Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача Колеснікова І.О., діючи в інтересах свого довірителя ТОВ ""Ел. Ен. Груп", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому прохала стягнути заборгованість за Договором № 1848951 у розмірі 30790,75 грн, яка складається із: 11400,00 грн - заборгованість за кредитом; 15190,75 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 4200,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами). У обґрунтування заявлених вимог вказано, що 26.04.2024 між ТОВ ''Незалежні фінанси" та [PERSON] у електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 1848951, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 11400,00 грн шляхом зарахуванням їх на банківську карту № [NUMBER] , реквізити якої були надані кредитору позичальницею. 04.09.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ ''Незалежні фінанси'' було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором про споживчий кредит № 1848951 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку із порушенням умов вищевказаного кредитного договору заборгованість відповідачки на дату укладення договору факторингу становить 30790,00 грн, з яких: 11400,00 грн - заборгованість за кредитом; 15190,75 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 4200,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами), у подальшому нарахування до вказаної заборгованості позивачем не здійснювалися. Вказану заборгованість та судові витрати позивач прохає стягнути на свою користь із відповідачки. Ухвалою судді від 26.05.2025 провадження у вказаній справі відкрито та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк відзив на позов до суду не надходив. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. П. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата (копія ухвали про відкриття провадження), надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - [ADDRESS] . Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідачка не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВ ''Незалежні фінанси" та [PERSON] у електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 1848951, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 11400,00 грн шляхом зарахуванням їх на банківську карту № [NUMBER] , реквізити якої були надані кредитору позичальницею. 04.09.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ ''Незалежні фінанси'' було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором про споживчий кредит № 1848951 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», що підтверджується копією цього договору та реєстру прав вимог № 1 від 04.09.2024. Згідно з п. 1.2. Кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 11400,00 гривень. У п. 1.3. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 360 днів, датою надання кредиту є 26.04.2024. Дата погашення кредиту 21.04.2025. Згідно з п. 1.5. Кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом становлять 41641,95 грн. Денна процента ставка складає: 1,01%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3028,55 % річних. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника становить 53041,95 грн. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.1.5.2-1.5.3. встановлено порядок нарахування відсотків за кредитом. Кредитні кошти були надані відповідачці на умовах цього договору в сумі 11400,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 36236394 від 26.04.2024. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по вказаному кредитному договору за період з 26.04.2024 по 04.09.2024 (дату відступлення права вимоги) та витягу із акту приймання-передачі №1 від 04.09.2024 до договору факторингу №04092024 від 04.09.2024, заборгованість відповідачки по вказаному кредитному договору на дату укладення договору факторингу становить 30790,00 грн, з яких: 11400,00 грн - заборгованість за кредитом; 15190,75 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 4200,00 грн - заборгованості за пенею (штрафами). Як вбачається із матеріалів справи, у подальшому нарахування до вказаної заборгованості позивачем не здійснювалися та на момент звернення останнього суду заборгованість є незмінною. Норми права, застосовані судом. Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з приписами ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачкою не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до [PERSON] . Договір про споживчий кредит № 1848951 від 26.04.2024, як і договір факторингу від 04.09.2024 є чинними, доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні попередньому кредитору відповідачкою не надано. Отже, позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржниці [PERSON] , а доказів визнання недійсним вказаних вище договорів суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності їх укладення. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора. При укладенні цього договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Отож, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з первісним кредитором вказаного вище договору кредиту. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк в повному об`ємі не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). Отже, відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором) за тілом кредиту в розмірі 11400,00 грн, за відсотками - 15190,75 грн. Відповідачка не надала суду альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, згідно з яким, останній з моменту укладення договору факторингу (04.09.2024) подальших нарахувань заборгованості за договором не здійснював. Отже, оцінивши докази в сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в частині стягнення із відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11400,00 грн, за відсотками - 15190,75 грн, а всього - 26590,75 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення 4200,00 грн - суми заборгованості за пенею (штрафами), то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок пені (штрафів) у розмірі 4200,00 грн у період дії в Україні воєнного стану, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже, позовні вимоги ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 26590,75 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн по сплаті судового збору. Його сплата підтверджується копією платіжної інструкції від 14.05.2025. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (86,36%), що становить 2091,98 грн. При зверненні з позовом представником позивача було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: Договір про надання правової допомоги № 009-25 від 26.02.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 009-25 від 26.02.2025, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 009-25 від 26.02.2025. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, обсяг документів, наданих позивачем до суду (матеріалів позовної заяви), розмір задоволених позовних вимог, дійшов висновку, що розмір вказаних судових витрат доведений позивачем. Обгрунтованого клопотання про зменшення розміру заявленої вартості судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачкою заявлено не було. Оскільки позовні вимоги суд задовольнив частково на 86,36 %, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 6045,20 грн.

Outcome: partial