Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 15.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №7536532, на умовах повернення позики в кінці строку позики, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10550,00 грн, строк позики - 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 8p5Y9y4xG5, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - balokinnnn2018@gmail.com), у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач на виконання п.1 договору позики №7536532 від 15.08.2021, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10550,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №18482251-c308-4941- ac96-099db591f507 від 15.08.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Зазначили, що підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №7536532 від 15.08.2021. 31.03.2023. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №7536532 від 15.08.2021. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 743,40 грн., з яких: 10 550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25 193,40 грн - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в спрощеному порядку з викликом сторін. Клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про належність [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [NUMBER] карткового рахунку № [NUMBER] , виписки по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 15.08.2021 по 18.08.2021. На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надіслало інформацію. 30.04.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Король В.Р. надав письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що [PERSON] є військовослужбовцем та на нього поширюються гарантії, передбачені Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості та її розмір. Вважає, що позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору позики № 75361532 від 15.08.2021 року, первинний кредитор перерахував на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитні кошти у сумі 10550,00 грн, а відтак, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку з його повернення. Крім того, позивач не надав суду доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 75361532 від 15.08.2021 року. Відповідно до пункту 2.2 договору позики № 75361532 від 15.08.2021 строк позики (строк договору) складає 30 днів. Зазначив, що ТОВ «Фінпром Маркет» не має правових підстав для нарахування відсотків поза межами строків дії кредитного договору. 30.04.2025 представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити заяву в повному обсязі. 05.05.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. надала відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначила, що твердження представника відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, в яких містяться докази перерахування коштів відповідачу, а посилання представника відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок є безпідставні, оскільки саме боржник/відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Зауважила, що відповідно до п.5.2 договору відповідач до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Щодо пільг військовослужбовцям та членам їх сімей зазначила, що за договором позики №75361532 від 15.08.2021 нарахування процентів зупинено 12.12.2021, а пеня/штрафні санкції взагалі не нараховувались, а отже відповідач не підпадає під даний вид пільг, оскільки на час дії договору позики відповідач не був мобілізований для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Король В.Р. 25.06.2025 надав заяву, в якій відзив підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву частково в частині 30-денного строку по відсоткам та тіла кредиту, та заявив клопотання про зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачу з відповідача. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №7536532, на умовах повернення позики в кінці строку позики, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10550,00 грн, строк позики - 30 днів (п.2.2.), зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована) (п.2.3.). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 8p5Y9y4xG5, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - balokinnnn2018@gmail.com), у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач на виконання п.1 договору №7536532 від 15.08.2021, виконав свої зобов`язання, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10550,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією №18482251-c308-4941-ac96-099db591f507 від 15.08.2021. Згідно листа №15012025-25 від 15.01.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №18482251-c308-4941-ac96-099db591f507 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору позики №75361532. Згідно довідки № КД-000008812/ТНПП від 07.02.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 15.08.2021, сума 10550,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 18482251-c308-4941-ac96-099db591f507. На виконання ухвали суду від 04.08.2025 про витребування інформації, АТ КБ «Приват Банк» надало інформацію, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , також надали виписку по зазначеному рахунку за період 15.08.20221-18.08.2021, яка підтверджує обставини, на які посилається позивач, щодо дати та суми нарахування коштів відповідачу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частинами 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №7536532 від 15.08.2021. 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №7536532 від 15.08.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35743,40 грн., з яких: 10550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25193,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Також відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло статусу кредитора за договором позики №7536532 від 15.08.2021 та отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором. З моменту отримання прав вимог від первісного кредитора до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики №7536532 від 15.08.2021 в обумовлені договором строки. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №7536532 від 15.08.2021 за період 15.08.2021 24.02.2025 заборгованість становить 35534,05 грн., з яких: 10550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24984,05 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд зауважує, що доказів того, що картка № [NUMBER] не належить відповідачу, або що на неї не було перераховано суму у розмірі 10550,00 грн, відповідач не надав. Доказів повернення відповідачем ТОВ «Фінпром Маркет» позики матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10550,00 грн, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 24984,05 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до усталеної судової практики припис абзацу другого частини першої\~статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики за відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або з моменту пред`явлення позичальнику вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у постановах Великої Палати від 28.03.2018 у справі № 444/9519/1, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Згідно умов п. 2. договору позики №7536532 від 15.08.2021, сторони погодили, що строк договору - 30 днів, дата надання позики - 15.08.2021, дата повернення позики (останній день) - 14.09.2021. Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості, відсотки нараховувались позивачальнику за період 15.08.202112.12.2021, тобто поза межами строку договору позики. Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 15.09.2021 припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором. Суд зазначає, що нарахування відповідачу відсотків поза межами дії укладеного договору суперечить вимогам закону. Відповідно до пункту 4.2 договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі. Розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору відповідачу та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору Позивач не довів, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою чи зміну дати погашення позики, або що сторони домовлялися про продовження строку позики понад передбачений п. 2 договору, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Позивачем не надано доказів звернення відповідача за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування відсотків за договором позики у межах строку його дії 15.08.2021 - 14.09.2021, у розмірі 6298,50 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики №7536532 від 15.08.2021 в загальному розмірі 16848,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10550,00 грн, заборгованіть за відсотками 6298,50 грн. Суд відхиляє твердження представника відповідача, викладені у відзиві, про те, що оскільки відповідач є військовослужбовцем, згідно ч.15 ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» він звільняється від сплати процентів за договором. Відповідно до ч.15 ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно довідки №24/95/954/ж від 26.06.2024 старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба за призовом під час мобілізації з 28.04.2022. Позивачем за договором позики №7536532 від 15.08.2021 нарахування процентів зупинено 12.12.2021, тобто до призову відповідача на військову службу під час мобілізації. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову\~та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою. Дана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., відповідно до умов якого, правнича допомога полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договарома позики, право вимоги за якими належить клієнту у судовому порядку, а аткож у здійснення захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатм, по стягненню заборгованостіі у судовому засіданні (п.1.1.); перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (Додаток №1) (п.1.3.). Відповідно п.п. 4.1. договору клієнт сплачує на користь адвоката, зокрема винагороду за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви - 500,00 грн та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі - 3000,00 грн. З акту приймання-передачі справ, відповідно до договору №01-11/24 від 01.11.2024 на надання правничої дороги від 03.12.2024 (Додаток №1), вбачається, що правнича допомога надавалася адвокатом у справі, зокрема стосовно заборгованості Болокіна А.І. З акту №5-П від 18.01.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року, вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та складання позовної зави до відповідача [PERSON] - вартість зазначених послуг складає 3500,00 грн, яка була сплачена ТОВ «Фінпром Маркет» в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.01.2025. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача [PERSON] виклав у своїй заяві від 25.06.2025. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1840,30 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial