Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно через відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. У підготовче судове засідання позивач та її представник адвокат Чорняк М.П. не з`явились, останній подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять позов задовольнити. Відповідач Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . Житловий будинок в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а його членом - [PERSON] . Зазначене підтверджується довідкою Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 1 квітня 2025 року № 267. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Оскільки житловий будинок в [ADDRESS] належав до колгоспного двору, то голові колгоспного двору та його членові належала у ньому частка, яка складає по 1/2 кожному. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті належну йому частку у майні колгоспного двору успадкувала його дружина [PERSON] , оскільки вона була зареєстрована та постійно проживала із ним на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] стала власником цілого житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй майно [PERSON] . На день смерті заповідача заповіт не змінювався і не скасовувався. [PERSON] померла [INFO] . Позивач [PERSON] звернулась до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] їй відмовлено у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] . Спадкоємці майна померлої [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку, відсутні, а інші її спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Судом встановлено, що 18 липня 2009 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1316 на земельну ділянку площею 2.63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті [PERSON] . Судові витрати позивач просить залишити за нею. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Аналізуючи зазначені обставини, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухоме майно (житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами) слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved