Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Бордунова Н.О. звернулася до суду з цим позовом до відповідачки [PERSON] та просить позбавити її батьківських прав стосовно дитини, [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивує тим, що [INFO] у сторін, позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , актовий запис про народження № 2898. Відповідач фактично не була зацікавлена ні у створенні сім`ї, ні у вихованні дитини, відтак приблизно в 2014 році, коли сину виповнилось п"ять років спільне життя сторін було припинено, сторони припинили спільне проживання. Відповідач виїхала на заробітки, а позивач забрав сина [PERSON] та почав проживати разом з ним. За змістом характеристики Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 96 ім. O.K. Антонова на учня [PERSON] , вбачається, що він навчався у даній школі з 2018 по 2023 рік. За час навчання батько, [PERSON] , брав активну участь в шкільних справах сина та приділяв належну увагу його вихованню. Цікавився здобутками у знаннях сина. В той же час, за змістом вказаної характеристики зазначено, що з матір`ю [PERSON] педагогічний колектив закладу освіти незнайомий. Після суттєвих обстрілів Києва, син [PERSON] з 01.09.2023 переїхав до бабусі, до більш безпечного регіону в с.Білозір`я Черкаської області. Згідно характеристики Білозірського ліцею, в якому з 01.09.2023 навчався син [PERSON] вказано, що батько [PERSON] та бабуся приділяють належну увагу вихованню сина та онука [PERSON] , цікавляться його навчанням та поведінкою в телефонному режимі та при зустрічах, в той час контакту з мамою учня на протязі навчального року не було. Згідно відповіді № 1251 від 04.06.2024 Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної державної в м.Києві адміністрації, яка надана за місцем проживання дитини зазначено, що мати [PERSON] з заявами щодо вчинення їй перешкод у опікуванні та встановленні графіку побачень з неповнолітнім сином [PERSON] , 2009 року народження не зверталась. Відповідачка [PERSON] , як мати інтересами дитини на протязі десяти років, не цікавиться його вихованням, не займається, здорового та адекватного інтересу до сина не проявляє, про фізичний, духовний розвиток не дбає, доступу до культурних та інших духовних цінностей не надає, також вона не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, сімейних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Дитина взагалі позбавлена материнської любові, ласки, опіки, спілкування та тепла. Спілкування між сином [PERSON] та матір`ю відсутнє. Тривалість такої поведінки, її системність та абсолютність свідчить про загальне та суцільне невиконання відповідачем [PERSON] , як матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] у жодній сфері його життя. Матеріальної участі у забезпеченні сина відповідач, як мати також не приймає. На противагу цьому слід зазначити, що позивач працевлаштований, має стабільний дохід, немає шкідливих звичок, одружений, має ще одну дитину, що свідчить про створення позивачем для сина [PERSON] стабільного, позитивного середовища для проживання. Син [PERSON] здобуває освіту, займається на гуртках та спортивних секціях, додатково здобуває освіту з репетиторами, у дитини сталі соціальні зв`язки, він виховується у дусі поваги до сімейних цінностей та загальних норм моралі. Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду. 22.10.2024 до суду надійшов висновок із Святошинської районної в м. Києві адміністрації про доцільність позбавлення батьківськи прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03.12.2024 задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Бордунова Н.О. позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надіслала. Представник Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної адміністрації міста Києва в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Будучи допитаним у суді неповнолітній [PERSON] , [INFO] , суду пояснив, що проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком. Навчається у школі. Мати останній раз бачив у 2022 році. З того часу з нею не спілкувався. Будь-якої матеріальної допомоги мати йому не надає, в школу до нього не приходить, не бере будь-якої участі в його вихованні, а тому вважає, що має бути позбавлена батьківських прав стосовно нього. Саме батько всім його забезпечує та бере участь в його вихованні. Допитана як свідок [PERSON] , дружина позивача суду пояснила, що з 2015 року з моменту реєстрації шлюбу з позивачем, та від якого [INFO] народилася спільна донька [PERSON] , син [PERSON] проживає з ними. За десять років спільного проживання дитини з ними, відповідачка жодного разу дитину не навідувала та з нею не спілкувалась. Свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] , який навчається з 01.09.2024 року у комунальному закладі "Київський професійний коледж автомобільного транспорту та будівельної механізації" в групі №13 зазначила, що [PERSON] має середній та достатній рівень знань. Батько приділяє належну увагу вихованню учня, цікавиться його навчанням. Контакту із матір"ю впродовж навчального року не було. Свідок [PERSON] , який є двоюрідним племінником позивача зазначає, що [PERSON] на протязі останніх десяти років проживає із батьком, який займається його вихованням. Позивача особисто характеризує позитивно, алкоголем не зловживає та є відповідальним батьком. Мати дитини особисто не знав та з того часу, коли дитина почала проживати з батьком то її ніколи не бачив. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що 19.08.2009 у сторін, позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , які не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі народився син [PERSON] , актовий запис про народження № 2898. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 25.06.2015 року зареєстрував шлюб із ( [PERSON] ) [PERSON] . Судом встановлено, що від нового шлюбу у позивача , [INFO] народилася донька- [PERSON] . Актом обстеження умов проживання від 16.08.2024 року ,зазначено, що в сім"`ї позивача створено належні умови для виховання, розвитку [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (батько), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина позива), [PERSON] (донька позивача). Судом встановлено, що 22.10.2024 до суду надійшов висновок із Святошинської районної в м. Києві адміністрації про доцільність позбавлення батьківськи прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року в справі № 450/4288/21 зробив висновок, що «відповідно до чч. 4, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що відповідачка [PERSON] тривалий час разом із власною дитиною не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачка не виконувала покладені на неї батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Отже, суд дійшов до переконання про обґрунтованість цього позову та його задоволення. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків та самої дитини, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відомості про майновий стан відповідачки у справі відсутні. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачки на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 1 серпня 2024 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений у 2024 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 3028 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позивач у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн, що підлягають стягненню з відповідачки на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved