Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

АТ «А-Банк» 18 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстрований судом 01 травня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 17 червня 2024 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101718612820176 шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка», що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав споживчий кредит у розмірі 75 000 грн. строком на 60 місяців і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75 %. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 18 квітня 2025 року становить 109 674 грн. 61 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 74\~713 грн. 26 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 32 812 грн. 17 коп. та пені у розмірі 2 149 грн. 18 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 674 грн. 61 коп., а також судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву зазначив, що 24 липня 2023 року ним було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та відкрито рахунок в іноземній валюті доларах США. На підтвердження укладеного кредитного договору № АВН0СТ155101718612820176 від 17 червня 2024 року банком було долучено протокол створення та перевірки КЕП, заяву про надання послуги «Швидкі гроші», таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту. Умовами договору передбачено надання кредиту в розмірі 75\~000 грн. строком на 60 місяців, до 16 червня 2029 року. Передбачений кредитним договором строк повернення коштів ще не настав. Правомірною може бути вимога про стягнення кредитних коштів за 10 місяців у розмірі 48\~780 грн. 40 коп. Умовами кредитного договору не передбачено наявність у позивача права вимагати у відповідача здійснення дострокового повернення кредиту, відсутні законні підстави дострокового стягнення в судовому порядку. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився і погодився на умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач. Таким чином, відсоткова ставка не зазначена в умовах кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості загальний залишок за наданим кредитом по тілу кредиту становить 73\~477 грн. 94 коп., залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) складає 1\~235 грн. 32 коп., загальний залишок заборгованості за процентами складає 32\~812 грн. 17 коп., залишок заборгованості по відсоткам на поточну заборгованість становить 4\~899 грн. 70 коп., залишок відсотків за процентами на прострочену заборгованість 27\~912 грн. 47 коп. та заборгованість за пенею складає 2\~149 грн. 18 коп. Сам розрахунок не містить відомостей про суму фактично наданого кредиту. Також не розкрито поняття «прострочена заборгованість за наданим тілом кредиту» і «заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість», «тіло кредиту» і «прострочене тіло кредиту» тощо. Анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії та розмір наданого кредиту, номер карткового рахунку, дату вручення картки, тобто, договір про надання банківських послуг не видавався відповідачеві. Позивачем не доведено факту погодження умов кредитного договору, нарахування будь-яких комісії не узгоджувалося. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на свою користь судові витрати по справі у вигляді правничої допомоги у розмірі 10\~000 грн. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2023 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» із заявою про відкриття поточного рахунку (а.с. 12-13). 17 червня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101718612820176 шляхом отримання кредитних коштів у розмірі 75\~000 грн. на платіжну карту строком на 60 місяців по 16 червня 2029 року і сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 75 % річних, про що свідчить його електронний підпис (а.с. 16-18). 17 червня 2024 року позивачем на рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 75\~000 грн. (а.с. 22). Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 18 квітня 2025 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 109\~674 грн. 61 коп. (а.с. 23). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається із кредитного договору № АВН0СТ155101718612820176 від 17 червня 2024 року (а.с. 16-18), [PERSON] підтвердив свою згоду на отримання кредитних коштів та сплату відсотків за користування ними, а також у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором пеню у розмірі 0,07 % від суми простроченої заборгованості, про що свідчить його електронний підпис. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стовно заперечень відповідача в частині нарахування відсотків і пені, зокрема, що кредитний договір не містить умов, порядку і строків нарахування відсотків та комісій, тому відсутні докази, що саме їх розумів [PERSON] при укладенні договору, суд зазначає, що в кредитному договорі зазначені істотні умови, зокрема тіло кредиту, строк кредитування, розмір відсотків та підстави і розмір нарахування пені у разі порушення позичальником умов кредитного договору. З приводу заперечень відповідача про виникнення у позивача права вимоги про дострокове повернення кредиту, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідачем порушено умови договору та наявна заборгованість, яка ним у визначений умовами строк не сплачується, у банку виникло право достроково пред`явити вимоги про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Заперечення відповідача, що нарахування АТ «А-Банк» пені та комісії є неправомірними, суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги про стягнення комісії банком не заявлено, а стягнення пені за порушення позичальником зобов`язань передбачено умовами кредитного договору № АВН0СТ155101718612820176 від 17 червня 2024 року. Стосовно інших заперечень відповідача, суд не приймає їх до уваги, оскільки вони зводяться до небажання відповідача виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з метою уникнення відповідальності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки [PERSON] було порушено взяті на себе зобов`язання, утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь АТ КБ «Акцент-Банк» за кредитним договором № АВН0СТ155101718612820176 від 17 червня 2024 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 109 674 грн. 61 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 74\~713 грн. 26 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 32 812 грн. 17 коп. та пені у розмірі 2 149 грн. 18 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк», складає 112 097 грн. 01 коп. (109\~674 грн. 61 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 112 097 грн. 01 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved