Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

07 січня 2025 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Йовдій Д.В. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить встановити, що померлий [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його батьком, у зв`язку із чим внести відповідні зміни до актового запису про його народження № 5, складеного 08 червня 2000 року Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Позов мотивований тим, що [INFO] народився позивач у справі [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 08 червня 2000 року вчинено актовий запис № 5. Матір`ю позивача є [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька до актового запису внесено зі слів матері відповідно до ч.1\~ст.135 СК України. У квітні 2024 року позивач дізнався від матері, що його біологічним батьком є [PERSON] , [INFO] , який як їй стало відомо від знайомих людей, був військовослужбовцем та загинув [INFO] при виконанні обов`язків військової служби із захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Матір пояснила позивачу, що вона з [PERSON] у 2000 році проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син позивач у справі. Запис про батька був здійснений з її слів. Проживали сім`єю недовго та після народження сина сімейні відносини між ними були фактично припинені. [PERSON] не приймав участі в утриманні та вихованні сина. Позивач має намір вирішити питання про внесення змін про батьківство [PERSON] до актового запису про народження, що у позасудовому порядку не вбачається можливим. Позивач зазначає, що на час загибелі [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідачкою у справі), від якого вони мають двох малолітніх дітей, а тому у справі наявний спір про право. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, має діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-волевою нестійкістю, резидельно-органічного ґенезу, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. На даний час позивач проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка здійснює за ним сторонній догляд. Згідно з висновком судового-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гребенникової Г.О. № 1800-МГ, період проведення 22 липня 2024 року 30 липня 2024 року, проведеної за зразками нігтьової пластини загиблого [PERSON] та букального епітелію [PERSON] , народженого [PERSON] , вірогідність батьківства становить не менше 99,9999%. Крім того, у Свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 08 червня 2000 року, в графі «батько» значиться « [PERSON] ». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; до участі у справі залучено Міністерство оборони України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 11 лютого 2025 року відповідачка [PERSON] через свого представника адвоката Кострича М.П. подала відзив на позову заяву, в якій заперечила батьківство померлого до позивача, оскільки їй достеменно відомо обставини особистого життя її покійного чоловіка. Крім того, відповідачка заперечує достовірність наданого позивачем висновку експерта, оскільки померлий був військовослужбовцем, порядок відбору біологічного матеріалу у військовослужбовців під час дії воєнного стану чітко регламентується вимогами законодавства, тобто відбір біологічного матеріалу мав бути здійснений саме під час проходження служби [PERSON] , за час його життя, натомість висновок експерта виготовлений за зразками загиблого [PERSON] , відібраними під час дослідження його тіла, після смерті. Крім того, як зазначено у висновку, біологічний матеріал загиблого надійшов у конверті з рукописним текстом з датою 27.01.2024 р., хоча тіло загиблого було передано родичам до вказаної дати. Матеріали висновку не містять зазначення про зберігання біологічного матеріалу, інформації про те, як вказані зразки були відібрані та ким. Висновок не містить також жодної інформації щодо журналу обліку відповідних біологічних зразків. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Згідно з ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відповідачка та її представник [PERSON] , представники третіх осіб Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, також не прибули у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Судом ухвалено про слухання справи у відсутність учасників справи, які не з`явились у судове засідання. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив про їх задоволення у межах заявлених вимог. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2\~ст.\~3\~СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10\~ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч. 2\~ст. 18 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, дитина має право знати своїх батьків. Відповідно до\~ст.121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1\~ст. 126 СК України\~передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1\~ст. 135 СК України\~передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1\~ст. 130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст.ст.\~128,\~129 СК України\~не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування\~ст. 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Згідно з п. 7\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3,\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Пункт 15\~Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа, яка визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст.128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved