Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3266880 від 09.11.2022 у розмірі 50185,50 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3266880, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 7500,00 грн. 13.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача. Сума заборгованості відповідача становить 50185,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7500,00 грн, заборгованість за відсотками - 42685,50 грн. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що у порядку цивільного судочинства між позивачем та відповідачем вже розглядався спір за позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 754/12117/24), однак ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2024 провадження у справі було закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідач наголошує, що він не укладав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не погоджував процентну ставку та інші кабальні умови кредитування. Вказує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Звертає увагу, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Наголошує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо). Повідомлення учасників про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3266880. Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора К912. Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 7500,00 гривень; строк кредиту 364 дні; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 28 днів; стандартна процентна ставка - 1,99 % в день; знижена процентна ставка - 1,39 % в день. Перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 7500,00 грн на картку [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024, а також листом Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 13.03.2025, наданим на виконання вимог ухвали суду. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] неодноразово укладалися додаткові договори прощення (анулювання) боргу, зокрема, від 28.06.2023, від 04.07.2023, від 10.07.2023, від 17.07.2023, від 26.07.2023. Так, згідно з додатковим договором прощення (анулювання) боргу від 26.07.2023 відповідач зобов`язався погасити заборгованість за договором у сумі 3750,00 грн у термін до 01.08.2023 (п. 2 додаткового договору), а первісний кредитор - звільнити відповідача від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 3750,00 грн (п. 3 додаткового договору). Усі зобов`язання припиняються у випадку виконання відповідачем умов, визначених у п. 2 додаткового договору. Однак відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за договором у сумі 3750,00 грн у термін до 01.08.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач перед позивачем має заборгованість у сумі 50185,50 грн, з яких: основний борг - 7500,00 грн, проценти за період з 09.11.2022 по 13.09.2023 (309 днів) - 42685,50 грн. 13.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023. Згідно з витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3266880 від 09.11.2022 у загальному розмірі 50185,50 грн, з яких залишок за тілом кредиту - 7500,00, проценти - 42685,50 грн. Норми права та мотиви суду Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором К912. Такі дії свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Як вбачається з досліджених доказів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання. Листом АТ «Універсал банк» від 13.03.2025 підтверджено, що [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ; 09.11.2022 на картковий рахунок № [NUMBER] , надходили грошові кошти в сумі 7500 грн. Натомість, умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту у сумі 7500,00 грн, заборгованість за відсотками за період строку кредитування з 09.11.2022 по 13.09.2023 (309 днів) у сумі 42685,50 грн, що разом становить 50185,50 грн. Суд зауважує, що позивачем відповідно до вимог чинног законодавства застосовано проценту ставку, яка погоджена сторонами у договорі, та нараховано проценти за користування кредитом у строк кредитування. Також матеріалами справи підтверджується, що внаслідок укладення договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості за кредитним договором № 3266880 від 09.11.2022 у сумі 50185,50 грн. Доводи відповідача щодо повторного звернення позивача до суду не відповідають дійсності та спрямовані на введення суду в оману, оскільки у справі № 754/12117/24 предметом спору була заборгованість, що виникла із кредитного договору № 5539858 від 07.11.2022, тоді як у цій справі заборгованість виникла із іншого договору № 3266880 від 09.11.2022. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, судові витрати відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved