Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

19.05.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Семененко С.М. звернувся до суду з позовом про визначення позивачу додаткового строку - два місяці, для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Позивач вказує, що є спадкоємцем за законом після смерті брата, а інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні. Позивач вказує, що вчасно подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не мав можливості, оскільки в нього виникли істотні труднощі, пов`язані з тим, що він є пенсіонером та людиною похилого віку, а також з тим, що 24 лютого 2022 року почалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України. З огляду на викладені обставини позивач змушений звернутись до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області у підготовче засідання не з`явився, 04.06.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову, в якій представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі вказав що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, що також узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17). Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 19 вересня 1952 року було укладено шлюб, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про право власності на домоволодіння від 24.02.1961 року [PERSON] належить домоволодіння що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14), що також підтверджується реєстраційним написм на документі про право особистої власності (а.с. 14 зворот). Рішенням Скалатської міської ради №74 від 06.05.2025 року було змінено адресу житлового будинку, що належав [PERSON] по [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 18.10.2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] [INFO] помер [INFO] у м. Скалат Тернопільського району Тернопільської області, про що Виконавчим комітетом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №43 (а.с. 8). Згідно довідки Скалатської міської ради №20 від 30 квітня 2024 року, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] [INFO] , дружина померлого; [PERSON] , [INFO] , син померлого (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 01.08.2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] [INFO] помела [INFO] у м. Скалат Тернопільського району Тернопільської області, про що Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №10 (а.с. 9). Згідно довідки Скалатської міської ради №20 від 30 квітня 2024 року, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею в житловому будинку [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , син померлої (а.с. 17). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Скалат Тернопільського району Тернопільської області, про що Виконкомом Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №235, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними братами, що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження (а.с. 11) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12). Згідно довідки Скалатської міської ради №18 від 30 квітня 2024 року, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований (а.с. 15). Згідно листа державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №558/01-16 від 31.03.2025 року, на усне звернення відносно спадкування майна після померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] роз`яснено положення ст.ст.1269, 1270, 1272 ЦК України, та роз`яснено, що він вважається таким, що спадщину не прийняв, оскільки не був зареєстрований з померлою особою на день смерті та рекомендовано [PERSON] звернутись до суду для продовження термін, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст.1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Разом з тим, відповідно до ст.64 Конституції України, ст.ст.12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст.ст. 7, 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 року внесено нові зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Пункт 3 вказаної постанови було виключено на підставі Постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. В постанові Верховного суду від 09.02.2022 року у справі № 709/769/19, вказано, що чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. В цьому контексті важливий саме зміст заяви про прийняття спадщини, а не спосіб її подання. Наразі, незмінною позицією є те, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожна з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що причиною поважності пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стало те що він є пенсіонером та людиною похилого віку, а також з тим, що 24 лютого 2022 року почалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, що унеможливило своєчасне подання відповідної заяви. Суд критично відноситься до позиції позивача щодо поважності причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, оскільки відповідні доводи позивача не обґрунтовуються будь-якими об`єктивними фактичними обставинами та відповідними доказами, які б з достатньою мірою переконливості підтверджували поважність таких причин. Так, суд бере до уваги, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було виключено на підставі Постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року, тобто більш ніж через 2 роки після моменту відкриття спадщини (29.12.2021 року), доказів неможливості подання заяв про прийняття спадщини нотаріусу до 09.05.2023 року суду не надано. Твердження позивача про відсутність можливості своєчасно вчинити дії щодо прийняття спадщини через широкомасштабну військову агресії рф проти України жодними належними доказами не підтверджується. Позивач не обґрунтував як саме зазначені обставини стали на перешкоді поданню ним заяви про прийняття спадщини. Позивачем не надано доказів того, що дійсно в місцевості, де він проживає, не працювали державні та приватні нотаріуси. Відсутні докази того, що протягом строку на прийняття спадщини позивач не мав можливості прибути до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини через військовий стан та обстріли. Крім того, позивач не був позбавлена можливості направити відповідну заяву засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса або нотаріальної контори. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відмови [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 в редакції на 15 травня 2019 року (надалі Порядок), заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пп. 3.5 п. 3 гл. 10 р. ІІ Порядку). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, зверненню [PERSON] до суду з даним позовом мало передувати вирішення питання про видачу йому нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії прийняття заяви про відкриття спадщини. В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відмови у прийнятті заяви про відкриття спадщини, наявний в матеріалах лист нотаріуса носить рекомендаційний характер для позивача де йому роз`яснено що у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріуса та неподання ним доказів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини та з вказаним рішенням та іншими необхідними документами звернутися до нотаріуса у визначений строк, а тому відсутні підстави для задоволення даної вимоги. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20). Отже, оскільки позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії (відмову у прийнятті заяви про відкриття спадщини чи відмови у відкритті спадщини), заявлений позов є передчасним, а тому у задоволені позову слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного, суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed