Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача\~ТОВ «Бізнес\~Позика» звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог зазначає, що 07.06.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 328373-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 07.06.2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №328373-КС-001 про надання кредиту, а остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 328373-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6408 на номер телефону, який зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка зазначена при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. А оскільки [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 31.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 30174,94 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 12924,94 грн. та суми прострочених платежів за комісією 2250,00грн. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з"явилася, повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів для прийняття рішення, а також що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Згідно витягу з ІТС встановлено, що [PERSON] 07.06.2021 року було створено анкету клієнта в якій зазначено персональні данні та номер рахунку для перерахування коштів карта [NUMBER] ( а.с. 29). 07.06.2021 року [PERSON] прийнято (акцепт) пропозицію (оферти) щодо укладання Договору №328373-КС-001 про надання кредиту ( а.с. 26-27). 07.06.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №328373-КС-001 про надання кредиту, за яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».(22-25). Відповідно до п. 2 вищевказаного договору, строк, на який надається кредит: 16 тижнів. Процентна ставка за кредитом: в день 0,76251052 фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту: 2250,00 грн. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Дата повернення кредиту 27.09.2021 р.. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У паспорті споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вказано інформацію, яка надається для ознайомлення позичальнику, а саме: основні умови кредитування з урахувань побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та інші обставини. Згідно платіжного доручення від 07.06.2021 року о 16:34:36 год [PERSON] було перераховано кошти в сумі 15.000 грн. по кредиту № 328373-КС-001 від 07.06.2021 ( коп.а.с.30, 66,67). Користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 67- 68 зворот) Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 31.03.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 328373-КС-001 про надання кредиту від 07.06.2021 року, яка складає 30174,94 грн., з яких: 15000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 12924,94 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 2250,00 грн.- сума прострочених платежів за комісією.( а.с. 13-20). Що також підтверджується довідкою про стан заборгованості [PERSON] станом на 31.01.2025 на суму 30174,94 грн.( коп. а.с.21). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Бізнес позика» видав [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, однак станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за Договором № 328373-КС-001 про надання кредиту від 07.06.2021 року становить 30174,94 грн., з яких:15000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 12924,94 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 2250,00 грн.- сума прострочених платежів за комісією. Відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала.. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором №328373-КС-001 від 07.06.2021 року про надання кредиту , внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 30174,94 грн. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн

Outcome: approved