Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У березні 2025\~року до\~ Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 30\~травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №\~566, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 99; [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося, він з дружиною не веде спільного господарства з січня 2024 рок та з початку військової агресії РФ на території України взагалі втратили взаєморозуміння між собою. На підставі вищевказаного, позивач просить розірвати шлюб та не надавати строк на примирення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2025 року по цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав до суду заяву у якій просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, однак подала до суду заяву у якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30\~травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №\~566, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 99; [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження. За результатами розгляду справи суд встановив, що спільне життя подружжя не склалося. Сторони спільного господарства не ведуть та шлюб має лише формальний характер. Позивач вважає, що збереження сім`ї не є можливим і суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON] . З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1\~211 грн. 20\~коп. Як унормовано ч.\~1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч.\~1 ст.\~142\~цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, про що зазначив у своїй заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50\~відсотків сплаченого судового збору, що становить 605 грн. 60\~коп., а 50\~відсотків, що становить\~605 грн 60\~коп., стягнути на його користь з відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved