Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позов мотивовано тим, що 06.12.2017 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0604 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі АТ «Ощадбанк»/Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений Договір про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку) (надалі Договір про споживчий кредит), відповідно до якого, останньому було надано кредит у розмірі 780 000,00 (сімсот вісімдесят тисяч гривень 00 копійок (надалі - Кредит). зі сплатою 20,49 % річних на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06 грудня 2027р. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 06.12.2017 між Банком та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки № 604-214, відповідно до умов якого [PERSON] , як поручитель, відповідає по зобов`язаннях боржника [PERSON] за кредитним договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку). З метою забезпечення вищевказаного договору про споживчий кредит між Банком та [PERSON] , [PERSON] укладено іпотечний договір № 604-213 від 06.12.2017, відповідно до якого Іпотекодавець [PERSON] передав Іпотекодержателю (Банку) нерухоме майно: - Земельна ділянка (кадастровий номер 5123755800:01:003:1074), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташований на ній; - об`єкт незавершеного будівництва готовністю 61 (шістдесят один) %, загальною площею 214,10 кв.м., позначений на плані літ. «А», літня кухня літ. «Б», огорожа № 1, 2, замощення І, знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі Предмет іпотеки). Згідно з іпотечним договором договірна вартість предмета іпотеки за взаємною згодою сторін становить 1 562 733,90 грн., в тому числі для земельної ділянки (кадастровий номер 5123755800:01:003:1074), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0500 га - 1\~095\~733,90 грн; для об`єкту незавершеного будівництва готовністю 61 (шістдесят один) %, загальною площею 214,10 кв.м., позначений на плані літ. «А», літня кухня літ. «Б», огорожа № 1, 2, замощення І, знаходиться за адресою: [ADDRESS] _467 000,00 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку) від 06.12.2017 не виконує, станом на 07.06.2024 складає 493 498,63 грн, у тому числі: \~ \~ \~ \~345 264,54 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 148 130,02 грн проценти за користування кредитом; 43,72 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 59,28 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,07 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та утворенням заборгованості, банк змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача підтримав подану позовну заяву у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, зазначив, що позовні вимоги Банку є передчасними, оскільки не було враховано факт виникнення форс-мажорних обставин у відповідача у зв`язку із воєнним станом, про що було повідомлено позивача протягом семи робочих днів з моменту настання таких обставин, оскільки збройна агресія рф проти України є загальновідомим фактом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 06.12.2017 року укладено договір про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку). У відповідності до п. 2.2., 2.3., 2.4. Договору про споживчий кредит, Позичальнику надається Кредит в загальному розмірі 780 000,00 гривень на строк 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 06 грудня 2027р., якщо інший строк та/або не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Кредит надається на споживчі цілі. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 20,49 (двадцять цілих сорок дев`ять десятих) процентів річних. Зазначена в цьому пункті Договору процента ставка є фіксованою. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. Згідно п. 3.2.1. Договору про споживчий кредит Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника. У відповідності до п. 3.3.2. Договору про споживчий кредит повернення Кредиту, сплата процентів та комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором. Згідно п. 3.3.3. Договору про споживчий кредит Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в місяць та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) щомісячно до 01 числа місяця, наступного за звітним починаючи з грудня 2017 року, шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом, сплати процентів та комісійних винагород відповідно до черговості, визначеної цим Договором. У відповідності до п. 3.9.1. Договору про споживчий кредит Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Майновим поручителем/Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або Документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними Позичальником з Банком, вимагати дострокового повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулося: 3.9.1.1. затримання сплати частини Основної суми боргу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом, інших платежів за цим Договором на три календарні місяці, тощо. Згідно п. 3.9.2. Договору про споживчий кредит виконання Позичальником Вимоги Банку щодо дострокового повернення Кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом шістдесяти календарних днів з дати одержання такої Вимоги від Банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у Вимозі Банку, направленій Позичальнику, відповідно до цього пункту Договору є зміною терміну остаточного повернення Кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано Кредит, не є зміною Банком в односторонньому порядку умов цього Договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту Договору строк починає відліковуватись з дати вручення Позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати, зазначеної на такому листі Позичальником при отримані ним зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення Зобов`язання Позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання Позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення Зобов`язання, вважається врученою Позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.. Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 06.12.2017 між Банком та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки № 604-214, відповідно до умов якого [PERSON] , як поручитель, відповідає по зобов`язаннях боржника [PERSON] за кредитним договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку). Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, Поручитель безумовно, безвідклично, та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобов`язання (п.п. 1.1.8 Договору поруки), у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Згідно п. 2.2. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов`язання у тому числі, але не виключно у разі: - часткового невиконання Боржником Зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини Кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; - виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення Зобов`язання за вимогами Кредитора. У відповідності до п. 3.2.2., 3.2.3 Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Боржником Зобов`язання в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним Зобов`язанням, а Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання Зобов`язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Згідно п. 3.2.6. Договору поруки, Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного Зобов`язання протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання Вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному у Вимозі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Кредитору відділенням зв`язку при відправленні Кредитором Поручителю зазначеного вище письмового повідомлення листом з повідомленням про вручення або дата, зазначена на вказаному вище повідомленні Кредитора, при особистому його отриманні Поручителем (представником Поручителя) від Кредитора. З метою забезпечення вищевказаного договору про споживчий кредит між Банком та [PERSON] , [PERSON] укладено іпотечний договір № 604-213 від 06.12.2017, відповідно до якого Іпотекодавець [PERSON] передав Іпотекодержателю (Банку) нерухоме майно: - Земельна ділянка (кадастровий номер 5123755800:01:003:1074), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташований на ній; - об`єкт незавершеного будівництва готовністю 61 (шістдесят один) %, загальною площею 214,10 кв.