Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

20.12.2024 представник позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Киричук Г.М. подала до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 155014,26 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитні договори від 03.07.2019 №2014974966003, за яким позичальнику надано кредит у сумі 36966.5 грн. та №1002085131901 від 04.02.2022 на суму 69045 грн. Вказує, що позивачем виконано зобов`язання по договорах в повному обсязі, так як надано відповідачу кредитні кошти у визначеному розмірі. Однак, в порушення вищевказаних вимог, [PERSON] своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за даним договором. Внаслідок порушення умов кредитних договорів в [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 155014,26 грн. Відтак, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025 у провадження судді Котормуса Т.І. надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою суду від 11.02.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд цивільної справи проводити без її участі на підставі наявних у справі доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин не прибуття в судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. З огляду на зазначені обставини, ухвалою суду від 18.06.2025 ухвалено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 03.07.2019 між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2014974966003 на суму 36966.5 грн. (а.с.14-16) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однак, як вбачається із змісту договору про надання споживчого кредиту №2014974966003 від 03.07.2019 відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до графіку платежів, їх внесення та своїм підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Разом з тим, зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 60225.02 грн., з яких: 36966.5 грн. заборгованість за кредитом; 23258.52 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Крім цього, між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено ще один кредитний договір №1002085131901 від 04.02.2022 на суму 69045 грн. (а.с.11-13) На підставі даного договору позивач надав відповідачу обумовлені договором грошові кошти, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у сумі 94789.24 грн., з яких: 69045 грн. заборгованість за кредитом; 17.72 грн. заборгованість процентами; 25726.52 грн. заборгованість за комісією. Тобто, як вказує позивач, загальна сума заборгованості в [PERSON] по вищевказаним кредитним договорам станом на 06.10.2024 склала 155014,26 грн. Однак, щодо стягнення комісії по кредитному договорі №1002085131901 від 04.02.2022 у сумі 25726,52 грн, слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Однак, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованість по комісії у розмірі 25726,52 грн. Відтак, за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» слід задовольнити частково, а саме у сумі 129\~287,64 грн (155014,26 грн 25726,52 грн) Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, враховуючи, що позов позивача задоволено частково, при його подачі в електронній формі, відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2\~020, 37 гривень (2422, 40 грн (сплачений судовий збір) х (129287,64 грн / 155014,26 грн).

Outcome: partial