Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

19.05.2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області Авдана Романа Костянтиновича в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної\~військової адміністрації\~Волноваського району\~Донецькоїобласті до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , про витребування земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 10.04.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району за межами населених пунктів. Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку державним реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1089-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким [PERSON] надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 1421284800:01:001:0899) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, відповідно до наданої листом від 25.05.2023 №10-5-0.3-1070/2-23 Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 1089-СГ від 28.02.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Стародубівської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів. Як зазначило Управління, оригінал наказу № 1089-СГ від 28.02.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області. Крім цього, як зазначено Управлінням у листі №10-5-0.3-856/2-23 від 25.04.2023, [PERSON] зверталася із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.07.2019 №3464-СГ їй надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не зверталася. У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та про надання їй земельної ділянки у власність не приймався. При цьому, під наказом № 1089-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта «начальник [PERSON] ». Підпис відсутній. Однак, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 08 січня по 25 червня 2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області виконувала Підгорна Т.О. Таким чином, саме [PERSON] мала повноваження на підписання наказів з питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 02 та 10 березня 2020 року. Тобто, ні 28 лютого 2020 року, ні 10 березня 2020 року Якименко І.В. не мав повноважень на підписання наказу № 1089-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким [PERSON] , нібито, надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га. Тобто, зміст наказу № 1089-СГ від 28.02.2020, не відповідає змісту наказу з тим же номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га. Таким чином, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га, а остання вибула з державної власності поза її волею. У подальшому, 18 серпня 2020 року [PERSON] уклала нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки з [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше їм надані у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Водночас, у даному випадку не було будь-яких законних підстав для набуття [PERSON] земельної ділянки державної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Оскільки [PERSON] не набувала права власності на земельну ділянку, укладення з нею договору купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] було безпідставним. \~ \~ \~ \~Отримавши земельну ділянку на підставі завідомо неправдивих відомостей, [PERSON] не набула права власності у передбаченому законом порядку, а тому не набула цього права і [PERSON] , як покупець за договором від 22 квітня 2021 року. Повертаючи у такий спосіб земельну ділянку в розпорядження територіальної громади положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції порушені не будуть, оскільки нею гарантується захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Тому для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначення якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Велика Палата Верховного Суду у пункті 147 своєї постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) вказала, що «належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України)». Відтак, задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У даному випадку наявні всі передбачені законом умови, передбачені статтею 388 ЦК України, для витребування майна від його набувача, а саме: - титульний володілець не має можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; - майно, яке хоче повернути титульний володілець, збереглося в натурі та перебуває у фактичному володінні іншої особи; - майно, яке підлягає віндикації, є індивідуально визначеним; - віндикаційний позов має недоговірний характер і спрямований на захист речових прав; - між позивачем і відповідачем немає договірних відносин. Відповідні висновки щодо застосування ст. 388 ЦК України викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 914/1953/17. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). У п. п. 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі П/811/1640/17 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16- ц). З огляду на вказане в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2023 у справі № 483/448/20 вказала, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Учасники цивільних правовідносин мають поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси іншої сторони, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (п. п. 37, 38), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (п. 40), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (п. 52). Вважає, що Відповідач у справі [PERSON] є недобросовісним набувачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, зважаючи на сукупність таких обставин (доказів). Земельні ділянки, право власності на які набуті [PERSON] , вибували з державної власності за відповідною схемою (алгоритмом), що свідчить про її участь у процесі вибуття земельних ділянок з державної власності. До обставин, які підтверджують недобросовісність [PERSON] як набувача великої кількості земельних ділянок, у тому числі спірної земельної ділянки, відносяться: - відсутність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про надання земельної ділянки у власність [PERSON] у даному випадку та багатьох інших осіб у інших випадках вибуття земельних ділянок з власності держави; - наявність наказів про надання земельних ділянок третім особам тільки у матеріалах реєстраційної справи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а не в органі, що здійснював розпорядження земельними ділянками на час їх вибуття з державної власності Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, що свідчить про сумнівність їх походження чи навіть про підроблення; - збіги у датах, зазначених у копіях наказів, якими, нібито, передані у власність земельні ділянки третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у інших цивільних справах; - не виконання повноважень станом на день, зазначений у копіях наказів про надання земельних ділянок посадовою особою, яка зазначена підписантом цих наказів начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області [PERSON] ; - реєстрація у переважній більшості права власності на земельні ділянки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору одним і тим самим державним реєстратором; - один і той же покупець земельних ділянок [PERSON] , при цьому, єдиним масивом. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 вибула з державної власності відповідно до вказаного алгоритму (схеми) у складі єдиного масиву земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок з кадастровими номерами 1421284800:01:001:0896, 1421284800:01:001:0897, 1421284800:01:001:0898, 1421284800:01:001:0899, 1421284800:01:001:0900. Рішеннями Великоновосілківського районного суду Донецької області за позовами першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у [PERSON] витребувані земельні ділянки з кадастровими номерами 1421284800:01:001:0896 (справа №220/488/24), 1421284800:01:001:0897 (справа №220/444/24), 1421284800:01:001:0898 (справа №220/618/23). Рішення судів у цих справах набрали законної сили, переважна більшість виконана земельні ділянки повернуті у власність територіальної громади. Крім цього, за позовами першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Пічахчі С.І. Великоновосілківським судом Донецької області витребувано земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1434 (справа № 220/1752/23), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0415 (справа № 220/653/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0411 (справа №220/652/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421286400:01:005:0468 (справа №220/651/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0411 (справа №220/650/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421284600:01:001:0686 (справа №220/625/23), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1362 (справа № 220/819/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1359 (справа № 220/899/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1328 (справа № 220/996/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1353 (справа № 220/902/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1365 (справа № 220/904/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1364 (справа № 220/820/24) та багато інших. Рішення про витребування у [PERSON] земельних ділянок у зазначених справах приймались судом за однакових фактичних обставин. Так, реєстрація права власності на земельну ділянку на первинного власника третьої особи у справі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державним реєстратором здійснювалась на підставі копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області сумнівного походження (наказу, прийняття якого Управлінням не підтверджено); підписант, зазначений у наказі про надання земельної ділянки у власність не мав повноважень на його підписання, а у найближчий від реєстрації права власності час відбувалася купівля-продаж земельної ділянки на користь [PERSON] ; земельні ділянки придбавались переважно єдиним масивом (цілими полями), реєструвались одним і тим же державним реєстратором або нотаріусом в одні й ті ж дати. Отже, підстави для визнання [PERSON] добросовісним набувачем та компенсації їй відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України, вартості витребуваної земельної ділянки, відсутні. Предметом спору виступає земельна ділянка з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради за межами населених пунктів. На час вибуття з державної власності (10.04.2020) уповноваженим органом нею розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (ч. 4 ст. 122 ЗК України у редакції на час спірних відносин). Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» розділ Х Перехідних положень Земельного кодексу України доповнений пунктом 24, що передбачає, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Таким чином, з 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження земельною ділянкою 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га є відповідна сільська, селищна, міська рада, на території якої перебуває земельна ділянка. Станом на день реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, вона перебувала за межами населених пунктів Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №710-р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області», прийнятому відповідно до абз.1 ст. 7-7 розділу V «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до Великоновосілківської територіальної громади з адміністративним центром у смт. Велика Новосілка увійшли Великоновосілківська селищна, Андріївська, Багатирська, Роздольненська, Костянтинопільська, Шахтарська, Зеленопільська та Старомайорська сільські ради Великоновосілківського району Донецької області. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом. Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. З огляду на викладене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області. Однак, Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан. У подальшому Законами України строк дії воєнного стану продовжено та діє на даний час. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом. Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. При цьому, згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови. Указом Президента України від 04.07.2022 № 469/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» створено Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області. Розпорядженням Президента України №119/2022-рп від 04.07.2022 начальником Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області призначено Ященка С.Д. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 30.08.2022 №2542 «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування, начальники Бахмутської, Сіверської, Соледарської, Часовоярської міських та Званівської сільської військових адміністрацій Бахмутського району, Великоновосілківської селищної та Комарської сільської військових адміністрацій Волноваського району, Краматорської, Лиманської, Миколаївської, Святогірської міських та Черкаської селищної військових адміністрацій Краматорського району, Курахівської міської та Шахівської сільської військових адміністрацій Покровського району Донецької області крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів. Отже, повноваження Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області натепер здійснюються Великоновосілківською селищною військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області. Підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області підтверджено наступним. Інтереси держави у сфері земельних відносин полягають у забезпеченні правомірного обігу земельних ділянок, набуття права власності на земельні ділянки лише на законних підставах, недопустимості відчуження земельних ділянок поза волею держави. Про наявність вказаних інтересів свідчать положення ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗК України, за якими земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а також ч. 1 ст. 116 ЗК України, за якими земельні ділянки державної та комунальної власності можуть набуватися лише за рішеннями компетентних органів або аукціонів. Порушення інтересів держави обумовлено тим, що усупереч зазначеним нормам земельна ділянка держави вибула з її власності поза її волею (без прийняття рішення компетентним органом або аукціону). Компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах наразі виступає Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області. Так, відповідно до п. 24 р. Х Перехідних положень ЗК України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім переліку встановлених земель. За п. а ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. А у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, утворенням військової адміністрації та надання їй повноважень відповідного органу місцевого самоврядування (Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області) саме Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області як представник власника (територіальної громади) мала би здійснити захист прав на земельні ділянки. Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області не вжила будь-яких заходів до витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Так, прокуратурою проінформовано Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області про виявлені порушення вимог земельного законодавства та безпідставність отримання [PERSON] у власність земельної ділянки. Однак, листами № 01-25/1122 від 08.05.2023, №01-25/3711 від 18.12.2023, №01-25/1329 від 05.04.2024 та № 01-25/1248 від 01.05.2025 начальник Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області повідомив про те, що органом контролю у сфері земельних правовідносин є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, селищна рада в даний час не спроможна підтвердити або спростувати наведену у листі прокуратури інформацію, у зв`язку з чим не може належним чином відреагувати. Таким чином, Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області самоусунулась від вжиття заходів для захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними та потребують захисту. Звертаю увагу суду, що для здійснення представництва інтересів держави не має значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено й інтереси держави його потребують. З огляду на це, у прокурора наявні підстави для подання позовної заяви у даній справі в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області. Враховуючи відсутність підстав для визнання [PERSON] добросовісним набувачем та компенсації їй відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України вартості витребуваної земельної ділянки, перерахування коштів на депозитний рахунок суду не здійснювалось. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 8 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності за вимогами щодо витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, переданого з державної або комунальної власності у приватну власність, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, починається від дня державної реєстрації права власності першого набувача або дати передачі першому набувачеві нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності. Згідно з частиною 2 статті 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 площею 2,0000 га здійснена 10.04.2020. Строк позовної давності у даному випадку мав би сплинути 11.04.2023. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та досі триває. Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи наведене, цей позов подано в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років. Ці строки у даному випадку також не закінчились. Просив витребувати у [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області (пр.Миру, б. 23 с. Багатир Волноваського району Донецької області, 85530, код ЄДРПОУ: 44790913) земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га. Стягнути з [PERSON] на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UA918201720343180002000016251, Держказначейська служба України м.Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 25707002, отримувач Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3633,60 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовну заяву, за обставин викладених в ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Від відповідача, яка викликалась в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у запропонований їй ухвалою про відкриття провадження по справі строк, відзиву на позов до суду не надходило. Великоновосілківська селищна військова адміністрація, в інтересах якої подано позов, подала суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області подали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик третьої особи в судове засідання здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Суд, вислухавши прокурора, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази виснуває, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 10.04.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району за межами населених пунктів. Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку державним реєстратором зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 1089-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким [PERSON] надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 1421284800:01:001:0899) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області за межами населених пунктів, та копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, відповідно до наданої листом від 25.05.2023 №10-5-0.3-1070/2-23 Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії, наказом № 1089-СГ від 28.02.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Стародубівської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів. Як зазначило Управління, оригінал наказу № 1089-СГ від 28.02.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» зберігається за юридичною адресою Управління в м. Краматорську Донецької області. Крім цього, як зазначено Управлінням у листі №10-5-0.3-856/2-23 від 25.04.2023, [PERSON] зверталася із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність. Наказом від 23.07.2019 №3464-СГ їй надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району. Однак, із клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не зверталася. У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та про надання їй земельної ділянки у власність не приймався. При цьому, під наказом № 1089-СГ від 10.03.2020 «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», копія якого міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначені посада та прізвище підписанта «начальник [PERSON] ». Підпис відсутній. Однак, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №10-28-0.152-8513/2-23 від 14.08.2023, у період з 08 січня по 25 червня 2020 року включно, обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області виконувала Підгорна Т.О. Таким чином, саме [PERSON] мала повноваження на підписання наказів з питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення 02 та 10 березня 2020 року. Тобто, ні 28 лютого 2020 року, ні 10 березня 2020 року Якименко І.В. не мав повноважень на підписання наказу № 1089-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким [PERSON] , нібито, надано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га. Тобто, зміст наказу № 1089-СГ від 28.02.2020, не відповідає змісту наказу з тим же номером, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га. Таким чином, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га, а остання вибула з державної власності поза її волею. У подальшому, 18 серпня 2020 року [PERSON] уклала нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки з [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше їм надані у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Водночас, у даному випадку не було будь-яких законних підстав для набуття [PERSON] земельної ділянки державної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Оскільки [PERSON] не набувала права власності на земельну ділянку, укладення з нею договору купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] було безпідставним. \~ \~ \~ \~Отримавши земельну ділянку на підставі завідомо неправдивих відомостей, [PERSON] не набула права власності у передбаченому законом порядку, а тому не набула цього права і [PERSON] , як покупець за договором від 22 квітня 2021 року. Повертаючи у такий спосіб земельну ділянку в розпорядження територіальної громади положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції порушені не будуть, оскільки нею гарантується захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Тому для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначення якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Велика Палата Верховного Суду у пункті 147 своєї постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) вказала, що «належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України)». Відтак, задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У даному випадку наявні всі передбачені законом умови, передбачені статтею 388 ЦК України, для витребування майна від його набувача, а саме: - титульний володілець не має можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; - майно, яке хоче повернути титульний володілець, збереглося в натурі та перебуває у фактичному володінні іншої особи; - майно, яке підлягає віндикації, є індивідуально визначеним; - віндикаційний позов має недоговірний характер і спрямований на захист речових прав; - між позивачем і відповідачем немає договірних відносин. Відповідні висновки щодо застосування ст. 388 ЦК України викладені у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 914/1953/17. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). У п. п. 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі П/811/1640/17 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16- ц). З огляду на вказане в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2023 у справі № 483/448/20 вказала, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Учасники цивільних правовідносин мають поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси іншої сторони, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (п. п. 37, 38), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (п. 40), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (п. 52). Вважає, що Відповідач у справі [PERSON] є недобросовісним набувачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, зважаючи на сукупність таких обставин (доказів). Земельні ділянки, право власності на які набуті [PERSON] , вибували з державної власності за відповідною схемою (алгоритмом), що свідчить про її участь у процесі вибуття земельних ділянок з державної власності. До обставин, які підтверджують недобросовісність [PERSON] як набувача великої кількості земельних ділянок, у тому числі спірної земельної ділянки, відносяться: - відсутність наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про надання земельної ділянки у власність [PERSON] у даному випадку та багатьох інших осіб у інших випадках вибуття земельних ділянок з власності держави; - наявність наказів про надання земельних ділянок третім особам тільки у матеріалах реєстраційної справи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а не в органі, що здійснював розпорядження земельними ділянками на час їх вибуття з державної власності Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, що свідчить про сумнівність їх походження чи навіть про підроблення; - збіги у датах, зазначених у копіях наказів, якими, нібито, передані у власність земельні ділянки третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у інших цивільних справах; - не виконання повноважень станом на день, зазначений у копіях наказів про надання земельних ділянок посадовою особою, яка зазначена підписантом цих наказів начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області [PERSON] ; - реєстрація у переважній більшості права власності на земельні ділянки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору одним і тим самим державним реєстратором; - один і той же покупець земельних ділянок [PERSON] , при цьому, єдиним масивом. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 вибула з державної власності відповідно до вказаного алгоритму (схеми) у складі єдиного масиву земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок з кадастровими номерами 1421284800:01:001:0896, 1421284800:01:001:0897, 1421284800:01:001:0898, 1421284800:01:001:0899, 1421284800:01:001:0900. Рішеннями Великоновосілківського районного суду Донецької області за позовами першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у [PERSON] витребувані земельні ділянки з кадастровими номерами 1421284800:01:001:0896 (справа №220/488/24), 1421284800:01:001:0897 (справа №220/444/24), 1421284800:01:001:0898 (справа №220/618/23). Рішення судів у цих справах набрали законної сили, переважна більшість виконана земельні ділянки повернуті у власність територіальної громади. Крім цього, за позовами першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Пічахчі С.І. Великоновосілківським судом Донецької області витребувано земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1434 (справа № 220/1752/23), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0415 (справа № 220/653/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0411 (справа №220/652/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421286400:01:005:0468 (справа №220/651/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:03:001:0411 (справа №220/650/22), земельну ділянку з кадастровим номером 1421284600:01:001:0686 (справа №220/625/23), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1362 (справа № 220/819/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1359 (справа № 220/899/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1328 (справа № 220/996/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1353 (справа № 220/902/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1365 (справа № 220/904/24), земельну ділянку з кадастровим номером 1421255100:01:003:1364 (справа № 220/820/24) та багато інших. Рішення про витребування у [PERSON] земельних ділянок у зазначених справах приймались судом за однакових фактичних обставин. Так, реєстрація права власності на земельну ділянку на первинного власника третьої особи у справі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державним реєстратором здійснювалась на підставі копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області сумнівного походження (наказу, прийняття якого Управлінням не підтверджено); підписант, зазначений у наказі про надання земельної ділянки у власність не мав повноважень на його підписання, а у найближчий від реєстрації права власності час відбувалася купівля-продаж земельної ділянки на користь [PERSON] ; земельні ділянки придбавались переважно єдиним масивом (цілими полями), реєструвались одним і тим же державним реєстратором або нотаріусом в одні й ті ж дати. Отже, підстави для визнання [PERSON] добросовісним набувачем та компенсації їй відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України, вартості витребуваної земельної ділянки, відсутні. Предметом спору виступає земельна ділянка з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоновосілківської селищної ради за межами населених пунктів. На час вибуття з державної власності (10.04.2020) уповноваженим органом нею розпоряджатись виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (ч. 4 ст. 122 ЗК України у редакції на час спірних відносин). Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» розділ Х Перехідних положень Земельного кодексу України доповнений пунктом 24, що передбачає, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Таким чином, з 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження земельною ділянкою 1421284800:01:001:0899, площею 2,0000 га є відповідна сільська, селищна, міська рада, на території якої перебуває земельна ділянка. Станом на день реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, вона перебувала за межами населених пунктів Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №710-р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області», прийнятому відповідно до абз.1 ст. 7-7 розділу V «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до Великоновосілківської територіальної громади з адміністративним центром у смт. Велика Новосілка увійшли Великоновосілківська селищна, Андріївська, Багатирська, Роздольненська, Костянтинопільська, Шахтарська, Зеленопільська та Старомайорська сільські ради Великоновосілківського району Донецької області. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом. Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. З огляду на викладене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області. Однак, Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан. У подальшому Законами України строк дії воєнного стану продовжено та діє на даний час. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом. Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. При цьому, згідно з абз. 1 п. 1 ч. 2 ст 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови. Указом Президента України від 04.07.2022 № 469/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» створено Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області. Розпорядженням Президента України №119/2022-рп від 04.07.2022 начальником Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області призначено Ященка С.Д. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 30.08.2022 №2542 «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування, начальники Бахмутської, Сіверської, Соледарської, Часовоярської міських та Званівської сільської військових адміністрацій Бахмутського району, Великоновосілківської селищної та Комарської сільської військових адміністрацій Волноваського району, Краматорської, Лиманської, Миколаївської, Святогірської міських та Черкаської селищної військових адміністрацій Краматорського району, Курахівської міської та Шахівської сільської військових адміністрацій Покровського району Донецької області крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів. Отже, повноваження Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області натепер здійснюються Великоновосілківською селищною військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області. Підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі начальника Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області підтверджено наступним. Інтереси держави у сфері земельних відносин полягають у забезпеченні правомірного обігу земельних ділянок, набуття права власності на земельні ділянки лише на законних підставах, недопустимості відчуження земельних ділянок поза волею держави. Про наявність вказаних інтересів свідчать положення ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗК України, за якими земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а також ч. 1 ст. 116 ЗК України, за якими земельні ділянки державної та комунальної власності можуть набуватися лише за рішеннями компетентних органів або аукціонів. Порушення інтересів держави обумовлено тим, що усупереч зазначеним нормам земельна ділянка держави вибула з її власності поза її волею (без прийняття рішення компетентним органом або аукціону). Компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах наразі виступає Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області. Так, відповідно до п. 24 р. Х Перехідних положень ЗК України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім переліку встановлених земель. За п. а ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. А у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, утворенням військової адміністрації та надання їй повноважень відповідного органу місцевого самоврядування (Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області) саме Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області як представник власника (територіальної громади) мала би здійснити захист прав на земельні ділянки. Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області не вжила будь-яких заходів до витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Так, прокуратурою проінформовано Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області про виявлені порушення вимог земельного законодавства та безпідставність отримання [PERSON] у власність земельної ділянки. Однак, листами № 01-25/1122 від 08.05.2023, №01-25/3711 від 18.12.2023, №01-25/1329 від 05.04.2024 та № 01-25/1248 від 01.05.2025 начальник Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області повідомив про те, що органом контролю у сфері земельних правовідносин є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, селищна рада в даний час не спроможна підтвердити або спростувати наведену у листі прокуратури інформацію, у зв`язку з чим не може належним чином відреагувати. Таким чином, Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області самоусунулась від вжиття заходів для захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними та потребують захисту. Звертаю увагу суду, що для здійснення представництва інтересів держави не має значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено й інтереси держави його потребують. З огляду на це, у прокурора наявні підстави для подання позовної заяви у даній справі в інтересах держави в особі Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області. Враховуючи відсутність підстав для визнання [PERSON] добросовісним набувачем та компенсації їй відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України вартості витребуваної земельної ділянки, перерахування коштів на депозитний рахунок суду не здійснювалось. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 8 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності за вимогами щодо витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, переданого з державної або комунальної власності у приватну власність, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, починається від дня державної реєстрації права власності першого набувача або дати передачі першому набувачеві нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності. Згідно з частиною 2 статті 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1421284800:01:001:0899 площею 2,0000 га здійснена 10.04.2020. Строк позовної давності у даному випадку мав би сплинути 11.04.2023. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та досі триває. Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи наведене, цей позов подано в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років. Ці строки у даному випадку також не закінчились. На переконання суду, прокурором доведено обставини, що підстави для визнання [PERSON] добросовісним набувачем та компенсації їй відповідно до вимог ст. 390 Цивільного кодексу України, вартості витребуваної земельної ділянки, відсутні. Таким чином, інтереси та права держави є порушеними відповідачем [PERSON] , а тому підлягають судовому захисту. Судом під час розгляду даної справи не встановлено невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що прокурором надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Outcome: approved