Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про стягнення невиплачених коштів по вагітності та пологам. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 13.05.2025 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» про стягнення нарахованих, але невиплачених коштів по вагітності та пологам у розмірі 123579,50 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14.12.2023 року перебуває у трудових відносинах із відповідачем Приватним підприємством «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб». Зазначає, що з 03.12.2024 року перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Вказує, що їй нараховано грошові кошти за відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами у розмірі 123579,50 грн. Однак, станом на 08.05.2025 року відповідачем Приватним підприємством «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» грошові кошти виплачені не були. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 16.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання позивача [PERSON] про проведення розгляду справи без участі позивача. 16.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представників відповідача Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» - членів дирекції Мельника Дениса, Висоцького Романа, Луговського Станіслава про визнання позову по справі. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. В судове засідання призначене на 16.06.2025 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що відповідно до копії Наказу (розпорядження) про прийняття на роботу 1312/2-к.тр від 13.12.2023 року членів дирекції Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», [PERSON] прийнята на роботу в Приватне підприємство «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» з 14.12.2023 року. Згідно з копією Наказу №0312/20-к.тм від 03.12.2024 року членів дирекції Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб», [PERSON] надано оплачувану відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами загальною тривалістю 126 календарних днів з 03.12.2024 року по 07.04.2025 року. Відповідно до копії листка непрацездатності 14785823-2027541339-1 КНП «Новояворівська лікарня імені Юрія Липи» Новояворівської міської ради, причиною непрацездатності [PERSON] є вагітність і пологи, датою відкриття листка непрацездатності є 03.12.2024 року, датою закриття листка непрацездатності є 07.04.2025 року. Згідно з копією Заяви-розрахунку №36544827-2024-75 від 17.12.2024 року, страхувальник Приватне підприємство «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» просив здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, страхових виплат потерпілим на виробництві, відшкодування вартості поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг за рахунок коштів Фонду. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно зі ст. 179 КЗпП України, на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Тривалість відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів. За бажанням жінки та у разі відсутності медичних протипоказань частина відпустки тривалістю 70 календарних днів, передбачена до пологів, може бути перенесена та використана жінкою частково або повністю після пологів, починаючи з дня пологів. При цьому загальна тривалість відпустки не може перевищувати сумарно 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох і більше дітей - 70) календарних днів після пологів. За бажанням жінки та у разі відсутності медичних протипоказань частина відпустки тривалістю 70 календарних днів, передбачена до пологів, може бути перенесена та використана жінкою частково або повністю після пологів, починаючи з дня пологів. При цьому загальна тривалість відпустки не може перевищувати сумарно 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнених пологів). Розмір допомоги по вагітності та пологах обчислюється сумарно за всі дні відпустки по вагітності та пологах та надається в повному обсязі застрахованій особі незалежно від кількості використаних днів відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами до пологів. Згідно зі ст. 19 Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу. Допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, у розмірі заробітної плати (доходу) такої особи, з якого фактично сплачено страхові внески, незалежно від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розмір максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески, та не може бути меншою за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону, роботодавець зобов`язаний здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом; Згідно з п. 2, 9 ч. 1 ст. 9 Закону, застрахована особа має право на: отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; судовий захист своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України. Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене вище, у відповідача виник обов`язок щодо здійснення страхової виплати - допомоги по вагітності та пологах на користь позивача у розмірі 123579,50 грн. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26.12.2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок судового збору. У зв`язку з визнанням позову відповідачем та задоволенням позовних вимог, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved