Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

19.05.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200514082 від 25.04.2016 року у загальному розмірі 32 474,48 грн., яка складається з: суми заборгованості - 24 813,42 грн., суми інфляційних втрат - 5 425,81 грн., суми 3% річних - 2 235,25 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Також позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» [PERSON] укладено угоду № 200514082 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 8871,07 грн., з встановленим строком користування з 25.04.2016 по 25.04.2019, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 30.04.2025 загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 24813,42 грн., з яких: 8622,63 грн. заборгованість за кредитом; 16190,79 грн. заборгованість за відсотками. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. Ухвалою від 23.05.2025 відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судові засідання призначені на 17.06.2025 та 26.06.2025 не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток. Відзив на позов не подала. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 25.04.2016\~між ПАТ\~«Банк Михайлівський»\~та відповідачем\~ [PERSON] \~укладено договір\~у формі\~заяви (оферти)\~№ 200514082\~про надання\~кредиту в\~розмірі 8871,07\~грн.\~Строком на\~1095\~днів.\~З 25.04.2016\~по 25.04.2019. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Також, 25.04.2016 відповідачем підписано довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту Кредит готівкою «Платінум». На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем, представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву № 200514082 від 25.04.2016 року, анкету № 2724411 від 25.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 25.04.2016, договір добровільного страхування життя № NS200514082 від 25.04.2016. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. З копії Витягу Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200514082, укладеним 25.04.2016 з відповідачем на загальну суму заборгованості - 24 813,42 грн., яка складається з розміру заборгованості за основним зобов`язанням - 8622,23 грн. і розміру заборгованості по нарахованим доходам 16190,79 грн. Згідно з розрахунком позивача, сума заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача становить 32 474,48 грн., з яких: сума заборгованості - 24 813,42 грн., сума інфляційних втрат - 5 425,81 грн., суми 3% річних - 2 235,25 грн. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Так з виписки по рахунку встановлено, що станом на 23.01.2025 заборгованість відповідача перед банком становить 24 813, 42 грн. В силу вимог пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є первинними документами. Позивачем заявлені вимоги стягнення за кредитним договором: заборгованість в сумі 32 474,48 грн., з яких: 8622,63 грн. - заборгованість за кредитом; 16 190,79 грн. - заборгованість за відсотками, 5 425,81 грн. - сума інфляційних втрат, 2 235,25 грн. - сума 3% річних. Разом з тим, за наявності невідповідності заявленого розміру наданим доказам суд повинен здійснити свій власний обрахунок заборгованості. Подібні правові позиції містяться в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 №199/5072/19, від 19.10.2022 №501/19/17, від 22.06.2022 №296/7213/15. Так, відповідно до умов кредитного договору , сума кредиту складає 8871,07, строк кредиту: 1095 днів, з 25.04.2016 по 25.04.2019; графік платежів по кредиту містить суму щомісячного погашення основної суми кредиту 246,04 грн., та платежі по щомісячній комісії за обслуговування кредитної заборгованості (353,96 грн. щомісячно) та щомісячна плата за підтвердження проведення платежу (15 грн.). В графіку платежів по кредиту відсутності процентів за користування кредитом (0%). Суд наголошує на тому, що довідка про умови кредитування передбачає річну процентну ставку за кредитом - 0,0001% на залишок заборгованості по кредиту. З витягу з реєстру боржників відносно [PERSON] (№59488) встановлено, що заборгованість по тілу кредиту в сумі 8622, 63 грн., яка на час розгляду справи не є спростованою. Разом з тим, зазначена у витязі з реєстру боржників заборгованість за доходами в сумі 16 190, 79 грн. не ґрунтується на умовах кредитного договору, яким не передбачено такого виду платежу, як дохід, а інші види платежів за кредитним договором кредитором та новим кредитором, не зазначені як такі за якими відповідачка має заборгованість. Зазначення позивачем у тексті позовної заяви суми 16 190,79 грн. як заборгованості за відсотками не відповідає вищенаведеним умовам кредитного договору та наданим позивачем доказам. Таким чином, матеріалами справи підтверджена заборгованість за кредитним договором № 200514082 від 25.04.2016 року в сумі 8 622, 63 грн. яка є заборгованістю за кредитом. Щодо нарахованих позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Позивач, звернувшись до суду з позовом 19.05.2025, нарахував інфляційні та три відсотки річних на визначену ним суму заборгованості 24 813,42 грн. за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Проте з урахуванням часу звернення до суду, вимог ст. 625 ЦК України та п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України такі нарахування мають бути проведені з 23.02.2021 по 23.02.2022 на суму заборгованості по тілу кредиту 8 622,23 грн. Сума інфляційних втрат за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 на суму заборгованості по тілу кредиту 8 622,23 грн. складає 1 885,38 грн. (IIc (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.21866444). Отже, інфляційне збільшення = 8622,23 x 1,218666444 8622,23 = 1885,38 грн. Сума трьох відсотків річних за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 на суму заборгованості по тілу кредиту 8 622,23 грн. складає 776,72 грн. (з 23/02/2019 до 31/12/2019 8622,23 x 3 % x 312 : 365 : 100 = 221,11 грн.; з 01/01/2020 до 31/12/2020 8622,23 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 258,67 грн.; з 01/01/2021 до 23/02/2022 8622,23 x 3 % x 419 : 365 : 100 = 296,94 грн.). Таким чином за заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням договору про відступлення прав вимоги стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту 8622,23 грн. та нараховані на неї, як суму боргу інфляційні 1885,38 грн. та три відсотки річних 776, 72 грн. В іншій частині заявлена до стягнення сума позовних вимог не підлягає стягненню з підстав вищенаведених. Щодо застосування строку позовної давності суд зважає на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Оскільки, відповідачем не подано заяву про застосування наслідків сплину строку позовної давності, питання про поновлення такого строку не вирішується. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 841,74 грн., виходячи з розрахунку: 11 284, 33 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 2422, 40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 32 474,48, 00 грн. (розмір заявлених позовних вимог), що є пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір про надання правової допомоги адвокатом Міньковською А.В. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» № 26 від 15.02.2024, Додаткова угода від 15.02.2024 до Договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Міньковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 7 000,00 грн. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). З огляду на викладене суд вважає, що заявлена вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, з урахуванням критеріїв співмірності, складності справи, часу розгляду справи та розумності. Крім того, відповідачкою не було надано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та не спростовано доводи, викладені позивачем в позовній заяві. З урахуванням\~часткового задоволення\~позовних вимог,\~суд стягує\~з відповідачки\~на користь\~позивача витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~у розмірі\~2432,38\~грн., що є пропорційно розміру заявлених позовних вимог

Outcome: partial