Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

\~\~І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 71471 від 03.08.20219, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Займер», в загальному розмірі 10920,00 грн, з яких 2600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8320,00 грн прострочені відсотки. Свої вимоги мотивує тим, що первісний кредитор ТОВ «Займер» 03.08.2019 року перерахував 2600,00 грн кредиту на кредитну картку [PERSON] № [NUMBER] , зазначену у п.7 вказаного кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. При ухваленні рішення просить стягнути з відповідача 2422,40 грн сплаченого судового збору. 28.05.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося із письмовою заявою про компенсацію судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача 10500,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 43-45). Відповідач [PERSON] у відзиві на позов просить суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що не надано доказів отримання нею кредитних коштів. З наданим розрахунком заборгованості не погоджується. Зазначає, що строк кредитування згідно п.1.2 договору становить 30 днів, тому стягнення відсотків можливе лише в розмірі 1560 грн. Повідомлення про зміну кредитора відповідач також не отримувала (а.с. 36-41). У відповіді на відзив ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» зазначає, що кредитний договір, укладений в електронній формі має силу договорів, які укладені в письмовій формі. Звертає увагу, що відповідно до умов укладеного договору кошти надані позичальнику [PERSON] на банківську картку, вказану нею при укладенні договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітента, яким видано картку. Тому доступ до виписок по картці має банк-емітента та [PERSON] . Остання не позбавлена можливості як власник карткового рахунку отримати відповідну виписку. Зазначає, що у відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом і умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно статті 625 ЦК України. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10500, грн. Відповідач [PERSON] надала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, при ухваленні рішення врахувати відзив на позов (а.с. 47). Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин 03 серпня 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 71471 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту: 2600 гривень (п.1.1). Строк кредиту: 30 днів (п.1.2). Стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних (п.1.3.) (а.с.10-12). Пунктом 3.3.3 договору про надання фінансового кредиту № 7141 від 03.08.2019 року передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір № 71471 від 03.08.2019 ідентифікований ТОВ "Займер". Одноразовий ідентифікатор КL7919, дата відправки ідентифікатору позичальнику 03.08.2019 (а.с.13). Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» провів успішні транзакції та 03.08.2019 на картку «Приватбанк» № [NUMBER] перераховано 2600 грн (видача кредиту) (а.с.14) 28 жовтня 2021\~року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.15-17). Оплата за відступлення права вимоги підтверджується наданими платіжними дорученнями (а.с. 18-20). Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ\~«ФК КЕШ ТУ ГОУ»\~набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.21). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 71471 від 03.08.2019, боржником якого є [PERSON] , станом на 13.01.2025 складає 10920 грн грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2600,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 8320,00 грн. сума вихідного залишку за кредитним договором 71471 від 03.08.2019, за період з 03.08.2019 по 13.01.2025: сальдо на кінець періоду становить 2600 грн, прострочені відсотки 8320 грн., разом 10920 грн (а.с.22). Згідно наданого розрахунку, за кредитним договором № 71471 від 03.08.2019, заборгованість за період з 03.08.2019 по 08.07.2020 становить 10920,00 грн, з яких 2600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8320,00 грн відсотки (а.с. 59 66). 13 січня 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу [PERSON] надіслав вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 71471 від 03.08.2019 (а.с.28). ІV. Норми права. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1077\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно із ч.1 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості наданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). V. Оцінка суду. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Суд встановив, що між [PERSON] та ТОВ «Займер» укладено договір № 71471 від 03.08.20219 який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), тобто укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи договір, позичальник [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися. Таким чином, факт укладення договору № 71471 від 03.08.20219 є доведеним. Також позивачем доведено отримання права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №01-28/10/2021. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Суд критично оцінює заперечення відповідача з приводу того, що вона не отримувала цих кредитних коштів, оскільки факт перерахування грошових коштів підтверджено довідкою ТОВ «Платежі онлайн» про переказ 03.08.2019 в розмірі 2600,00 грн. на картку № [NUMBER] , реквізити якої були надані самим клієнтом [PERSON] у договорі № 71471 від 03.08.2019 (а.с. 11 на звороті). Виписки з рахунку на спростування вказаної обставини, відповідачем не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за договором № 71471 від 03.08.20219 у сумі 2600 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2600 грн. є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд погоджується із запереченнями відповідача у відзиві, виходячи з наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Позивач у відповіді на відзив стверджує, що відсотки нараховані в межах строку дії договору і застосування ст. 625 ЦК України договором не передбачено. Проте, як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором фінансового кредиту № 7141 від 03.08.2019 був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 01 вересня 2019 року. Пунктом 3.3.3 договору про надання фінансового кредиту № 7141 від 03.08.2019 року передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідачки, становить 1560 грн за період з 03 серпня 2019 року по 01 вересня 2019 року, виходячи з розрахунку: 2600 грн (тіло кредиту) х 2% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту). Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2600,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 1560 грн. заборгованості за відсотками, а всього 4160 грн. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено на 38 % (4\~160 грн *100/10920 грн = 38 %), то на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 920,51 (38 %* 2422,40 грн/100% = 920,51). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В., додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, акт про отримання правової допомоги від 26.05.2025, згідно якого підтверджується, що адвокат Пархомчук С.В надав ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» наступні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору №71471 від 03.08.2019, кількість годин 1 год, вартість 2000 грн, загальна сума 2000 грн. Складання та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики, кількість годин\~2.5\~год,\~вартість \~2000\~грн,\~загальна сума\~5000\~грн. Інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, кількість годин 1,5, вартість 2000 грн, загальна сума 3000 грн. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500 грн. Всього 5 год. на загальну суму 10500 грн (а.с.7-12) 26 травня 2025 року адвокат Пархомчуку С.В. на адресу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надав розрахунок за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 на суму 10500 грн (а.с.46). Платіжною інструкцією №39071 від 26.05.2025 підтверджується сплата ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчуку С.В. 10500 грн (а.с.47). Відповідач не висловила заперечень проти розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи, що позов задоволено частково на 38%, витрати на правничу допомогу слід стягнути в розмірі 38% від 10500,00 грн, що становить 3\~990? грн.

Outcome: partial