Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

27.03.2025 року представник позивача\~\~звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за Договором реструктуризації №2858 від 06.07.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , за період з 06.07.2021 р. по 06.07.2023 р. у розмірі основного боргу 27031,07 грн., інфляційні втрати 3320,88 грн., 3% річних 843,97 грн., пеню - 918,02 грн., всього 32 113,94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії зазначеної квартири, але не здійснює у повному обсязі оплату за отриману теплову енергію (централізоване опалення). 06.07.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації боргу № 2858, відповідно до якого підприємство надало розстрочку боржнику у погашенні заборгованості, яка утворилася станом на 01.07.2021 року, на суму 30 314,71 грн. Щомісячна сума платежу за погашення реструктуризованої заборгованості на період з 06.07.2021 року по 06.07.2023 рік становить 1263,11 грн. строком до 06.07.2023 року. Укладення вказаного договору свідчить про те, що відповідач визнав заборгованість за надані стороною позивача послуги та зобов`язався їх сплатити, проте відповідач не виконує свої зобов`язання, за відповідачем за невиконання Договору рахується заборгованість у розмірі 30314,71 грн., у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. 17.04.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила, відзив до суду не подала. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.06.1991 року по теперішній час (а.с.31). Квартира за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] 06.07.2021 року було укладено договір № 2858 про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, відповідно до умов якого з 06.07.2021 року підприємство надало боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилась станом на 01.07.2021 р. на суму 30314,71 гривень. Відповідно п. 1 Договору обов`язкова щомісячна сума платежу з погашення реструктуризованої заборгованості, що реструктуризується за період з 16.01.2020 р. по 01.01.2022 р. становить 1043,28 грн. Договір набув чинності з 06.07.2021 року та діяв до 06.07.2023 року (а.с.26). За правилами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України). Приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2ст. 625 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі №369/88/17, провадження № 61-4924св18. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних, інфляційних втрат та пені (а.с. 14-16). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за договором реструктуризації у розмірі основного боргу 27031,07 грн., інфляційні втрати 3320,88 грн., 3% річних 843,97 грн., пеню у розмірі 918,02 грн., всього 32113,94 грн. Відповідно до вимог\~ ст.141 ЦПК України \~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved