Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ\~ФК «Фінанс Інновація», правонаступником якого є ТОВ\~ФК «Ріальто», було укладено договір № 210212-34671-1, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 4 000 грн. 00 коп., зі строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок відповідача, емітований в АТ «Універсал банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення. При цьому, зобов`язання мають виконуватися належним чином, а відповідач умови договору не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 23\~188 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 4 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 2 388 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, відповідно до п.1.2 кредитного договору, за ставкою 1,99 % за період з 12 лютого 2021 року по 14 березня 2021 року (включно); 16 800 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день прострочення за період з 15 березня 2021 року по 12 липня 2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, яку представник позивача й просить стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.83-84). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Як вбачається з матеріалів справи, відповідача про розгляд справи було повідомлено належним чином, однак, останній своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.8\~ ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, з урахуванням факту неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.13 ЦПК України, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1, 2\~ ст.207 ЦК України, \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1\~ст.634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ\~ФК «Фінанс Інновація», правонаступником якого є ТОВ\~ФК «Ріальто», було укладено договір № 210212-34671-1, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 4 000 грн. 00 коп., зі строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок відповідача, емітований в АТ «Універсал банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення (а.с.19-21). Відповідно до\~ ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ч. ч. 1 та 2\~ст.\~1056-1\~ЦК України передбачено, що \~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі складеного розрахунку, відповідач умови договору не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 23\~188 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 4 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 2 388 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, відповідно до п.1.2 кредитного договору, за ставкою 1,99 % за період з 12 лютого 2021 року по 14 березня 2021 року (включно); 16 800 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день прострочення за період з 15 березня 2021 року по 12 липня 2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.22, 24). Тому, враховуючи той факт, що відповідач договірні зобов`язання в добровільному порядку виконати не бажає, що й стало підставою для вирішення спору в судовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Окрім цього, суддя вважає, що з відповідача, у відповідності до ст.141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп., сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.72). Щодо заявленої вимоги стороною позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп., то суддя вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, стороною позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було долучено акт приймання передачі наданих послуг № 91/1 від 04 травня 2023 року до договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, з якого вбачається надання послуг із зазначенням вартості на загальну суму в розмірі 49 000 грн. 00 коп. (а.с.69-70), з долученням платіжної інструкції № 470 від 10 травня 2023 року на суму 49\~000 грн. 00 коп. Проте, в поданій позовній заяві стороною позивача була заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп., яка, на думку суду, є надмірною, оскільки правова допомога надавалась у «стандартній» справі, обставини якої, мотивація з посиланнями на норми закону, повторюється зі справи в справу і не вимагає від адвоката значних зусиль. Названа «стандартність» зумовлена специфікою організації, якій адвокат надає правову допомогу, а саме: ця організація зосереджена на одних і тих же послугах з одним і тим же стандартизованим алгоритмом юридичних дій. До того ж, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні, без проведення судових засідань. Розумною сумою витрат на правову допомогу за таких обставин є сума в розмірі 4 500 грн. 00 коп. У стягненні іншої частини витрат на правову допомогу суд відмовляє. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial