Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулась до суду з позовом до Медичного центру «Леонардо да Вінчі» (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди, у якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 273 622,00 грн та судовий збір у розмірі 2 736,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2024 позивачка звернулась до відповідача для здійснення пластичної процедури кругова підтяжка обличчя, за проведення якої позивачка сплатила кошти у розмірі 194 922,00 грн. За наслідками проведеної пластичної процедури позивачка отримала асиметрію обличчя. В лікарні позивачці було відмовлено у знятті хірургічних швів і усуненні знеображення обличчя. Звернувшись до інших медичних закладів позивачці повідомили, що жодного оперативного втручання щодо кругової підтяжки обличчя лікарями Медичного центру «Леонардо да Вінчі» не проводилось. Згідно висновку спеціаліста від 04.04.2024 позивачці спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Відповідач відмовив позивачці в усуненні медичної помилки, яка призвела до знеображення обличчя, а також у поверненні сплачених нею коштів у розмірі 194 922,00 грн, в зв`язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача зазначену суму в судовому порядку. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 30 200,00 грн, які були сплачені нею за проведення експертного судово-медичного дослідження, а також витрати на надання юридичної допомоги у розмірі 48 500,00 грн. На підставі зазначеного позивачка просить про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог ст. 178 ЦПК України. 18.02.2025 від представника позивачки надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про розгляд справи без участі представника позивачки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що стороною позивача не викладено заперечень щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі положень частин 1, 2 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2024 у [PERSON] діагностовано післяопераційну асиметрію обличчя, що підтверджується копією консультаційного висновку невропатолога ТОВ «Аксімед плюс». Відповідно до висновку експертного дослідження №043-61-2024 від 18.03.2024, складеного лікарем судово-медичним експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] , при проведенні судово-медичного обстеження [PERSON] виявлені рубці, морфологія виявлених рубців свідчить про те, що вони утворились внаслідок хірургічного втручання, за давністю можуть відповідати вказаному терміну 1-2 місяці на момент огляду. Згідно з висновком спеціаліста №124-02-2024 від 04.04.2024, складеного спеціалістом незалежної судово-медичної експертизи «[INFO]» ФОП [PERSON] , [PERSON] спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Позивачка у позові стверджує, що завдані їй тілесні ушкодження у вигляді асиметрії обличчя були спричинені їй відповідачем за наслідками проведеної в Медичному центрі «Леонардо да Вінчі» пластичної процедури кругова підтяжка обличчя. Отже, спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної шкоди позивачці, завданої внаслідок неякісно наданих послуг відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання медичних послуг у письмовій формі між сторонами не укладено, проте в матеріалах справи наявні відомості про сплату 31.01.2024 на рахунок Медичного центру «Леонардо да Вінчі» коштів у розмірі 194 000,00 грн із призначенням платежу «ХВ-11 віковий птоз шкіри обличчя», що свідчить про те, що фактично між сторонами було укладено усний договір про надання медичних послуг. В матеріалах справи міститься копія фактичного плану лікування [PERSON] , який містить перелік медичних послуг, серед яких кругова підтяжка обличчя та блефаропластика нижніх повік, із зазначенням вартості таких послуг в загальній сумі 194 922,00 грн. У відповідності до положень ст. 49 Конституції України, кожний громадянин України має право на охорону здоров`я та медичну допомогу, що передбачає, зокрема: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Пунктом 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (розрахунковий документ). Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положеннями ч. 1 ст. 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.04.2024 у справі №584/947/20, провадження №61-10387св22, у деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам. Потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №648/2035/17, провадження №61-6677св22). У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 197/1330/14, провадження № 61-21956св19, вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначає Верховний Суд у постанові від 26.01.2024 у справі № 727/11361/22, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані докази у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог і підстав, суд вважає, що позивачкою не доведено, що набута у неї асиметрія обличчя зумовлена саме неправомірними діями працівників відповідача, оскільки позивачкою не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників відповідача та завданою їй шкодою. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів, з яких можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями працівників відповідача та завданою позивачці шкодою. Тобто обставини, на які посилається позивачка, як на підставу позову, належними доказами не підтверджені. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Оскільки суд за результатами розгляду цієї справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed