Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

24 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1157 від 16 травня 1996 року, посвідчений Одеською товарною біржою, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після неї відкрилась спадщина на вказане майно. Заповіту вона не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги являється доньки [PERSON] та [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняла шляхом звернення до нотаріуса у встановлений відповідно до ст. 1269 ЦК України строк. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №921/02-14 від 11 грудня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що форма правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого Одеською товарною біржею, не відповідає законодавству, а саме нотаріально не посвідчений. 27 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після неї відкрилась спадщина на вказане майно. Заповіту вона не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги являється доньки [PERSON] та [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняла шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №16-02-14 від 14 січня 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що форма правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого Одеською товарною біржею, не відповідає законодавству, а саме нотаріально не посвідчений. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2025 року прийнятий зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою проти зустрічних позовних вимог [PERSON] не заперечує, визнає їх у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Розгляд справи просить провести за його відсутністю. Відповідач [PERSON] за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою позовні вимоги зустрічного позову підтримує. Не заперечує проти задоволення позовних вимог за первісним позовом. Розгляд справи просить провести за її відсутністю. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за первісним та зустрічним позовами в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №1157, посвідченого 16 травня 1996 року Одеською товарною біржою, що також підтверджено довідкою №259, виданою 01 травня 2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Укладений між сторонами договір зареєстрований Одеською товарною біржою 16 травня 1996 року за №1157. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснені, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору сторона відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржою». Згідно ст. ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. Отже, реєстрація за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] здійснена відповідно до діючого на той час законодавства. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78253327 від 06 вересня 2024 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 1987 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 29 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31 липня 1975 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений житловий будинок, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім цього встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину (спадкова справа №122/2024). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №921/02-14 від 11 грудня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що форма правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого Одеською товарною біржею, не відповідає законодавству, а саме нотаріально не посвідчений. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №16-02-14 від 14 січня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що форма правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу, посвідченого Одеською товарною біржею, не відповідає законодавству, а саме нотаріально не посвідчений. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved