Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Томашівськоїтериторіальної громади (далі відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , спадкоємицею майна якого є позивач. Після його смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, на які видані відповідні свідоцтва, та житловий будинок. Що стосується останнього, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва, оскільки на зазначене майно відсутні правовстановлюючі документи. Оскільки даний будинок був побудований у 1991 році на земельній ділянці, яка для цього відведена, про що свідчить технічний паспорт, але померлий за життя не отримав відповідні правовстановлюючі документи, позивач вимушена звернутися до суду для визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою суду від 29.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копії спадкової справи після смерті [PERSON] .. Ухвалою суду 14.04.2025 року замінено неналежного відповідача Томашівську територіальну громаду на належного відповідача Томашівську сільську раду. 12.02.2025 року надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 28.05.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивача [PERSON] . Спадкоємицею [PERSON] є його дружина [PERSON] , про що свідчить довідка Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 03 вересня 2020 року вих. №1821/02-14. Постановою від 02.10.2020 року державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок: [ADDRESS] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність оригіналу правовстановлюючих документів. Позивач надала виписку із рішення [PERSON] Гуляківської сільської ради народних депутатів від 18.06.1991 року, протокол №6, за яким наділено [PERSON] 0,15 га землі вільного присадибного фонду, розміщеного на х. Василівка, дозволено йому будівництво будинку для сезонного проживання на виділеній земельній ділянці, зобов`язано у місячний строк одержати у районного архітектора технічну документацію на забудову будинку, попереджено, що без будівельного паспорта проводити будь які будівельні роботи забороняється, зобов`язано після закінчення будівництва будинку пред`явити його приймальній комісії сільської ради. У подальшому, вулиці присвоєно назву Лісова, а будинку [PERSON] нумерацію - №1, про що свідчать рішення пленарного засідання сесії Великогуляківської сільської ради від 12.01.2017 року та рішення засідання виконавчого комітету Великогуляківської сільської ради від 18 грудня 2009 року №05-17. За повідомленням Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації» №982 від 20 серпня 2020 року, згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві власності не зареєстрований. Первинну інвентаризацію домоволодіння проведено 14.08.2020 року на ім`я [PERSON] . У матеріалах справи наявний технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на замовлення [PERSON] , де зазначено, що будинок та інші споруди побудовані у 1991 році. Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як зазначалось вище, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність оригіналу правовстановлюючих документів Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 року «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами). 5 серпня 1992 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів замовлення», яка визначила, що свідоцтва про право власності по об`єктах, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року видаються тільки при наявності актів прийняття\~\~їх\~\~в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. ВССУ в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 21 грудня 2012 року роз`яснив, що у судовій практиці поширеними є випадки звернень до суду громадян, яким у встановленому законом порядку надано земельні ділянки для будівництва житлових будинків. Фактично збудувавши їх до 1992 року, громадяни своєчасно не оформили право власності на них. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом Українивід 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що [PERSON] фактично належав на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який був побудований ним у 1991 році. Свідоцтво про право власності на житловий будинок ним за життя не отримувалось, право власності на житловий будинок своєчасно не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та відсутність реєстрації права власності, порушуються права позивача як спадкоємиці майна. Оскільки житловий будинок був побудований\~до 05 серпня 1992 року, то для оформлення права власності на нього є достатнім складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Позивачем до суду були надані технічний паспорт на житловий будинок та видана на його підставі довідка про технічний стан будівлі, а також документ, який підтверджує, що чоловіку позивача дозволено будівництво будинку для сезонного проживання на виділеній земельній ділянці, що є достатнім для визнання за позивачем, як спадкоємицею, права власності на спірний житловий будинок. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на будинок, фактичну його побудову у 1991 році та прийняття спадщини після чоловіка [PERSON] , суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на будинок після смерті її чоловіка, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого володіння майном. На підставі викладено та

Outcome: approved