Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивувала тим, що з 2007 року вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2007 року виконавчим комітетом Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Позивач зазначала, що син перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, хоча є фізично здоровим та працездатним. На даний час син навчається у Білоцерківському гуманітарно-педагогічному фаховому коледжі та є студентом 1 курсу. Також позивач вказувала на те, що вона не в змозі самостійно утримувати сина у зв`язку з тим, що необхідні кошти для проживання, одягу, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернутися до суду. Посилаючись на зазначене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною двадцяти трьох років, але не більше як на період до закінчення навчання. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2025 року дану справу розподілено [PERSON] як судді-доповідачу. Відповідно до довідки старостинського округу №1 Рокитнянської селищної ради Київської області № 11 від 14 лютого 2025 року, яка передана судді 17 лютого 2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 25 березня 2025 року о 10 год 30 хв. 25 березня 2025 року, 23 квітня 2025 року та 28 травня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Справу призначено до розгляду на 26 червня 2025 року о 13 год 00 хв. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені йому повістки повернулися до суду не врученими з причин « адресат відсутній за вказаною адресою» «за закінченням терміну зберігання». Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від\~14\~серпня 2020 року у справі № 904/2584/19). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що з [INFO] народився [PERSON] , батьками якого відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від\~25\~січня 2007 року є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . У довідці Рокитнянської селищної ради Київської області від 10 лютого 2025 року № 39 зазначено, що [PERSON] має такий склад сім`ї: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З довідки Комунального закладу «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж» від 10 лютого 2025 року № 40 судом встановлено, що [PERSON] є студентом 101 СР групи І курсу спеціальності «Соціальна робота» ступеня «Фаховий молодший бакалавр» Комунального закладу Київської обласної ради «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж». [PERSON] навчається за державним замовленням із 2 вересня 2024 року (форма навчання денна); закінчує навчання 30 червня 2026 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з статтею статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочку, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1 статті 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи денну форму навчання у навчальному закладі повнолітнім сином, суд дійшов висновку про те, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів у зазначеній справі, судом також враховано визначені у частині 9 статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи у сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, але не більше 23 річного віку, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина, який продовжують навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Разом з цим, необхідно зазначити, що звертаючись до суду з відповідним позовом позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною двадцяти трьох років, але не більше як на період до закінчення навчання. Суд першої інстанції вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у виді певної частки від доходу (заробітку) відповідача із зазначенням умови про їх розмір не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини (або працездатної особи) відповідного віку щомісяця є безпідставні, оскільки мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина нормою статті 199\~СК України не передбачений. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 6 СК України). Отже, згідно із вимогами частини другої статті 182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як правовий статус дитини має особа, яка не досягла повноліття. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України\~передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини 5 Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору. З урахуванням зазначеного з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 211,20 грн.

Outcome: partial