Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

В жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю на підставі ст.?344 ЦК України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відкрито, безперервно, добросовісно володіє житловим будинком більше десяти років, проживає в ньому з дитинства, здійснює його утримання, ремонт, сплачував комунальні послуги та несе всі витрати, пов`язані з експлуатацією житла. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2024 року було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 03.04.2025 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 24.06.2025 року позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність. У судове засідання 24.06.2025 представник Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подали суду пояснення про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечують. Просили вирішити спір відповідно до вимог закону. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] з дитинства проживав в будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . З 1988 року він проживав в цьому будинку зі своїми батьками, [PERSON] та [PERSON] . З 15.06.1991 він офіційно прописаний за його адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 23.07.1971, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Віта-Поштової сільської ради депутатів трудящих №8 від 21.04.1971 та наказу директора радгоспу «Тарасівський» №97-к від 31.03.1971, [PERSON] була відведена присадибна земельна ділянка площею 1000 кв. м. за адресою: в [ADDRESS] та видано паспорт типового проекту та план забудови. 02.09.1971 року виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих Київської області видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби № [NUMBER] . Згідно Акту державного прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння №4-12/32 від 19.08.1988, виданого виконавчим комітетом Віта-Поштової сільської ради, житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 85,8 кв. м. на відведеній присадибній ділянці представлені до здачі [PERSON] . Відповідно до реєстраційного посвідчення №13, виданого 12.04.1989 Київським міським бюро технічної інвентаризації житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: вул. Лісова, 8, с. Віта-Поштова, Фастівського району, Київської області, зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] . Таким чином, житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 1988 року належав на праві власності матері позивача, [PERSON] . [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті вказаних осіб ніхто з рідних в спадщину не вступав. На момент смерті [PERSON] проживав у вищевказаному будинку й продовжує проживати в ньому дотепер. На підтвердження зазначених обставин позивач надав до суду докази, а саме: копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.1973, що підтверджує його родинний зв`язок із попередніми володільцями будинку батьками, [PERSON] та [PERSON] ; копії свідоцтв про смерть батьків серії [NUMBER] та серії [NUMBER] ; копію паспорта серія [NUMBER] , де міститься відмітка про реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , з 15.06.1991; акти Гатненської сільської ради про підтвердження місця фактичного проживання від 24.09.2024 і довідку про фактичне місце проживання №?4149 від 25.09.2024; робочий проект газопостачання житлового будинку [ADDRESS] , платіжні документи (розрахунки за електроенергію та газ) за 20132022 рр.; копію технічного паспорта на будинок садибного типу, копію акта відведення в натурі земельної ділянки під будівництво від 23.07.1971, копію акта прийняття будинку в експлуатацію від 19.08.1988 та копію реєстраційного посвідчення №?13 від 12.04.1989; копію інформаційної довідки з ДРРП №?396818856 від 27.09.2024 про відсутність зареєстрованих прав на будинок за іншими особами; пояснення свідків, що підтвердили факт добросовісного відкритого й безперервного володіння будинком позивачем більше 10 років. Згідно статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зібраними у справі доказами підтверджено: факт постійного проживання позивача у житловому будинку садибного типу з 1991 року, що вбачається з копії паспорта й довідок сільської ради, факт смерті батьків позивача попередніх володільців будинку та те, що спадщина не оформлювалась; відкритий і безперервний характер володіння позивач здійснював ремонтні роботи, оплачував комунальні послуги, сплачував рахунки за електроенергію та газ, як це підтверджено наданими платіжними документами; добросовісність володіння позивач вселявся до будинку за згодою батьків і проживає в ньому більше 10 років без претензій з боку інших осіб; відсутність реєстрації права власності за будь-якими іншими особами відповідно до інформаційної довідки №?396818856. Дані обставини не заперечувалась сторонами при розгляді справи. Отже, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним будинком більше десяти років, що дає йому право на визнання права власності за набувальною давністю у порядку ст.?344 ЦК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. ?? \~ \~ \~ \~

Outcome: approved