Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

10 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 травня 2020 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №491025623 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно договору позичальник отримав кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 23762,61 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів в розмірі 39,90%. Проте зобов`язання за договором щодо повернення коштів належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, станом на 20 вересня 2021 року має заборгованість у розмірі 36267,55 грн., яка складається з: 23762,61 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12504,94 грн. - заборгованості за відсотками. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» був укладений договір факторингу №3, згідно з умовами якого АТ «Альфа-банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» права грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі і до відповідача. В зв`язку з невиконанням договору відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, а також судові витрати у справі. Відповідачем відзиву не надано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 травня 2020 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено договір (оферта) на укладання угоди про надання кредиту №491025623. Згідно договору позичальник отримав кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 23762,61 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів в розмірі 39,90%. Відповідно до договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби. Згідно з умовами договору фіксована ставка на дату укладення договору складає 39,90% річних. Відповідно до договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який 22 травня 2020 року підписано між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] . 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» був укладений договір факторингу №3, згідно з умовами якого АТ «Альфа-банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» права грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі і до відповідача. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року. Позивачем надано суду письмову копію укладеного між відповідачем та АТ «Альфа-банк» оферти про надання кредиту № 491025623 від 22 травня 2020 року, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписка по особовому рахунку. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, тоді як відповідач порушив умови договору та своєчасно не вносив кошти для погашення заборгованості. Отже, відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має заборгованість по вказаному кредитному договору. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 20 вересня 2021 року має заборгованість у розмірі 36267,55 грн., яка складається з: 23762,61 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12504,94 грн. - заборгованості за відсотками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість по ліміту овердрафту та по нарахованих процентах. Статтями 626,628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 статті 648 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відзиву на позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачем суду не надано. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору про надання банківських послуг, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 491025623 від 22 травня 2020 року у розмірі 36267,55 грн., яка складається з: 23762,61 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 12504,94 грн. - заборгованості за відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг №1 від 15 липня 2024 року, в якому зазначено, що оплата послуг позивачем в розмірі 9200 грн. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає за доцільне вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved