Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» (скорочено - АТ «Ідея Банк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 54615,66 грн, а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.07.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта - [PERSON] було укладено Договір № 1782286 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. Банком підписано договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку. Також 16.07.2023 між сторонами було укладено Угоду № С-001-192837-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 200000,00 грн. Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, натомість відповідачка порушила свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість в загальному розмірі 54615,66 грн, яка складається із простроченого боргу -28958,79 грн, прострочених процентів - 25656,87 грн. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання позивач АТ «Ідея Банк» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив, у разі його неявки в судове засідання, розглядати справу у його відсутність, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення за адресою її реєстрації ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками, судових повісток. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене вище, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідачка [PERSON] правом на подачу відзиву не скористалася. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16.07.2023 між [PERSON] (клієнт) та АТ «Ідея Банк» укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки № С-001-192837-23-980, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачці поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 25-27). Згідно п. 3.1 Угоди максимальний розмір кредитної лінії становить 200000,00 грн. Відповідно до п. 3.2 Угоди розмір кредитної лінії у дату укладення угоди становить 30000,00 грн. Відповідно до п. 3.3 Угоди процентна ставка за користування кредитом становить 70,8% річних. 16.07.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено договір № 1782286 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. Банком підписано договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку (а.с. 23). Згідно п. 1.4.1 Договору відповідачка надала згоду на використання власного номеру телефону ( [NUMBER] ) для отримання sms-повідомлень, що містять ОТР пароль, з метою подальшого підписання ЕП договорів про отримання банківських послуг у вигляді електронного документа. Кредитний ліміт у розмірі 30000,00 грн встановлений відповідачці [PERSON] на спеціально відритий банківський поточний рахунок [NUMBER] . Відповідачка кредитним лімітом користувалася, що підтверджується випискою по рахунку клієнта (а.с.34-35). Внаслідок того, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість, яка станом на 14.01.2025 становить 54615,66 грн та складається із простроченого боргу - 28958,79 грн, прострочених процентів - 25656,87 грн. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 статті 3 Закону № 675-VIII (тут і надалі - в редакції чинній на дату укладення договору) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII) . Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у статті 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором № С-001-192837-23-980у загальному розмірі 54615,66 грн, яка складається із простроченого боргу - 28958,79 грн, прострочених процентів - 25656,87 грн. Судом встановлено, що що між сторонами був укладений Кредитний договір № С-001-192837-23-980, умови якого позивачем були виконані повністю шляхом відкриття відповідачці кредитної лінії у розмірі 30000,00 грн. Однак відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Доказів, які б спростовували правильність наданого Банком розрахунку, матеріали справи не містять. Відповідачка розмір заборгованості не оспорює. Відтак, з відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ «Ідея Банк» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № С-001-192837-23-980у загальному розмірі 54615,66 грн, яка складається із простроченого боргу - 28958,79 грн, прострочених процентів - 25656,87 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 5 - платіжна інструкція). На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved