Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В травні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 20 лютого 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння,розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідач нехтував сімейними цінностями, не підтримував нормальну моральну атмосферу в сім`ї, не піклувався про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Позивач вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем , як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач зі свого боку також виявив бажання розлучитися, так як з його слів він більше не бачить в її обличчі кохану жінку і нього пропав до неї інтерес, а тому позивачка звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачка в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 лютого 2015 року Тбіліською Службою Громадського Реєстру Агенства Розвитку Державних Сервісів 01, м. Тбілісі, Грузія, зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 01153001246 (а.с.12-14). \~ \~ \~ \~Подружжя від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Позивач вказує, що подружні відносини припинені, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. У відповідності до статті 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни\~- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Позивачка при укладенні шлюбу прізвище не змінювала. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. Згідно із ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 1211,20 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду, а отже з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605,60 грн. та з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved