Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Дашко В.М. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Маневицького районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 серпня 2018 року між позивачем та [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , був укладений договір (без номера), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 12 березня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 55\~494.41 гривень, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Маневицького районного суду Волинської області від 06 травня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 26 травня 2025 року та за наслідками автоматизованого розподілу передана для розгляду головуючому судді Хвіц Г.Й., яка 28 травня 2025 року перебувала у відпустці. Суддя своєю ухвалою від 29 травня 2025 року прийняла справу до провадження, позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та постановила проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача Бурець Н.С. не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак через підсистему «Електронний суд» подала адресовану суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги Банку підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просила справу розглядати без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася також, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала адресовану\~суду письмову\~заяву,\~в якій вказала, що позовні вимоги позивача визнає повністю, а розгляд справи просила проводити за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , уклали договір (без номера) шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 61). Того ж дня відповідач підписала довідку про умови кредитування, у якій сторони погодили суму кредитного ліміту до 50\~000 гривень, та розмір процентної ставки у межах пільгового періоду 0.00001%, за межами пільгового періоду 43.2 % (а. с. 70). На виконання умов договору Банк видав відповідачу картку, на яку встановив кредитний ліміт. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку (а. с. 43-60). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог\~статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У довідці про умови кредитування, яку підписала відповідач, визначено суму кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 12 березня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 55\~494.41 гривень, яка згідно з розрахунком, що надав Банк, складається із заборгованості за тілом кредиту 46\~884.91 гривень, процентами за користування кредитними коштами\~ - 8\~609.50 гривень (а. с. 21-42). Виходячи з того, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти, надані Банком на кредитну картку у розмірі, що не перевищує максимального розміру кредитного ліміту, але не повернула їх, сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості є підставними і підлягають до задоволення. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої\~статті 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1\~211.20 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 1\~211.20 гривень. На підставі викладеного, статей\~526,\~530,\~549,\~610,\~612,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: approved