м., позначений на плані літ. «А», літня кухня літ. «Б», огорожа № 1, 2, замощення І, знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі Предмет іпотеки). Реєстрацію вказаного іпотечного майна підтверджено відповідними витягами з Державного реєстру речових прав № 10651408, № 106513071 від 06.12.2017. Відповідно до пунктів 3.9, 4.2.2. договору про споживчий кредит № 604-212 від 06.12.2017 сторони домовилися, що Банк має право вимагати достроково повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом у разі якщо, зокрема, відбулось затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів на три календарні місяці. Відповідно до підписаного відповідачем [PERSON] паспортом споживчого кредиту, останній погодився із отриманням кредиту на погоджених умовах (сума кредиту 780 000 грн, строк кредитування 120 місяців, форма забезпечення кредиту іпотека майна/майнових прав на нерухомість та порука фізичної особи, процентна ставка за кредитом 20.49% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 1\~588\~109,93 грн, реальна річна процента ставка 23.17%). Також сторони узгодили графік платежів, що засвідчили власними підписами. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку) від 06.12.2017 не виконує, станом на 07.06.2024 складає 493 498,63 грн, у тому числі:345 264,54 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 148 130,02 грн проценти за користування кредитом; 43,72 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 59,28 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,07 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Обставини отримання [PERSON] кредиту у сумі 780 000,00 грн; позивач підтвердив випискою по рахунку клієнта [PERSON] за період із 06.12.2017 - 07.06.2024. 28.03.2024 Банк звертався до відповідачів із вимогами про дострокове повернення кредиту, які залишились без відповіді та задоволення. Щодо стягнення заборгованості. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Позивач умови договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Однак [PERSON] свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку) від 06.12.2017 не виконує, станом на 07.06.2024 складає 493 498,63 грн, у тому числі: \~ \~ \~ \~345 264,54 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 148 130,02 грн проценти за користування кредитом; 43,72 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 59,28 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,07 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості, виконаним на підставі виписок по банківських рахунках позичальника. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених договором строків (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, поручитель за кредитним договором несе відповідальність перед банком за невиконання боржником зобов`язання як солідарний боржник, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а позивач як кредитор має право вимагати виконання основного зобов`язання як від боржника і його поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, при цьому у разі пред`явлення таких вимог до поручителя останній відповідає в межах взятих на себе зобов`язань перед банком. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування»» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач звертався до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту, але такі вимоги відповідачами протягом 60 календарних днів не виконані. 04 червня 2025 року представником позивача надано до суду письмові пояснення щодо внесення коштів на погашення боргу за Договором про споживчий кредит №604/212 (під іпотеку) від 06.12.2017, відповідно до якого повідомив суд, що за період з дати подачі позову до 30.05.2025 на погашення боргу за Договором про споживчий кредит №604-212 (під іпотеку) від 06.12.2017 [PERSON] були внесені кошти у загальному розмірі 61000,00грн., які направлені на погашення заборгованості за основним боргом, у тому числі: 12.05.2025 10\~000 грн., 06.05.2025 15\~000грн., 17.03.2025 30\~000грн., 27.06.2024 6\~000грн. У зв`язку з викладеним суд вважає вимогу позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором від 06.12.2017 про споживчий кредит №604-212 (під іпотеку) такою, що підлягає до часткового задоволення, та з урахуванням часткової сплати заборгованості в розмірі 61\~000грн. суд вважає стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за Договором про споживчий кредит № 604-212 (під іпотеку) від 06 грудня 2017 року у загальному розмірі 432\~498,63 гривень, у тому числі: 284\~264,54 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 148\~130,02 грн проценти за користування кредитом; 43,72 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 59,28 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,07 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язань за даним договором, оскільки це стало наслідком дії обставин форс-мажору, а саме збройної агресії російської федерації, суд не приймає до уваги з огляду на таке. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою запровадження в Україні воєнного стану відповідно до\~Указу Президента України від 24.02.2022 №\~64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого\~Законом України від 24.02.2022 №\~2102-IX, Торгово-промислова палата України (надалі - ТПП) 28.02.2022 оприлюднила на своєму офіційному веб-сайті: https://ucci.org.ua/ лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). У постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21, від 22 червня 2022 року у справі № 904/5328/21 визначено, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей\~14,\~141 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР "Про торгово-промислові палати України"\~(далі - Закон № 671/97-ВР) шляхом видачі сертифіката. У\~статті 141 Закону № 671/97-ВР\~вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 вказано, що "статтею 617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21". Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Відповідачем не доведено існування обставин (не самих по собі, а для даного конкретного випадку), що перешкодили б йому виконати обов`язок щодо повернення кредитних коштів. Тобто, відповідачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили, на які послався відповідач, та неможливістю належного виконання ним свого зобов`язання за договором. Відтак, введення воєнного стану в Україні, наявність листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р., який засвідчує військову агресію російської федерації проти України, не звільняє відповідача від виконання ним відповідних зобов`язань перед позивачем. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно достатті 1 Закону України «Про іпотеку`іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Частинами першою та четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 521/6555/14-ц вказав, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу). Окрім цього, оскільки в даному випадку позичальник та іпотекодавець є однією і тією ж фізичною особою, наявні підстави для стягнення з боржника наявної заборгованості одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6- 1080дс15. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня (постанова №\~361/7543/17 від 19.05.2020 Велика Палата Верховного Суду). Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта не завершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (уразі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту та оплати процентів за кредитним договором № № 604-212 (під іпотеку) від 06 грудня 2017 року, то суд дійшов висновків що існують правові підстави для звернення стягнення на майно, яке належить [PERSON] , та є предметом іпотеки за іпотечним договором, і реалізації його для погашення зобов`язань, шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір у загальному розмірі 7 402,48 гривень, по 3701,24 гривень з кожного.

Outcome: partial