Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі - ТОВ «Іннова Фінанс»), в інтересах якого діє представник позивача Близнюк В.О., через систему «Електронний суд» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30680 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує, що 24 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику №4749840724, за умовами якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. строком 360 днів, процентна ставка 1,5% в день, знижена процентна ставка 0,01%. Однак, відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів, в зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 30680 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 22680 грн.\~заборгованість за процентами. Вказану заборгованість за договором позики №4749840724 від 24 липня 2024 року в розмірі 30680грн. ТОВ «Іннова Фінанс» просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» номер 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області. В судове засідання представник позивача ТОВ «Іннова\~Фінанс» - Близнюк В.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, згідно змісту позовної заяви просила розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Іннова\~Фінанс» та не заперечувала порти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №4749840724, в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2-2.4 Договору позикодавець надає позичальнику позику на суму у розмірі: 8000 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п. 2.5 Договору строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 29 днів, останній платіж з періодом внесення 12 днів(в). Згідно п. 2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 цього договору. П. 3.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Дата надання кредиту: 24.07.2024 року або наступний за ним календарний день. Відповідно до п.п.5.1.13 пункту 5.1 Договору товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п. 6.4 Договору. Пунктом 6.4 Договору визначено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів, передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Договір був підписаний [PERSON] 24.07.2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора 7742. У додатку №1 до договору №4749840724 зазначено дату видачі позики 24.07.2024 року, дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді 29, сума позики 8000 грн., проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка 3375,92 %; загальна вартість кредиту. У відповідності до Квитанції до платіжної інструкції №19928-1354-125723694 від 24.07.2024 року - 24.07.2024 року о 12:07:12 картку [NUMBER] , 380638695585 було поповнено на 8000 грн., призначення платежу\~кредитні кошти від ТОВ\~Іннова Фінанс\~поповнення картки [NUMBER] . До матеріалів справи долучена анкета клієнта [PERSON] із зазначенням ідентифікаційних даних клієнта та інформації стосовно бажаного клієнта; паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача (сума кредиту 8000 грн.; строк кредитування 360 днів), інформація стосовно орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (процентна ставка стандартна 1,5%, загальні витрати за кредитом, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка); порядок повернення кредиту; додаткова інформація та інші аспекти, який підписаний [PERSON] 24.07.2024 року одноразовим ідентифікатором 7806; Правила та умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс». Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію". Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3\~ст.11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Приписами ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За правилами ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «Іннова Фінанс» договір про надання грошових коштів у позику №4749840724 в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», на суму позики 8000 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу кредиту на її банківську картку, та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8000 грн. підтверджено інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування суми кредиту (квитанція до платіжної інструкції №19928-1354-125723694). Однак, як встановлено судом, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Докази, які б спростовували вищевикладене, в матеріалах справи відсутні. Факт отримання та неповернення суми позики у розмірі 8000 грн. У зв`язку з цим, сума тіла кредиту у розмірі 8000 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Щодо стягнення відсотків за користування позикою. Як вбачається з умов Договору №4749840724 від 24 липня 2024 року, що також узгоджується із таблицею обчислення загальної вартості позики, яка є додатком №1 до договору та його невід`ємною частиною та паспортом споживчого кредиту, які було підписано [PERSON] , строк позики становить 360 днів. Тобто станом на час звернення позивача 03.02.2026 року до суду строк дії Договору №4749840724 ще не закінчився. Разом з тим, як вже було зазначено судом, умовами Договору №4749840724 від 24.07.2024 року, укладеного сторонами, передбачено право позикодавця ініціювати дострокове повернення кредиту та відсотків. Так, відповідно до п.п.5.1.13 пункту 5.1 Договору товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п. 6.4 Договору. Пунктом 6.4 Договору визначено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів, передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом позивачем розраховано суму відсотків за 189 днів користування кредитом, що в силу закріпленого процесуальним законом принципу диспозитивності, приймається судом за основу при розрахунку суми відсотків. Отже, сума відсотків за користування кредитом за умовами Договору №4749840724 від 24.07.2024 року розрахована позивачем вірно, а саме: 8000 грн. х 1,5 % х 153 дні = 22680 грн. Визначений умовами Договору №4749840724 від 24.07.2024 року розмір відсотків у 1,5% в день відповідає положенням Закону України\~Про споживче кредитування, в редакції закону, яка чинна з 24.12.2023 року. Крім того, сума відсотків за користування кредитом за\~Договором №4749840724 від 24.07.2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 22680 грн. не суперечить положенням частини 8 статті 21 Закону України\~Про споживче кредитування, а тому відповідні посилання Відповідача у відзиві на позов не приймаються судом до уваги. Крім того, за даним цивільним Позовом Позивачем не пред`явлено позовних вимог про стягнення пені та штрафів, а тому твердження у відзиві про\~безпідставність їх нарахування є необґрунтованими та помилковими. Необхідність врахування фінансового становища позичальника при вирішення питання про стягнення з нього добровільно взятих на себе зобов`язань щодо\~оплати процентів за користування позикою за договором позики та узгодження їх розміру, що становить свободу договору у цивільному праві\~чинним законодавством не передбачено. У зв`язку з цим сума відсотків за користування кредитом за\~№4749840724 від 24.07.2024 року, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить 22680 грн. У цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, згідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечував факт користування наданими йому грошових коштів у позику та заявлений позивачем борг, не спростовував надані позивачем докази, хоча повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідачки. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved