Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20 листопада 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір №2001173704301, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15000,00 грн., який пізніше було збільшено до 49200,00 грн. Відповідач зобов`язалася своєчасно повертати кредит, однак протягом тривалого часу кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 21 серпня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 83508,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 45424,79 грн., заборгованості за процентами в розмірі 38084,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що позивач не надав суду копію кредитного договору, а надана ним електронна роздруківка договору оферти «Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не є тотожним договору про споживчий кредит. Також вказана роздруківка із сайту позивача повністю залежить від його волевиявлення, до неї позивачем можуть вноситися певні зміни, тому вона не є належним і допустимим доказом у справі. Надана позивачем копія Паспорту споживчого кредиту не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. В матеріалах справи відсутні докази відносно прийнятого позивачем рішення щодо видачі відповідачу кредиту із визначенням реального розміру кредиту, строк користування кредитом та процентною ставкою, як відсутнє і рішення про збільшення розміру кредитного ліміту для відповідача. За відсутності всіх сторінок договору неможливо встановити які кредитні умови пропонує Банк і з якими саме умовами кредитування була ознайомлена відповідач. Також позивачем не доведено розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки суду не надано первинних бухгалтерських документів відносно заборгованості, а надані суду виписка і розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені працівниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є безспірними доказами щодо розміру заборгованості. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, де зазначив, що між сторонами у письмовій формі був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит і зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку і строки, обумовлені договором. Кредитнаданий, а договір укладений шляхом підписання відповідачем заяви, яка містить усі суттєві умови, притаманні кредитному договору. Також відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Цей паспорт відповідачем був підписаний до моменту підписання заяви. Метою підписання Паспорту є ознайомлення з детальними умовами кредитування. У розділі 3 Паспорту споживчого кредиту визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб і строк надання кредиту. У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено процентну ставку, тип процентної ставки, розмір комісії, зазначені відомості про загальні витрати за кредитом, орієнтована загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка. У Паспорті споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, розмір реальної річної процентної ставки та інші умови. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими суду доказами, а саме: заявою, виписками по рахунку, Паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитним договором має табличну форму і містить детальну інформацію щодо графіку повернення тіла кредиту і процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомості щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретні дати; залишок непогашеної суми за кожним платежем. Форма розрахунку заборгованості не затверджена жодним нормативним актом і розробка такого роду документів віднесена до компетенції кожної банківської установи. Виписка з особового рахунку відповідача є належним і допустимим доказом, оскільки виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Вказані виписки підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. Вказані виписки підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц; від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Щодо кредитного ліміту, то умовами Заяви передбачена конструкція правовідносин між сторонами шляхом підписання Заяви та шляхом приєднання до ДКБО. Відповідач не висловлювала свою незгоду зі збільшенням кредитного ліміту. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач надала суду письмові пояснення, де зазначила, що Заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001173704301 від 20 листопада 2018 року та Паспорт споживчого кредиту від 20 листопада 2018 року не є достатніми доказами, які б вказували на розмір кредитної заборгованості, яка утворилася зі сторони відповідача. Згідно наданих суду документів відповідачу пропонувалося відкрити кредитну лінію в розмірі 15000,00 грн., умови про збільшення кредитної лінії чи її максимального розміру в цих документах не зазначено. Паспорт споживчого кредиту не є достатнім доказом про реальну заборгованість по кредиту. Виписка по особовому рахунку, довідка про заборгованість і довідка про збільшення кредитного ліміту оформлені з грубим порушенням вимог документообігу і чинного законодавства, не засвідчені належним чином, у зв`язку з чим не можуть бути доказами у справі. Щодо посилань позивача на пункти договору ДКБО, то за відсутності у договорі сторінок відповідач позбавлена можливості ознайомитися з повною інформацією про кредитні умови, які у ньому вказані. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, підтримала викладені у відзиві обставини і просила у задоволенні позову відмовити. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В\~статті 15 Цивільного кодексу України\~зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір №2001173704301, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15000,00 грн., який пізніше було збільшено до 49200,00 грн. Як вбачається з Заяви про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 20 листопада 2018 року, а також з копії паспорту споживчого кредиту строк кредитування 12 місяців, річна стандартна процентна ставка 47,88 %. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 21 серпня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 83508,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 45424,79 грн., заборгованості за процентами в розмірі 38084,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 21 серпня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 83508,79 грн. Доводи, викладені відповідачем у відзиві, є необгрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, посилання відповідача на те, що позивачем не надані документи, що підтверджують збільшення кредитного ліміту до 49200,00 грн., є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи мається довідка про збільшення кредитного ліміту, згідно якої остання зміна ліміту відбулася 15 грудня 2020 року до 49200,00 грн. Крім того, згідно пункту 4.1.5 частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб змінити розмір наданого кредитного ліміту відбувається після інфломування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. У разі незгоди клієнта зі зміненим розміром кредитного ліміту останній повинен протягом 30 календарних днів звернутися до банку і особисто подати відповідну письмову заяву. В іншому випадку вваажається, що клієнт надав згоду на зміну кредитного ліміту. У даному випадку відповідач не надала суду доказів того, що вона зверталася до банку з письмовою заявою про незгоду зі зміною кредитного ліміту. Що стосується посилань відповідача на те, що суду не надано первинних бухгалтерських документів відносно заборгованості, а надані суду виписка і розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені працівниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є безспірними доказами щодо розміру заборгованості є безпідставними, оскільки виписка по рахунку є належним доказом руху грошових коштів на рахунку відповідача. Також відповідач зі своєї сторони не надала свого розріхунку заборгованості та не скористалася своїм правом заявити бухгалтерську експертизу у разі незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості. У наданій суду заяві відповідача про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20 листопада 2018 року міститься інформація про розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, строк дії кредитного договору, а також вказівка, що відповідач ознайомлена з Витягом з умов та правил надання банківських послуг, тобто суд приходить до висновку, що всі необхідні умови договору між сторонами були узгоджені. Стосовно посилань відповідача на нарахування позивачем процентів поза межами строку дії кредитного договору, то Паспорті споживчого кредиту,який підписаний відповідачем, зазначено, що строк кредитування становить 12 місяців. Відповідно Заява позивача на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001173704301 від 20 листопада 2018 року разом з Паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем, а також з Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору коплексного банківського обслуговування фізичних осіб складають укладений між сторонами кредитний договір. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн., адже відповідно до ст.141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved