з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами в сумі 175000 грн., які знаходились на картці [NUMBER] , попередньо перерахувавши ці кошти з картки [NUMBER] , просив не обліковувати як кредитні кошти в сумі 175000 грн., перераховані з картки № [NUMBER] ; не нараховувати відсотки за користування як кредитними коштами в сумі 175000 грн., перераховані з вказаної картки. Позивач у своїй відповіді від 29.05.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-230525/24319 відмовив в задоволенні запиту відповідача і порадив йому змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват-24. Оцінюючи встановлені та наведені вище фактичні обставини справи, суд виходить з наступних положень законодавства та відповідним ним правовідносинам сторін. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що в разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, як що інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунка в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705). Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), від 29 серпня 2022 року у справі № 532/1349/19 (провадження № 61-6887св21); від 31 липня 2024 року у справі № 953/5904/22 (провадження № 61-8452св23). Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Постанова Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) містить висновок про те, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд встановив, що відповідач не вчиняв дій, спрямованих на списання чи переказ коштів з його карткового рахунка, а позивач не надав доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання коштів з рахунку відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог через їх необгрунтованість. На підставі викладеного та ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed