Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

[PERSON] 19 травня 2025 року звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Паливо» (далі ТОВ «Волинь-Паливо») про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні. Позов мотивує тим, що в період із 13 грудня 2022 року по 28 лютого 2025 року вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Волинь-Паливо», де працювала на посаді оператора заправних станцій АЗС №15, розташованої на вул. Центральна, 16а у сел. Ратне. У період перебування у трудових відносинах із відповідачем останнім була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період із листопада по грудень 2024 року та з січня по лютий 2025 року, розмір якої вказати не може у зв`язку із відмовою ТОВ «Волинь-Паливо» видати таку довідку на її вимогу. Указала, що їй не виплачена компенсація за всі дні невикористаної нею щорічної відпустки (24 календарні дні щорічної основної відпустки за період із 13 грудня 2023 року по 12 грудня 2024 року та 5 календарних днів щорічної основної відпустки за період із 13 грудня 2024 року по 28 лютого 2025 року). Просить стягнути на її користь заборгованість із заробітної плати за період із листопада по грудень 2024 року та з січня по лютий 2025 року, та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку (24 календарні дні щорічної основної відпустки за період із 13 грудня 2023 року по 12 грудня 2024 року та 5 календарних днів щорічної основної відпустки за період із 13 грудня 2024 року по 28 лютого 2025 року), допустити негайне виконання рішення суду. Ухвалою суду від 27.05.25 позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження, витребувано за клопотанням позивача у відповідача довідку про розмір нарахованої, однак не виплаченої заробітну плату та компенсації за невикористаної відпустки. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справ, не з`явилися. Позивач у поданій письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, у цій же заяві зазначила, що згідно з довідкою ТОВ «Волинь-паливо» про розмір заборгованості із заробітної плати сума компенсації за невикористану відпустку в розмірі 14401,11 грн включена до заробітної плати за лютий 2025 року, тому просить стягнути із відповідача загалом 63408,40 грн заборгованості із зарплати та компенсації за невикористану відпустку за вирахуванням податків і зборів. Представник відповідача про відкладення провадження у справі не клопотав, відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Суд установив, що [PERSON] із 13 грудня 2022 року працювала оператором заправних станцій АЗС №15 ТОВ «Волинь-Паливо», звільнена 28 лютого 2025 року за угодою сторін, про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці [NUMBER] . Факт прийняття на роботу та звільнення позивача з посади оператора заправних станцій стверджуються також наказами відповідача №269 від 09.12.22 та №69-к/в від 24.02.25. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. За правилами п. 2.27 Інструкції про\~порядок ведення\~трудових книжок\~працівників,\~затвердженої спільним\~наказом Міністерства\~юстиції України,\~Міністерства праці\~України та\~Міністерства соціального\~захисту населення\~України від\~29\~липня 1993\~року №\~58, днем звільнення є останній день роботи. Як встановлено судом останнім днем роботи позивача необхідно рахувати 28 лютого 2025 року. Ураховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (ч. 1\~ст. 21 КЗпП України), обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Відповідач виконав ухвалу суду про витребування довідки про заборгованість із заробітної плати та розмір грошової компенсації за невикористану відпустку. Так, згідно із наданою довідкою за період із листопада 2024 року по лютий 2025 року [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 63408, 40 грн, із якої (дослівно) «до видачі на руки» - 49248,98 гр, яку не виплачено; нараховано компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 29 днів 14401,11 грн. Із урахуванням доводів позивачки у поданій 26.06.25 про включення компенсації за невикористану відпустку до заробітної плати за лютий 2025 року згідно із довідкою відповідача, суд визначає заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 63408, 40 грн. Такий же розмір заробітної плати позивачки за вказаний період відображено в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5). Таким чином, суд стягує із відповідача 63408,40 грн невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, з яких слід відрахувати податки й інші обов`язкові платежі. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, що становить 15852,10 грн (63408,40 грн / 4 міс), з якої слід відрахувати податки й інші обов`язкові платежі. Оскільки за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved