Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять скасувати усиновлення ними [PERSON] , [INFO] та виключити з актового запису про народження №15 від 06 вересня 2001 року складеного виконавчим комітетом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області відомості про те, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/451/18 від 17 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновлювачами та батьками [PERSON] , [INFO] з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини. Однак, порозуміння з дитиною не досягнуто, теплі почуття до дитини втрачені через її складний характер. На теперішній час дитина влаштована на цілодобове перебування до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА і не бажає повертатись додому. Враховуючи наведене, виконання батьківських обов`язків стає неможливим. Просили позовні вимоги задовольнити. Крім того, представником\~ органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області подано до суду зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/451/18 від 17 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновлювачами та батьками [PERSON] , [INFO] з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини. Як вбачається з повідомлення про встановлення контакту з дитиною виданого Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації від 06 квітня 2018 року №02-02/146 між усиновлювачами та дитиною відбулися знайомство та контакт. Окрім того у матеріалах справи №514/451/18 наявні висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 29.11.2017 року, витяг з історії розвитку дитини, копія рішення суду про позбавлення батьківських прав попередніх усиновлювачів де зазначено, що рідна сестра дитини померла за не з`ясованих обставин. Тобто вся інформація стосовно усиновленої дитини усиновлювачам була надана та протягом шести років дитина мешкала разом із ними. В подальшому рішенням Тарутинського районного суду у справі №514/1204/24 [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з тим, що 03 липня 2024 року біля 14 години 00 хвилин [PERSON] знаходячись за місцем проживання, вчинила домашнє насильство психологічного характеру, відносно доньки [PERSON] , а саме голосно кричала, чим завдала шкоду психологічному здоров`ю дитини. Наведене свідчить про порушення усиновлювачами приписів частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства», яка наголошує, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що гуртуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Рішенням виконавчого комітету №425 від 04 липня 2024 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини від батьків» [PERSON] було відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА №02-02/150 від 05 липня 2024 року [PERSON] 04 липня 2024 року було влаштовано на цілодобове перебування до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА. 04 липня 2024 року, на адресу начальника служби у справах дітей, [PERSON] була складена заява у якій вона висловлює прохання про вилучення дитини з їхньої сім`ї та наполягає на позбавлені батьківських прав, зазначаючи, що відносини між ними не склалися, дитина краде вдома і у друзів, саме тому у неї і немає друзів. Водночас у тій саме заяві зазначено, що дитина без дозволу усиновлювачів приводить друзів до їхнього будинку. Враховуючи взаємовиключні ствердження наведені у заяві можна дійти висновку, що такі ствердження направлені на створення як найгіршого враження про дитину. Членами комісії з питань захисту прав дитини Бородінської селищної ради було прийнято рішення щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав усиновлювачів. Жодних доказів обставин наведених у первісному позові усиновлювачами не надано, водночас безперечним є факт того, що [PERSON] визнано винною у домашньому насильстві, те що усиновлювачі не позбавлені батьківських прав та обов`язків жодного разу з 04 липня 2024 року не відвідали дитину та не поцікавилися її здоров`ям та розвитком. З урахуванням наведеного, просила задовольнити вимоги за зустрічним позовом. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року : прийнято зустрічну позовну заяву органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав; об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до Бородінської селищної ради в особі органу опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про скасування усиновлення. Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] надали суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких посилались на наступне. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/451/18 від 17 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновлювачами та батьками [PERSON] , [INFO] з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини. Однак, із самого початку проживання [PERSON] в їх сім`ї стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Спочатку вони вважали, що це є наслідком того, що вона була позбавлена батьківського піклування, а тому почали приділяти дуже багато уваги до її виховання: намагалися їй роз`яснювати основні елементарні правила поведінки,\~ огортали любов`ю, прививали любов і повагу до ближніх, проводили з нею багато часу. Стежили щоб вона відвідувала школу щодня, цікавились її навчанням тощо. В будинку створені всі належні умови для проживання. Для [PERSON] була облаштова окрема кімната з усім необхідним. Продуктами харчування, одягом, засобами гігієни шкільним приладдям вона була забезпечена достатньої необхідності. Але всі їх намагання зводилися нанівець. Дитина не сприймала і не сприймає їх як батьків, не проявляє хоча б елементарної поваги, не цінує їх старання. Її поведінка с кожним днем ставала все більш нестерпнішою. Вона почала брехати\~ систематично красти як вдома, так і у чужих. Без їх відома приводила до дому друзів. На їх зауваження заходи виховного характеру взагалі не реагувала, висновків ніяких не робила. Вони неодноразово зверталися за допомогою до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА. Ефекту вистачало на декілька днів і дитина починала повторювати негативні вчинки. 04 липня 2024 року [PERSON] самовільно пішла з дому. На даний час вона влаштована на цілодобове перебування до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА. На цьому підґрунті між ними і дитиною вже давно немає порозуміння, вони зовсім втратили теплі почуття до дитини і не можуть більше терпіти її негативні риси характеру. Вони здійснювали різноманітні дії для налагодження гармонійних та сімейних відносин з дитиною. Піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; надавали їй доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяли засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявляли інтерес до її внутрішнього світу; створювали умови для отримання нею освіти. Поведінка дитини негативно вплинула на взаєморозуміння в сім`ї, з приводу чого виникли конфліктні відносини, та призвело до ускладнень стосунків між ними та дитиною поза їх волею. При таких обставинах, які склалися незалежно від їх волі, вони не можуть спільно проживати з дитиною та виконувати батьківські обов`язки. На підставі викладеного, вважають, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області щодо позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів є необгрунтованими та такими що не відповідають вимогам закону. З урахуванням наведеного, просили у задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що підтримує позовні вимоги за первісним позовом з огляду на наступне. Дійсно, в 2018 році вона разом з чоловіком усиновили дитину. Однак, відносини між ними не склались. Хоча вони з чоловіком приділяли дуже багато уваги до її виховання: намагалися їй роз`яснювати основні елементарні правила поведінки,\~ прививали любов і повагу до ближніх. Стежили щоб вона відвідувала школу щодня, цікавились її навчанням тощо. В будинку створені всі належні умови для проживання, для [PERSON] була облаштована окрема кімната з усім необхідним. Продуктами харчування, одягом, засобами гігієни шкільним приладдям вона була забезпечена достатньої необхідності. Але всі їх намагання зводилися нанівець. Дитина не сприймала і не сприймає їх як батьків, не проявляє хоча б елементарної поваги, не цінує їх старання. Її поведінка с кожним днем ставала все більш нестерпнішою. Вона почала брехати,\~\~ систематично красти. На їх зауваження, заходи виховного характеру взагалі не реагувала, висновків ніяких не робила. Вони неодноразово зверталися за допомогою до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА, ефекту вистачало на декілька днів і дитина починала повторювати негативні вчинки. 03 липня 2024 року [PERSON] самовільно пішла з дому, це було останньою краплею. Щодо зустрічного позову зазначила, що позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, оскільки вважає їх безпідставними. З приводу написаної нею заяви з проханням позбавити її батьківських прав зазначила, що сформулювала в заяві так прохання скасувати усиновлення. Не відвідували дитину після її вилучення, оскільки не хотіли її морально ранити. Позивач за зустрічним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за первісним позовом з підстав зазначених у позові, просив їх задовольнити, вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Кисса В.І. в судовому засіданні підтримав вимоги за первісним позовом з підстав зазначених у позові. Щодо зустрічного позову зазначив, що зустрічний позов не визнає, оскільки підстав для позбавлення батьківських прав, які передбачені ст. 164 СК України немає. Батьки не самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, ця ситуація виникла в результаті відсутності контакту між батьками та дитиною, що є підставою для скасування саме усиновлення. Щодо фізичного та психологічного насильства відносно дитини її батьками, зазначив, що ці дії стались напередодні вилучення дитини, до цього часу ніяких дій фізичного або психологічного характеру відносно дитини батьками не вчинялись. Батьки виховували дитину, належним чином виконували свої батьківські обов`язки, про що також свідчить характеристика дитини з закладу освіти. Представник Буджацької (Бородінської) селищної ради Болградського району Одеської області представник органу опіки та піклування Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області Куруч А. у судовому засіданні первісний позов не визнала, зазначивши що підстав для скасування усиновлення немає, оскільки доказів того, що між батьками та дитиною не склались відносини немає, за шість років спільного проживання контакт було налагоджено. Жодних доказів обставин наведених у первісному позові усиновлювачами не надано, водночас безперечним є факт того, що [PERSON] визнано винною у домашньому насильстві, те що усиновлювачі не позбавлені батьківських прав та обов`язків жодного разу з 04 липня 2024 року не відвідали дитину та не поцікавилися її здоров`ям та розвитком. Зустрічний позов підтримала з підстав зазначених у ньому, просила вимоги за зустрічним позовом задовольнити. Представник органу опіки та піклування Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області\~ Федоренко С.М. у судовому засіданні первісний позов не визнав, зазначивши що підстав для скасування усиновлення немає, оскільки доказів того, що між батьками та дитиною не склались відносини немає, за шість років спільного проживання контакт було налагоджено, а батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не цікавились нею. На підставі викладеного, зустрічний позов підтримав з підстав зазначених у ньому, просив вимоги за зустрічним позовом задовольнити. Вислухавши пояснення та доводи сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Свідок [PERSON] зазначила, вона є ст. доп ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, капітаном поліції. [PERSON] особисто зателефонувала їй на її особистий телефон і повідомила про зникнення дитини, а також повідомила у якому населеному пункті та в яких осіб дитина може перебувати. Зранку дитину було знайдено. Коли вони їхали з дитиною в машині, вони спитали її чи знає вона куди її везуть та отримали відповідь «в притулок», дорогою дитина була мовчазна, не охоче відповідала на запитання. Після чого дитину було доставлено до служби у справах дітей, де з нею проводились бесіди. Родину [PERSON] знає, оскільки приблизно два роки тому [PERSON] зверталась до неї з проханням провести бесіду з дитиною [PERSON] , оскільки остання була помічена у крадіжках. Бесіда була проведена в приміщенні ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області. Окрім цих двох випадків, вона про цю родину ніколи не чула. Після всіх подій, вона проходила до притулку, де бачилась з [PERSON] , яка запитувала про батьків, повідомила що на її день народження до неї приїхала хрещена, привезла подарунки, батьки її з днем народження не вітали. Свідок [PERSON] пояснила що вона є директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області. Під час проходження процедури усиновлення [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з усією біографією дитини, її особовою справою, станом здоров`я та розвитком. Вони також знали про те, що попередні усиновлювачі дитини були позбавлені батьківських прав стосовно [PERSON] , оскільки в їх сім`ї з невідомих причин померла старша сестра [PERSON] . Операцію [PERSON] зробили що до усиновлення. Перші два роки в сім`ї все було добре, а потім почались проблеми. Але проблеми були не серйозні, а звичайні, які можуть виникнути в кожній сім`ї. За шість років, [PERSON] тричі зверталась до психолога центру за допомогою [PERSON] подолати свої шкідливі звички. Психологом надавались консультації як батькам так і дитині. Крім того, [PERSON] також спілкувалась особисто з нею, питала поради коли в них виникали якісь конфлікти, тобто на дитину в школі скаржились, з магазину якісь скарги надходили про крадіжки. За останні десять місяців, протягом яких дитина перебуває у центрі вона один раз спілкувалась з мамою. За весь цей час перебування [PERSON] в центрі за нею не були помічені крадіжки, вона охайна, складає свої речі, просить допомоги, слідкує за своєю гігієною. Не розуміє чому в родині склались такі стосунки. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є психологом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області. Спершу в родині [PERSON] було все добре, потім почались проблеми і відносини в сім`ї погіршились. З дитиною проводились бесіди, діагностувальні тести з метою виявлення причин проблеми. Було виявлено, що стосунки в сім`ї напружені, емоційний зв`язок між батьками та дитиною було втрачено, але ми працювали з дитиною над цими проблемами. Під час проведення з дитиною тестів та бесід було встановлено, мама агресивна, в них виникають конфлікти на побутовому ґрунті, батько до дитини ставився добре. Дитина вже перебуваючи в центрі після вилучення розповідала, що в родині її били, ставили на гречку, не давали їсти. Мама зверталась за порадами та консультаціями, з нею проводились просто бесіди. Батько за допомогою не звертався. На даний час дитина перебуває в центрі, в неї складний імпульсивний характер, іноді конфліктує з однолітками, але крадіжок за нею не помічено, дивного або незвичайного в її поведінці також не помічено, до обману вона не схильна. [PERSON] також має запальний, імпульсивний характер, їх характери з дитиною навіть схожі. Було таке враження, що дитина в сім`ї так себе поводила, щоб\~ привернути до себе увагу. [PERSON] звичайна дитина, без відхилень, така поведінка притаманна для дітей такого віку, в якому зараз дитина. Вона досі вважає їх своїми батьками, чекає їх. Вважає, що допитувати дитину в судовому засіданні не можна, оскільки це її травмує. Судом встановлено, що 18 березня 2015 року за актовим записом №26 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17 травня 2018\~ року №514/451/18: [PERSON] та [PERSON] оголошено усиновлювачами та батьками [PERSON] , [INFO] ; внесено зміни у актовий запис № 15 вчинений 06 вересня 2011 року виконавчим комітетом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », дата народження « [INFO] » змінена на « [INFO] », відомості про батька « [PERSON] » змінено на « [PERSON] , [INFO] , громадянин України», відомості про матір « [PERSON] » змінено на « [PERSON] , [INFO] , громадянка України». З матеріалів цивільної справи №514/451/18 вбачається, що між усиновлювачами та дитиною відбулися знайомство та контакт, що підтверджується\~ повідомленням про встановлення контакту з дитиною виданого Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації від 06 квітня 2018 року №02-02/146. Крім того, у матеріалах справи №514/451/18 наявні: висновок про стан здоров?я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] від 29 листопада 2017 року, згідно дитина має змішані специфічні розлади психологічного розвитку; збіжна косоокість; гіперметромія слабкого ступеня; група здоров`я ІІІ; витяг з історії розвитку дитини [PERSON] від 11 січня 2018 року, згідно якого дитина має змішаний специфічний розлад психологічного розвитку; фізичний розвиток задовільний; рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року про позбавлення батьківських прав попередніх усиновлювачів [PERSON] із зазначенням підстав для позбавлення батьківських прав. Тобто уся інформація стосовно усиновленої дитини усиновлювачам була надана та вони були з нею ознайомлені. Згідно Акту обстеження умов проживання №16 від 04 липня 2024 року в будинку [ADDRESS] , де мешкають [PERSON] та [PERSON] , дитина [PERSON] прийшла пішки 03 липня 2024 року та попросила прихистити її на ніч. На момент перевірки в будинку перебувала малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина втекла з дому батьків (будинок [ADDRESS] ). Додому повертатись категорично відмовлялась, пояснивши, що її вдома б`ють. Батькам було відоме місцезнаходження дитини, забирати дитину вони відмовились, повідомили про бажання повернути дитину до притулку. З протоколу бесіди з [PERSON] , [INFO] від 04 липня 2024 року встановлено, що вона проживала в родині [PERSON] з 2018 року, за період проживання між батьками та нею не склались теплі відносини, дитину часто словесно ображають, навіть\~ фізично карають через те, що вона не слухається, не охайно поводиться з власними речами та не завжди виконує роботу по дому. . Не витримавши психологічного тиску з боку матері, дитина вирішила піти до знайомого хлопця, який мешкає в селі Богданівка. Поки мати була в будинку, вдяглась та пішла, після 18 години була в [PERSON] , де залишилась у бабусі свого знайомого, де її нагодували та вклали спати. В родині дитина знаходитися не бажає, через систематичні образи та психологічний тиск з боку батьків, які їй не довіряють. За результатами бесіди було вирішено малолітню [PERSON] негайно вилучити з родини та направити до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 04 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] було знайдено в будинку [ADDRESS] , де мешкають [PERSON] та [PERSON] , куди вона прийшла пішки з сусіднього села. Дитина налякана, категорично відмовляється повертатись додому, проситься до притулку, зазначила, що мати її б`є за провини. Батькам повідомили місцезнаходження дитини, але вони категорично відмовились її забирати, наполягають на позбавленні їх батьківських прав. З протоколу бесіди з [PERSON] , [INFO] від 04 липня 2024 року встановлено, що вона 6 років тому спільно з чоловіком [PERSON] вдочерили [PERSON] , [INFO] . Більшість часу проживання з дитиною, порозуміння не знаходили. Після останньої\~ сварки [PERSON] залишила місце свого проживання.\~ За результатами бесіди було вирішено малолітню [PERSON] негайно вилучити з родини та направити до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА для подальшого вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав. 04 липня 2024 року, на адресу начальника служби у справах дітей Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області, [PERSON] була складена заява у якій вона висловлює прохання про вилучення дитини [PERSON] , [INFO] з їхньої сім`ї та наполягає на позбавлені батьківських прав, зазначаючи, що відносини між ними не склалися. Рішенням виконавчого комітету Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №425 від 04 липня 2024 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини від батьків» [PERSON] , [INFO] \~ було відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА №02-02/150 від 05 липня 2024 року [PERSON] 04 липня 2024 року було влаштовано на цілодобове перебування до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА. Згідно Акту обстеження умов проживання №17 від 05 липня 2024 року в будинку [ADDRESS] , де мешкають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , умови проживання задовільні, в будинку наявні усі необхідні меблі, посуд, електроприлади, достатня кількість продуктів харчування.\~ У дитини окрема кімната, облаштована усім необхідним, наявний сезонний одяг, іграшки, приладдя. [PERSON] після сварки залишила місце проживання. Згідно характеристики наданої філією Ламбрівська гімназія ОЗ Бородінського ліцею [PERSON] дисциплінована учениця. Має добрий загальний розвиток. [PERSON] стримана, дисциплінована, самостійна. До вчителів та працівників гімназії ставиться з повагою, ввічлива. Активна учасниця в громадському житті гімназії та класу. Згідно характеристики наданої Богданівським старостинським округом №134 від 07 липня 2024 року [PERSON] спиртні напої не вживає. Офіційно ніде не працює. Має дохід з підробітків. Скарг на нього не надходило, відносини з мешканцями села доброзичливі. Неодноразово до старостату зверталася класний керівник з питання її учениці [PERSON] , про її перебування\~ сім?ї. Згідно характеристики наданої Богданівським старостинським округом №133 від 07 липня 2024 року [PERSON] спиртні напої не вживає. Офіційно ніде не працює. Має дохід шиттям одягу на дому. Скарг на неї не надходило, відносини з мешканцями села доброзичливі. Неодноразово до старостату зверталася класний керівник з питання її учениці [PERSON] , про її перебування в сім`ї. Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 15 липня 2024 року по справі №514/1204/24, [PERSON] , [INFO] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З матеріалів справи №514/1204/24 вбачається, що 06 липня 2024 року ст. ДОП ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Іскімжи А.І. було складено протокол серії ВАД №103373 відносно [PERSON] , [INFO] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме через те, що [PERSON] 03 липня 2024 року близько 14 години 00 хвилин занходячтсь за місцем свого мешкання в будинку [ADDRESS] вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а саме голосно кричала. Згідно висновку членів комісії з питань захисту прав дитини Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області, затвердженого рішенням\~ виконавчого комітету Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №430 від 17 липня 2024 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відношенні їх\~ доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Разом із цим, відповідно до ч 3. ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Щодо первісного позову про скасування усиновлення, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.\~ Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом частин першої, другої та шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. Так, у частині першій статті 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] з 12 січня 2018 року перебували на обліку у Службі у справах дітей Тарутинської РДА як кандидати в усиновлювачі, обрали собі дитину для усиновлення, шість років після усиновлення дитина проживала у сім`ї. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого\~\~\~\~\~ 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей» від 15 лютого 2011 року\~\~\~ № 3017-VI, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2022 року у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21). Отже, одним із головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що порозуміння з дитиною не досягнуто, теплі почуття до дитини втрачені через її складний характер, поведінку дитини, яка схильна до обману та крадіжок. Однак, на думку суду така характеристика поведінки [PERSON] зі сторони її батьків [PERSON] та [PERSON] може сприйматися як припущення. Жодних доказів на підтвердження своїх припущень поведінки [PERSON] позивачі в позовній заяві не зазначають та не надають таких доказів до суду. Позивачами не було доведено обставин про те, що поведінка дитини, під час проживання в їх сім`ї, змінилась настільки, що негативно вплинуло на взаєморозуміння в сім`ї, з приводу чого виникли конфліктні відносини та призвело до ускладнень стосунків між батьками та дитиною поза волею позивачів. Встановлені у справі обставини вказують на те, що саме поведінка позивачів вплинула на їх стосунки з дитиною, зокрема батьки (усиновлювачі) не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та дитиною. При цьому, після усиновлення та погіршення стосунків між усиновлювачами та усиновленою дитиною, усиновлювачі не зверталися до фахівців з метою встановлення причин неналежної поведінки дитини й ухилилися від надання допомоги щодо вирішення питання її психоемоційного стану. Матеріали справи не містять доказів фахової допомоги малолітній\~ [PERSON] з метою вирішення питання її психоемоційного стану та встановлення причин такої поведінки. Тобто батьки не сприяли вирішенню конфліктних ситуацій між ними та дитиною, про які вони зазначали, звертаючись до суду із позовом про скасування усиновлення. Навпаки єдиним способом вирішення конфлікту між батьками та дитиною було звернення до відповідного органу опіки та піклування з метою повернення дитини й влаштування її до комунального закладу, в якому вона перебувала раніше, на повне державне утримання та до суду з позовом про скасування усиновлення. Після влаштування малолітньої [PERSON] до комунального закладу подружжя [PERSON] та [PERSON] дитину не відвідували, її здоров`ям та розвитком не цікавилися, хоча продовжували бути її батьками й мали відповідні як права, так і обов`язки щодо дитини. Тобто повинні були нести повну відповідальність за здоров`я та психоемоційний стан дитини, чого не робили.\~ Отже, [PERSON] та [PERSON] \~ не довели і судом не встановлено\~ неможливості виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків незалежно від їх волі у стосунках, які склалися між усиновлювачами та дитиною. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених частиною першою\~\~\~\~\~\~\~ статті 238 СК України, для скасування усиновлення, а саме, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а тому у задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Щодо зустрічного позову про позбавлення усиновлювачів батьківських прав, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 242 СК України, якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, на підставі якої заявлено зустрічний позов, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має\~ повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особливої уваги потребує вирішення питання позбавлення батьківських прав усиновлювачів, оскільки вони стали батьками внаслідок особистого волевиявлення на батьківство. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частинах 7, 8 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20. Суд виходить у цій справі з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у статті 166 СК України. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 31111/04). У зазначеній справі, судом встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] , які стали батьками дитини на підставі судового рішення, у подальшому\~ не бажають брати участь у вихованні та утриманні дитини, не бажають налагодити стосунки з дитиною, дитина тривалий час знаходиться на вихованні у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА, а батьки не відвідують її, здоров`ям та розвитком не цікавляться. Тобто, за час перебування дитини в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА, батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Проаналізувавши встановлені обставини справи в частині зустрічних позовних вимог про позбавлення батьківських прав та надавши їм правову оцінку, судом встановлено, що батьки свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно усиновленої ними дитини. Наявні об`єктивні і безсумнівні докази винної поведінки подружжя та їх свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно усиновленої дитини, та враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів дитини, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16 липня 2015 року, заява\~\~\~\~ № 10383/09) ЄСПЛ зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови:\~ по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17). У рішенні ЄСПЛ від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», заява № 8793/79, Суд вважає,\~ що\~ захід\~ має\~ бути\~ як відповідним поставленій меті,\~ так і пропорційним їй. Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Ураховуючи обставини зазначеної справи та наведені вище принципи, які є складовими верховенства права, суд дійшов висновку, що права малолітньої [PERSON] мають бути захищені судом з дотриманням балансу інтересів сторін. Метою вказаного позову Органу опіки та піклування є захист якнайкращих інтересів дитини у ситуації, яка склалась у цій справі між дитиною та усиновлювачами. Вирішуючи спір саме таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування усиновлення та позбавляючи позивачів батьківських прав, суд виходить із якнайкращих інтересів саме дитини. Оскільки досягнення взаємного контакту між ними, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», не відбулося, а навпаки - позивачі повернули дитину до органу опіки та піклування, фактично відмовившись від неї, перебуваючи на той час у статусі її батьків. Отже, за таких обставин справи судом не буде порушено справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини. Крім того, частиною четвертою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У частині другій статті 166 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановивши відсутність підстав для звільнення [PERSON] та [PERSON] від обов`язку утримувати дитину [PERSON] , суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони\~ пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Представник позивач звернулась до суду з зустрічним позовом 05 листопада 2024\~ року. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 05 листопада 2024\~\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 1211 гривень 20 копійок. Тож, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідачів\~ в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного

Outcome: approved