Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» 19 вересня 2024 року пред`явило до [PERSON] позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 52\~655,99 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 листопада 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 6138897 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022, які розміщені на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 17 000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту - 365 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів; детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 27.11.2023, вказані в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 17 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки - [NUMBER] . Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідачка зайшла на вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, де вона ознайомилась з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі відповідачка пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка в ІТС обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачці ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив їй пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідачка ознайомилася до моменту укладання. Після прийняття відповідачкою умов кредитного договору з нею було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачкою у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A736234», після чого відповідачка отримала кредит в сумі 17 000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» про перерахування коштів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений платіжний провайдер має відповідну ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. У період з 27.11.2022 по 24.09.2023 відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 10\~029,87 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 1\~901,51 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 8\~128,36 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених відповідачкою, зазначений в картці обліку договору (розрахунок заборгованості), що є невід`ємним додатком до цієї позовної заяви. Згідно з п.п. 3 п. 4.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідачки. Враховуючи невиконання відповідачкою [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену нею при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає: 52 655,99 грн., з них 15 098,49 грн. - тіло кредиту та 19 529,9 грн. - проценти, нараховані позивачем за 60 календарних днів, яку позивач просить стягнути із відповідачки [PERSON] разом із сплаченим судовим збором у розмірі 2 422,40 та витратами на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. У встановлений строк відповідачка [PERSON] подала відзив у якому позов не визнала посилаючись на те, що 25 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до умов якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 34 628,39 гривень, з яких: 15 098,49 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 19 529,90 грн. сума заборгованості за відсотками. 25 вересня 2023 року між клієнтом та фактором підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023. Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6138897 від 27.11.2022, складеного за період з 27.11.2022 по 24.09.2023, заборгованість станом на 24.09.2023 становить 34 628,39 гривень. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначено вище, а також того, що кредитні кошти були отримані нею. Крім цього, умови договору не містять повних реквізитів банківського карткового рахунку позичальника, на який кредитор повинен перерахувати кредитні кошти. Розділ кредитного договору 8 «Реквізити та підписи Сторін» також не містить належних відомостей щодо реквізитів банківського карткового рахунку позичальника, на який кредитор повинен перерахувати кредитні кошти. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які належні документи, які б підтверджували перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитних коштів, як в розмірі 17 000,00 гривень, так і в будь-якому іншому розмірі; також матеріали справи не містять первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Відповідачка вважає, що позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору кредиту первинний кредитор перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у сумі 17 000,00 гривень. Розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Щодо доданої позивачем копії листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» від 28.09.2023 вих. №2640 та додатку до нього, відповідачка вважає ці документи неналежним доказом, так як з наданих документів не вбачається наявність повних даних щодо рахунку на які направлені кошти, та немає підтвердження того, що кошти надійшли саме на цей рахунок, і цей рахунок належить саме їй, відповідачці. Також вважає, шо вказаний лист та додаток до нього не є документом первинного бухгалтерського обліку. На думку відповідачки, позов є необгрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами з огляду на те, що позивач не надав доказів, а саме первинних бухгалтерських документів, на підтвердження руху коштів на її банківський рахунок; не надав доказів її повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору; не надав належного повного розрахунку заборгованості на суму вимоги; невірно здійснено обрахунок відсотків за користування коштами. Що стосується переходу від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу, звертає увагу суду на наступне. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. З наданих позивачем копій документів вбачається, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023. Умовами п. 1.2. договору факторингу сторонами погоджено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно із додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами, скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною даного договору. Як це погоджено сторонами договору факторингу в п. 3.1, загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. У свою чергу, умовами п. 3.4. договору факторингу сторонами погоджено, що фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої в п. 3.3. цього договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за наступними реквізитами клієнта ІВАN [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». У п. 3.6. вказаного вище договору погоджено, що моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4. даного договору. Звертає увагу суду, що в абз. 2 п. 1.1 договору факторингу зазначено, що перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1, є невід`ємною частиною договору. Натомість, позивачем замість реєстру боржників (додаток №1) надано суду як доказ витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023, який сформований саме позивачем без зазначення дати його формування та підписаний вже іншим генеральним директором, а саме [PERSON] . Наданий витяг з реєстру боржників не містить підпису уповноваженої особи первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», який би підтверджував дійсність переходу права вимоги щодо ймовірної заборгованості відповідачки перед первісними кредиторами до позивача. Крім того, такий документ, як витяг з реєстру боржників не передбачений договором факторингу. З наданої позивачем копії договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023, а саме з п. 9.9. вказаного договору вбачається, що до договору додаються наступні додатки, що складають його невід`ємну частину, а саме: додаток 1 - форма реєстру боржників; додаток 2 - форма акту прийому-передачі реєстру боржників; додаток 3 - форма повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором; додаток 4 - форма акту прийому-передачі документації; додаток 5 - форма надання інформації з реєстру боржників в електронному вигляді; додаток 6 - форма Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді. Отже, жодною затвердженою формою не передбачено документа - витягу з реєстру боржників. Також позивачем не додано документу, з якого вбачалося зазначення одиничної ціни, про що передбачено в п. 3.1 договору факторингу № 25.09/23- Ф від 25.09.2023 та визначено додатком 1 до договору - формою реєстру боржників. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» не надало суду необхідних доказів переходу до нього права вимоги до відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 6138897 від 27.11.2022, у зв`язку із чим вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Також відповідно до наявних документів, наданих позивачем, у ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» наявна ліцензія фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Національним банком України від 03.04.2024 року. Договір факторингу №25.09/23-Ф між клієнтом та фактором (позивачем), було укладено 25.09.2023, тобто до моменту отримання ліцензії (03.04.2024), отже, на момент укладення договору факторингу позивач не мав права укладати такий договір факторингу. Також відповідачка вважає, що право вимоги на нараховані відсотки за 60 календарних днів у розмірі 18 027,60 грн. факторові не передавалось. Крім іншого, в матеріалах справи відсутні підтвердження про направлення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та одержання відповідачкою письмового повідомлення із визначеною в ньому грошовою вимогою про необхідність сплати на користь позивача в якості заборгованості за кредитним договором відсотків за 60 календарних днів. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу відповідачка зазначила наступне. Так, при стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, відповідачка вважає, що позивачем завищена сума витрат на правову допомогу. Ураховуючи, що питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ППК України, з урахуванням наявних заперечень зі сторони відповідача, просить відмовити у стягненні судових витрат з відповідачки в повному обсязі (а.с. 166-179). Представник позивача адвокат Городніщева Є.О. 24 січня 2025 року подала відповідь на відзив у якій зазначила, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. 27.11.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6138897 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Позиція суддів Верховного Суду з цього питання одностайна. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в тому числі електронну. Тому електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Так, на підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A736234», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Також зазначила, що відповідачка має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має лише вона. Тому відсутні жодні сумніви, що 27.11.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір № 6138897 про надання споживчого кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затв. Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачці, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З огляду на викладене, кредитні кошти відповідачці перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Представником [PERSON] було здійснено адвокатський запит до банку-емітенту платіжної картки щодо підтвердження належності картки відповідачці та факту перерахування коштів за договором первісним кредитором, однак їй було відмовлено, тому така інформація містить банківську таємницю. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «АВЕНТУС Україна». Як первісний кредитор, ТОВ «АВЕНТУС Україна» здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином як документ товариства, що підписаний директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою товариства. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Так, укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; п. 1.5.2. знижена процентна ставка - 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 02.12.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою; у випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки; при цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання ним права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. У період з 27.11.2022 по 24.09.2023 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 10\~029,87 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 1\~901,51 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 8\~128,36 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених відповідачем, зазначений в картці обліку договору, що є невід`ємним додатком до цієї позовної заяви. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 15 098,49 грн * 1,99% = 300,46 грн*60 календарних днів = 18 027,6 грн. Враховуючи наведене, факт укладання правочину та отримання відповідачкою коштів у сумі 17 000,00 грн. не може бути спростований, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Звертає увагу, що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Таким чином, відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги., то згідно пп. 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідачки. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту зазначену нею при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників необхідно зазначити, що позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних». Станом на сьогоднішній день, ані кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, відповідачці у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Також представник зазначила, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України. Також, позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу Національним банком України від 24.01.2022. У зв`язку з чим, позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідачки за кредитним договором. Згідно з п. 1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) , пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк договору № 6138897 про надання споживчого кредиту від 27.11.2022 не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів з 25.09.2023 по 23.11.2023. Нарахування здійснені, відповідно до умов договору № 6138897 про надання споживчого кредиту від 27.11.2022, за стандартною процентною ставкою 1,99%, в розмірі 18\~027,60 грн. (том 1, а. с. 241 - 247). Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 18 листопада 2024 року, та відкладено, востаннє на 17 лютого 2025 року. 24 січня 2025 року представник позивача адвокат Городніщева Є.О. подала до суду заяву про зміну назви учасника справи, в якій зазначила, що рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (том 1 а. с. 181 - 190) Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2025 року витребувано від акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та підтвердження факту зарахування коштів 27 листопада 2022 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 17 000 грн., від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (ЄДРПОУ 41078230) ( том.2 а. с. 2, 3) Представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Гладченко А.В. будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явилися. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 27 листопада 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6138897 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з п. 1.15. договору, перед його укладенням товариством було здійснена електронна ідентифікація споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п. 1.1. договору, шляхом отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp пароля, надісланого установоюна такий фінансовий номер телефону, а також фотофіксація особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, з подальшим накладанням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 17 000 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту - 365 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів; детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 27.11.2023, вказана у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 17 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку вказану відповідачкою за № [NUMBER] . Так, укладаючи кредитний договір сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах. Згідно з п. 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Згідно з п. 1.5.2. знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 02.12.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до п. 1.7., орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору, за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 101\~583,87 % річних. Згідно з п. 2. договору, переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачка вказала особисто в заяві на отримання кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування суми кредиту за реквізитами, вказаними у п.2.1. договору; дата надання кредиту 27.11.2022 або 28.11.2022. Згідно з п. 3 договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом, нарахування яких здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт»; згідно п. 3.4. розмір процентної ставки, встановлений у п. 1.5. договору залежить від умов її встановлення, є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшеним у односторонньому порядку. Згідно п. 4.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідачки. Пунктом 5 договору передбачено, що сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіку платежів, який є додатком № 1 даного договору. Згідно з п. 9.6 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного стороною товариства електронним підписом, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на вебсайті; вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на вебсайті та затверджені наказом № 205-ОД від 10.02.2022, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов?язується неухильно їх дотримуватися. Вказаний договір та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до кредитного договору підписано [PERSON] власновуч електронним підписом одноразовим ідентифікатором А736234, 27.11.2022 о 23 год. 39 хв. ( а.с. 22 - 37). Із паспорта споживчого кредиту видно, що [PERSON] 27 листопада 2022 року підписала паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора А736234, 27.11.2022 о 23 год. 39 хв., у якому визначені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка, відсотків річних, стандартна процентна ставка, знижена процентна ставка, відсотків річних, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою, реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою, кількість, розмір платежів та періодичність внесення, наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, штрафи; кредитодавець має право залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію; споживач має право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах визначених Законом України «Про споживче кредитування» (а. с. 39 - 42). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором № 6138897 від 27.11.2022 виконало та надало їй кредит в сумі 17 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] ( том 1 а.с. 143 - 144). Із інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17 лютого 2025 року відомо, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , на яку 27 листопада 2022 року здійснено переказ коштів на суму 17\~000,00 грн. (том 2 а. с. 6). 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за, зокрема, кредитним договором № 6138897 від 27.11.2022. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу, позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (том 1 а. с. 77 86, 87, 95). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Національним банком України від 03.04.2024 року. На підставі зазначеного ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» має право укладати договори факторингу (том 1 а. с. 73, 96-97) Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту SVETLANAMELASIC@GMAIL.COM зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення (том 1 а. с. 43). Відповідно до Витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2025, ТОВ ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором у розмірі 34\~628,39 грн. (том 1 а.с. 62). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У \~постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що проценти за користування кредитом це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст. 1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора у зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від о6ов`язку погашення кредиту взагалі». Тобто, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимогст. 516 ЦК України. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 вересня 2023 року, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (том 1 а. с. 187) Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також беручи до уваги вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України,за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Щодо заперечення відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за відсотками у період з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року нараховані фактором, суд зазначає наступне. Згідно зі статтями\~13\~та\~89 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі договору факторингу, оскільки відповідачкою прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами зазначених кредитних договорів. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачці було надано кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором, відповідачка користувалася кредитними коштами та у період з 27.11.2022 по 24.09.2023 здійснила оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 10\~029,87 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, однак [PERSON] допустила прострочення виконання грошових зобов`язань у строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору. Відповідно до ст.\~1078,\~1079 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу 25 вересня 2023 року, укладеного ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «АВЕНТУС Україна» за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, а також будь-які представники боржника, повірені, правонаступники, поручителі, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання щодо сплати заборгованості замість боржника ( а.с. 78). За змістом ст.\~1054,\~1048,\~1049 ЦК України\~та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 27 листопада 2023 року (60 днів від 25 вересня 2023 року до 23 листопада 2023 року), в межах строку кредитного договору, й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 25 вересня 2023 року, укладеного з ТОВ «АВЕНТУС Україна», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Ураховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача в тому, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося ним в межах строку користування кредитом з урахуванням вимог чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Внаслідок зміни кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Натомість зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається до закінчення строку кредитування, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, в тому числі нового кредитора щодо отримання процентів за правомірне користування позичальником грошовими коштами на підставі\~статті 1048 ЦК України. Позивач у цій справі є сингулярним правонаступником первісного кредитора за укладеним кредитним договором, відповідно, установлені судом правовідносини продовжували існувати з попереднім змістом, а відбулася виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», нараховані за зниженою процентною ставкою 1,493% у період з 27.11.2022 по 02.12.2022 та за стандартною процентною ставкою 1,99 % у період з 03.12.2022 по 27.02.2023 року включно; у період з 28.02.2023 по 24.09.2023 року нарахування процентів за користування кредитними коштами [PERSON] первісним кредитором не здійснювалося (том 1 а. с. 45 - 60) Також суд враховує, що оскільки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має право на стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем після укладання договору факторингу в межах дії кредитного договору,\~з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню також сума процентів за користування кредитом за період з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року, враховуючи, що строк дії кредитного договору до 27 листопада 2023 року, становить 300,46 грн. х 60 днів = 18\~027,60? грн. (том 1 а. с. 238 - 239) Таким чином, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 27 листопада 2022 року № 6138897 з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 52\~655,99? грн.. з яких: 15\~098,49 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19\~529,90 грн. заборгованість за відсотками до 27 листопада 2022 року по 27 лютого 2023 року та 18\~027,60 грн. заборгованість за відсотками за 60 днів, нараховані у період з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі\~ 2\~422,40 грн. (том 1 а. с. 145). Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року адвокатом Городніщевою Є.О. (том 1 а. с. 74 - 76), ордер адвоката на надання правової допомоги у цій справі ( а.с. 185), рахунок на оплату по замовленню № 4515-06/09-2024 від 06.09.2024 згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 (а. с. 44), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 ( а. с. 61), додаткову угоду №1 до договору № 26/08-2024 від 10 груднч 2024 року ( а.с. 186), з яких убачається, що за зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів, аналіз практики та правових позицій, оформлення додатків до позовної заяви, підготовку позовної заяви, подання позовної заяви та підготовку клопотання про витребування доказів, підготовку до судових засідань позивач сплатив адвокату 10 000,00 грн . Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу, зокрема зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів 1000,00 грн.; аналіз практики та правових позицій 1000,00 грн.; оформлення додатків до позовної заяви 3000,00 грн.; підготовка позовної заяви, подання позовної заяви та підготовка клопотання про витребування доказів 4000,00 грн.; підготовка до судових засідань 1000,00 грн. є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними; також судом враховано той факт, що представник позивача не приймала участі у судових засідання, а подала заяву про розгляд справи без її участі. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана категорія справ не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль. Ураховуючи заперечення відповідачки щодо стягнення з неї витрат на правничі послуги та оскільки, визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи, у зв"язку із чим, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial