Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Адвокат Конюшко Денис Борисович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 17.05.2024 о 18-53 год. за адресою: пр-т Науки, буд. 53, відповідач, керуючи транспортним засобом «Renault», д.н.з. [NUMBER] , виконуючи розворот з крайнього лівого положення на проїзній частині, де розворот заборонено (позначено дорожнім знаком 3.24), не надав переваги в русі транспортному засобу «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, у результаті чого позивачу було завдано матеріальних збитків. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.06.2024 у справі №752/11477/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення був визнаний [PERSON] . Страховиком відповідача було виплачено на користь позивача страхове відшкодування. Натомість станом на день пред`явлення цього позову відповідачем не відшкодовано заподіяну позивачеві шкоду у повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу №215108214, виданого АТ «СК «ІНГО», франшиза 1600 грн. Позивач відповідно до довіреності №2661 від 17.05.2024 уповноважив [PERSON] бути його представником з питань здійснення всіх необхідних дій щодо страхування та щодо отримання страхових виплат. [PERSON] звернулася до АТ «СК «ІНГО» та надала заяву про страхове відшкодування, а 18.06.2024 на її рахунок було зараховане страхове відшкодування у розмірі 158400 грн. Згідно зі звітом №104-2024 від 13.06.2024 про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту складає 511 015,61 грн., вартість величини втрати товарної вартості - 92167,74 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі (603183,35 грн. (повна вартість відновлювального ремонту з врахуванням втрати товарної вартості) - 158400 грн. (належний розмір страхового відшкодування, що становить ліміт відповідальності страховика за вирахуванням франшизи), що становить 444783,35 грн. Відповідно до договору №16/10/24-ЮП/IL від 16.10.2024 вартість послуг адвоката (вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням) становить 15000 грн. (з розрахунку 1500 грн за годину), що підтверджується актом виконаних робіт №1. У зв`язку із розглядом справи позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 4447,83грн. Просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 444783,35 грн. вирішити питання про розподіл судових витрат. 27.08.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] . 17.05.2024 о 18-53 год. за адресою: пр-т Науки, буд. 53, відповідач, керуючи транспортним засобом «Renault», д.н.з. [NUMBER] , виконуючи розворот з крайнього лівого положення на проїзній частині, де розворот заборонено (позначено дорожнім знаком 3.24), не надав переваги в русі транспортному засобу «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталась ДТП, в якій транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.06.2024 у справі №752/11477/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення був визнаний [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу №215108214, виданого АТ «СК «ІНГО», франшиза 1600 грн. Згідно зі звітом №104-2024 від 13.06.2024 про оцінку колісного транспортного засобу, зробленого ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча компанія» на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , без ПДВ складає 511015,61 грн. 18.06.2024 АТ «СК «ІНГО» виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 158400 грн. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин першої і другої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 року по справі № 320/9174/15-ц за змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15, які були враховані Верховним Судом у постанові від 24 червня 2019 року у справі № 562/2018/16-ц. Відповідно до пп. 34.1 - 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже, виходячи з наведених положень Закону, особа, якій завдано збитки, має право на самостійне обрання аварійного комісара, суб`єкта оціночної діяльності або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий. За наслідками настання страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи. Отже, аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Таким чином, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Судом встановлено, що 17.05.2024 з вини відповідача сталась ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль, належний позивачу на праві власності. Страховиком відповідача на користь уповноваженої позивачем особи було виплачено страхове відшкодування в розмірі 158400 грн. До суду разом з позовом був наданий звіт №104-2024 від 13.06.2024 про оцінку колісного транспортного засобу, зробленого ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча компанія» на замовлення [PERSON] , згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , без ПДВ складає 511015,61 грн. Суду не було надано доказів того, що протягом 10 робочих днів з дня отримання АТ «СК «ІНГО», з яким відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким забезпеченим є автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] , не направило свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Таким чином, позивач не набув права на самостійне обрання аварійного комісара, суб`єкта оціночної діяльності або експерта для визначення розміру шкоди. Також суд зауважує, що позивач не надав суду відомостей про розмір шкоди, спричиненої автомобілю «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , який був визначений АТ «СК «ІНГО». За таких обставин суд вважає, що визначення розміру шкоди, заподіяної власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу, має відбуватись, виходячи з розміру шкоди, визначеної страховиком винуватця ДТП, або встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи. Проте відповідних клопотань від позивача та його представника про призначення експертизи до суду не надходило. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами розмір спричиненої йому в результаті ДТП матеріальної шкоди, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки позовні вимоги залишені без задоволення.

Outcome: dismissed