Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 липня 2017 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їх спільне життя не склалось, сторони мають різні погляди на життя, в сім`ї виникають часті суперечки. Вони намагались примиритись, однак буді-які спроби нормалізувати сімейні відносини не дали результатів. В даний час шлюб існує лише формально, ведення спільного господарства припинено. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них. На підставі наведеного просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року судом було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] . В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, проти надання терміну на примирення категорично заперечив. Зазначив, що понад рік проживає однією сім`ю з іншою жінкою. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що з початком війни проживає з дитиною в Польщі, де навчається дитина. Відносини між сторонами, під час періодичних відвідувань ними території України є нормальними, позивач проживає на цей період з сім`єю (відповідач не вбачає жодних змін в характері шлюбних відносин). Просить суд надати термін на примирення. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що збереження сім`ї для відповідача є важливим та необхідним фактом. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2017 року, шлюб зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 834 (а.с. 4). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони втратили почуття взаємної любові. Позивач не бажає перебувати у подальших шлюбних відносинах з відповідачем, понад рік перебуває у сімейних відносинах з іншою жінкою. Спроби примирення між сторонами не призвели до позитивних результатів. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Надання строку на примирення є правом, а не обов`язком суду. В даному випадку, суд не бере до уваги клопотання відповідача про надання строку на примирення, оскільки наявність такого наміру лише в одного з подружжя без згоди на це іншого з подружжя не є правовою підставою для задоволення клопотання. Суд зауважує, що судове засідання неодноразово відкладались за клопотанням сторони відповідача (в тому числі для надання можливості досягнути узгодженої позиції з приводу розірвання шлюбу). Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Позиція позивача залишається постійною та однозначною, його дії свідчать про відсутність бажання миритися з відповідачем, зберегти сім`ю, відновити подружні стосунки. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї та вимоги ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved