Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Тернопільській області звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 60\~328,80 гривень. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідно до листа №61 від 22.02.2024 отримано інформацію про те, що довідка №269 від 25.08.2021 про підтвердження навчання у Тернопільському вищому професійному училищі №4 ім. Михайла Паращука в період з 01.09.1971 по 22.07.1974, на підставі якої зараховано період навчання, не видавалась. Відтак, виплату пенсії припинено та нараховано переплату пенсії за період з 05.11.2021 по 31.10.2024 в сумі 60\~328,80 грн. Листом від 15.03.2024 відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Посилаючись на наведене та те, що переплата пенсії виникла внаслідок подання відповідачем недостовірних даних, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2024 відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 08.08.2024 відповідач подав відзив на позов. Вказав, що позовні вимоги є безпідставними з огляду на наступне. 05.11.2021 [PERSON] звернувся із заявою про призначення/перерахування пенсії, яка була прийнята та зареєстрована за №9401. До заяви долучено з поміж іншого диплом (свідоцтво, атестат) про навчання №269 від 25.08.2021. Під час перевірки та реєстрації заяви відповідача та доданих документів у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виникало будь яких сумніві щодо їх достовірності. Вказує, що підставою для подання позовної заяви позивачем стало припущення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що довідка №269 недійсна, однак у відповідача наявне право на призначення пенсії за віком із досягнення 65 років. Отже, страховий стаж [PERSON] без врахування даної довідки становить 15 років 01 місяць 14 днів, що, на думку відповідача, визнається та не оспорюється позивачем. Крім того, відповідачу незрозуміло у зв`язку з чим довідка №269 від 25.08.2021 викликала сумніви у працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Також, вважає, що навіть якщо і погодитись із позицією позивача про стягнення переплати пенсії як безпідставно набутої, то період нарахування такої пенсії слід обчислювати з 05 листопада 2021 року по 17 травня 2023 року на суму 33814.33 грн. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. 11.10.2024 представник позивача подав додаткові пояснення, в яких вказує, що страховий стаж відповідача становить 13 років 06 місяців 28 днів (із необхідних 15 років), тому підстави для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1058-ІV відсутні. Також позивач долучив до матеріалів справи копію листа ТВПУ №4 ім. М. Паращука №154 від 23.05.2024, який підтверджує той факт, що [PERSON] у період з 01.09.1971 по 31.12.1976 у складі учнів училища не значився. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Присутня в судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Судом встановлено, що 05.11.2021 [PERSON] звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії. Згідно розписки-повідомлення, ним було подано з поміж іншого диплом (свідоцтво, атестат) про навчання №269 від 25.08.2021. Як слідує з довідки №269, виданої Тернопільським вищим професійним училищем №4 імені М. Паращука від 25 серпня 2021 року, відповідач відповідно до Поіменної книги та Книги наказів дійсно навчався у середньому професійно-технічному училищі №4 м. Тернополя на денній формі навчання за професією слюсар по ремонту автомобілів з 01.09.1971 (наказ №74-к від 04.09.1971) по 22.07.1974 (наказ №49-к від 22.07.1974) про що отримав диплом № [NUMBER] та кваліфікацію слюсаря по ремонту автомобілів 4-го розряду. На підставі вказаних документів, позивачем з 05 листопада 2021 року відповідачу призначено пенсію. З листа Тернопільського вищого професійного училища №4 імені М. Паращука за №61 від 22.02.2024 слідує, що адміністрація ТВПУ №4 ім. М. Паращука інформує позивача про те, що в серпні 2021 Тернопільським вищим професійним училищем №4 ім. М. Паращука довідка підтвердження факту навчання в училищі на прізвище [PERSON] на запит фізичної, юридичної особи не видавалась. Згідно журналу вихідної кореспонденції, а також журналу видачі довідок вказаний вихідний номер не відповідає даті видачі документа, а також адресату відповіді. Крім того, згідно листа №154 від 23.05.2024, адміністрація ТВПУ №4 ім. М. Паращука інформує, що згідно Поіменних книг учнів училища та Книг наказів по контингенту [PERSON] , 1958 р.н., у період з 01.09.1971 по 31.12.1976 у складі учнів училища не значиться. Як вбачається з індивідуального перерахунку наданого позивачем, відповідачу за період з 05 листопада 2021 року по січень 2024 року здійснено нарахування та виплату пенсії на загальну суму 60 328,80 грн. Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області про переплату пенсії від 06 березня 2024 року встановлено, що у зв`язку із наданням пенсіонером недостовірних документів право на призначення пенсії з 05 листопада 2021 року відсутнє. Сума переплати за період з 05 листопада 2021 року по 31 січня 2024 року становить 60\~328.80 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0503-8/13458 від 15.03.2024 відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок позивача. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. У постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року\~у справі № 6-151цс13 зазначено, що відповідно до\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведення фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правильність здійснення розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, та відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається саме на платника відповідних грошових коштів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17. Згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в редакції, яка діяла на момент звернення відповідача у Головне управління Пенсійного фонду України із заявою на призначення пенсії, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Відтак, дії позивача при прийнятті документів для призначення пенсії, а саме щодо прийняття довідки навчального закладу, яка містила інформацію про періоди навчання заявника, є правомірними. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] у період з 01.09.1971 по 31.12.1976 у складі учнів Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М. Паращука не значився та довідка про підтвердження факту навчання в училищі відповідачу, яку останній надав в УПФ, не видавалась. Відповідачем не спростовано такі обставини справи та суду не наданий диплом № [NUMBER] про здобуття відповідачем вказаної освіти, спеціальності, про який зазначено у довідці від 25.08.2021 за №269. Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт наявності в діях відповідача недобросовісності, яка полягала у наданні позивачу для призначення пенсії 05.11.2021 року особисто завідомо недостовірних відомостей для призначення пенсії, а саме довідки №269, виданої Тернопільським вищим професійним училищем №4 імені М. Паращука від 25 серпня 2021 року про періоди навчання в училищі. Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів судом встановлено факт недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 60\~328,80 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів 60\~328.80 грн як переплаченої пенсії слід задовольнити. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що починаючи з 21 березня 2023 він набув право на пенсію за віком та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 задоволено його позов та зобов`язано розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 21 березня 2024 року як безпідставні та такі, які не спростовують факт недобросовісності його поведінки 05.11.2021, яка полягала у наданні позивачу для призначення пенсії завідомо недостовірних відомостей щодо навчання для призначення пенсії. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved