Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 5 199, 77 грн. та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому як власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також приймаючи до уваги положення ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний вчасно та у повному обсязі сплачувати щомісячні та разові внески та платежі. Натомість, відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справ без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копію ухвали про відкриття провадження та судову повістку про виклик до суду у справі було направлено на останню відому адресу відповідача. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та можливість подання у встановлений строк відзиву на позов, однак, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним і фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об?єктів соціально-побутового призначення , в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний та поточний ремонти та ін. Відповідно до рішення правління АТ ХК "Київміськбуд" №172 від 05.09.2025 року житловий будинок за адресою [ADDRESS] був переданий Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" в експлуатацію та обслуговування. Згідно з Авізо №303 від 26.07.2006 р. АТ ХК "Київміськбуд" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" на баланс для зарахування основні фонди житлового багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Довідки № 114036511 від 13.06.2024 року, отриманої від Шевченківської РДА [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Правовідносини, що склалися між сторонами щодо надання послуги з управління будинком в період з 01.02.2022 року по 01.01.2024 року регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Рішення щодо управління багатоквартирним будинком співвласниками приймаються на зборах у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Так, рішенням співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , проведених 12.03.2020 року, оформленого протоколом зборів співвласників будинку від 27.03.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку, затверджено умови договору про надання послуги з управління будинком, обрано уповноважених осіб співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору на управління багатоквартирним будинком та уповноважено Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" на укладення з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах, погоджених сторонами, та здійснювати розрахунки зі співвласниками за спожиті послуги. 30 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" та уповноваженими зборами співвласників будинку [ADDRESS] особами, які діють на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку підписаний Договір №4-6 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно з умовами Договору №4-6 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 30.04.2020 року ціна на послуги з управління становить 7, 79 грн. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6, 71 грн. відповідно до кошторису витрат та утримання будинку та прибудинкової території відповідно до додатку 5 до Договору №4-6; винагороду управителю в розмірі 1, 08 грн. на місяць. Враховуючи площу квартири [ADDRESS] , а саме 138.5 кв. м. - загальна вартість послуги з управління багатоквартирним будинком в період з 01.02.2022 року по 01.01.2024 року складає 1 078, 91 грн. на місяць. Рішенням зборів співвласників будинку [ADDRESS] від 12 березня 2020 року, оформленого протоколом зборів співвласників від 27 березня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" уповноважено на укладення з підрядною організацією договору про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів на умовах, погоджених сторонами, та здійснювати розрахунки із співвласниками за спожиті послуги. Послуги з вивезення твердих побутових відходів надаються спеціалізованою організацією ДП "Фірма Альтфатер Київ" на договірних умовах з Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" відповідно до Договору №967р. Нарахування плати за вивезення побутових відходів здійснюється згідно із Законом №2189-VIIІ, Розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради про затвердження номр тарифів на відповідні послуги. Вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів для Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" складає: - в період з 01.02.2022 року по 01.01.2023 року - 126 грн. 30 коп. за 1 куб. м. в місяць; - в період з 01.01.2023 року по 01.01.2024 року - 151 грн. 96 коп. за 1 куб. м. в місяць. Виходячи з норм надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у м. Києві вартість вказаної послуги на 1 особу на місяць в буд. [ADDRESS] , в тому числі квартири [ADDRESS] становить: - в період з 01.02.2022 року по 01.01.2023 року - 22 грн. 68 коп.; - в період з 01.01.2023 року по 01.01.2024 року - 27 грн. 35 коп. Нарахування за послугу з вивезення твердих побутових відхоів по квартирі [ADDRESS] здійснювалося на 5 осіб. З 01.01.2024 року будинок [ADDRESS] перейшов на управління ОСББ. Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" безперебійно надавались житлово-комунальні послуги, проте [PERSON] не сплачує їх. Період заборгованості, протягом якого у [PERSON] утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВОБУДОВА" починається з 01.02.2022 року по 01.01.2024 року, розмір якої відповідно Розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 року по 01.01.2024 року за адресою [ADDRESS] становить 5 078, 18 грн. З урахуванням того, що [PERSON] не сплачує борг, нараховуються 3% річних. Таким чином, розмір заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги [PERSON] складає 5 199, 77 грн., з яких: 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2022 року по 01.05.2024 року: 5 078, 18 грн.; індекс інфляції за період з 01.02.2022 року по 01.05.2024 рок: 71, 09 грн. Щодо позовних вимог. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов?язаний, зокрема, виконувати обов?язки, передбачені статутом об?єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з ч. 1 ст. 20 статті 15 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі ст. 22 вказаного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об?єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об?єднання оплачуе холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Частинами 2, 3 ст. 23 цього Закону передбачено, що власник квартири та/або приміщення зобов?язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об?єднання та/або рішенням загальних зборів. Статтею 17 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов?язків об?єднання має право вимагати своєчасного та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об?єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів, а також звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об?єднання платежі, збори і внески. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачений обов?язок споживача житлово-комунальних послуг сплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 13 вказаного Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об?єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, примання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном. Положеннями статті 15 ЗУ «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов?язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка є власником приміщення у будівлі, в якій створено ОСББ, зобов?язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна. У відповідності до положень ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Позивачем надано, а Відповідачем спожито житлово-комунальних послуги з управління Будинку, на загальну суму 5 078, 18 грн. Розрахунок вартості наданих та належних до сплати Відповідачем послуг, підтверджується наданим Позивачем до цього позову Розрахунком заборгованості. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача, а також на адресу суду не надходило. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надають до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, суд позбавлений повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, викладені у позовній заяві, котрі відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, а також, враховуючи норми ст. 81 ЦПК України, якою встановлено обов`язок кожної сторони довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 5 199, 77 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 3 028 гривень 00 копійок стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, а також з урахуванням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 319, 322, 509, 525, 526 ЦК України, та

Outcome: approved