Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

24 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі - первісний кредитор) укладено з Відповідачем договір кредитної лінії № L7221848. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17219,31 грн. 25 липня 2024 року назву ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» змінено на на ТОВ «ВІН ФІНАНС». 06 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L7221848, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, Позивачем здійснено розрахунок загального боргу з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 27 201,29 грн, які просив стягнути на його користь із Відповідача. Розгляд справи просив провести без участі представника Позивача, у разі неявки Відповідача - ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 07.05.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У зв`язку з неявкою Відповідача в судове засідання, його проведення відкладено на 27.06.2025 та здійснено повторний виклик сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї не надходило. Направлення листа\~рекомендованою кореспонденцією\~на дійсну\~адресу є\~достатнім для\~того,\~щоб вважати\~повідомлення належним,\~оскільки отримання\~зазначеного листа\~адресатом перебуває\~поза межами\~контролю відправника,\~у цьому\~випадку суду.\~Такий висновок\~викладено у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~25.04.2018\~у справі\~№ 800/547/17,\~постановах Верховного\~Суду від\~19.05.2021\~у справі\~№ 910/16033/20,\~від 20.07.2021\~у справі\~№ 916/1178/20,\~від 23.01.2023\~у справі\~496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від неї не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як зазначає Позивач, 13.11.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» укладено з Відповідачем договір кредитної лінії № L7221848. До матеріалів позовної заяви Позивачем долучено роздруковані документи під назвою «Загальні умови кредитної лінії» (а.с. 32-33), «Паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) (а.с. 34-35), «ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG 3892251 (а.с. 36), а також «ТОВ «Фінансовва компанія «Дінеро». Додаткова угода № АМ0530605 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG 3892251 (а.с. 37-40). Також до матеріалів долучено Виписку з рахунку станом на 20.05.2019, складена первісним кредитором ТОВ ФК «Дінеро», яка містить наступну інформацію за укладеним договором № AG 3892251 (№ L7221848): тип кредиту: кредитна лінія, П.І.П. позичальника: [PERSON] , строк дії Договору: 30 днів, процентна ставка в день з початково зазначеної тривалості Кредиту: 0,65%, 0,67%. За період з 13.11.2018 по 20.05.2019 нараховано заборгованість за тілом кредиту - 8\~500 грн, за процентами 1 636 грн, за нарахованими штрафами (пеня) 2\~833 грн, за комісією за підготовку і направлення повідомлень 4\~250 грн, всього заборгованість складає 17219,31 грн (а.с. 10-11 зворот). У довідці ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» про ідентифікацію вказано паспортні дані Відповідача, її електронну адресу та номер телефону, дати подачі заявок на кредит, відповідно 13.11.2018 на 7000 грн та 16.11.2018 на 1500 грн, які співпадають із датами банківського переказу, а також процентні ставки (234% річних та 241,076 % річних) та otp-паролі (а.с. 25). 25 липня 2024 року назву ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» змінено на на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується копіями наказу № 55-к від 25.07.2024 (а.с. 41) та Протоколу № 1706 від 25.07.2024 (а.с. 42). 06 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L7221848. Згідно з п.1.1 Договору ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право грошової вимоги до третіх осіб-Боржників, пов`язаних з наданими Боржникам кредитами к відповідності до укладених кредитних договорів, погашення Боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин (а.с. 13-18) Також передано за актом прийому-передачі Реєстр Боржників (а.с. 18 зворот). 27 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги №06112018-DG, за якою сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень для усунення допущених помилок до 6 актів прийому-передачі Реєстрів Боржників, складених у період з 06.11.2018 по 20.05.2019 (а.с. 23). 28 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги №06112018-DG, за якою сторони у зв`язку з виявленням помилок у актах прийому-передачі реєстрів Боржників (6 актів), складених у період з 06.11.2018 по 20.05.2019, дійшли згоди про внесення до них змін шляхом викладення правильних відомостей у Додатку до цієї Додаткової угоди (а.с. 19). До матеріалів долучено акти прийому передачі Реєстру Боржників, до яких внесено зміни (а.с. 19 зворот-22 зворот). Згідно з копією Реєстру боржників від 20.05.2019 до Договору відступлення права вимоги №06112018-DG під номером 1496 значиться [PERSON] , розмір заборгованості якої становить: заборгованість за тілом кредиту - 8 500 грн, за процентами 1 636 грн, за нарахованими штрафами (пеня) 2 833 грн, за комісією за підготовку і направлення повідомлень 4 250 грн, всього 17 219,31 грн (а.с. 43-44). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За змістом\~ч.\~1\~статті 1077\~ЦК України\~за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Згідно з пунктом 5 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги. Відповідно до статті 9 вказаного Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Документ під назвою «Загальні умови кредитної лінії» не містить жодних істотних умов і не може бути доказом виникнення між сторонами фінансово-кредитних правовідносин. До позовних матеріалів долучено два документи під назвою «Паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма), документ під назвою «ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG 3892251, а також чотири документи під назвою «ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Додаткова угода № АМ0530605 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG 3892251. Усі документи датовані 16.11.2018, проте містять окремі розбіжності щодо розміру кредиту, відсотків та комісій. Які саме із цих документів складають кредитний Договір № L7221848 від 13.11.2018, за яким заявлено до стягнення заборгованість Відповідача, на яких умовах він укладений, чому в спеціальних умовах вказаний інший номер Договору (№ AG 3892251) та дата (16.11.218) у позовній заяві не зазначається. Як окремий документ указаний договір до матеріалів справи не долучено, також не долучено Заявку (пропозицію) Відповідача про отримання кредитних коштів, про яку йдеться у «Загальних умовах кредитної лінії». Суд також розмежовує форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Крім того Позивачем не надано належних і допустимих доказів виконання своїх зобов`язань в частині надання кредитних коштів Відповідачу, зокрема, не зазначено кредитний інструмент, за допомогою якого здійснювався банківський переказ коштів, фінансова установа, яка здійснювала операційне обслуговування переказу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Згідно з п. 17.1. ст. 17 того ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У матеріалах справи міститься документ під назвою «виписка з рахунку станом на 20.05.2019, в якому проведено калькуляцію нарахування відсотків по кожному дню та сформовано колонки із кінцевим результатом калькуляції у вигляді зального розміру заборгованості. Однак вказаний документ не є випискою по рахунку Відповідача у справі у розумінні первинного бухгалтерського документа, з якого можливо було б встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок Відповідача. При цьому вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором. Крім того, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача. Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані щодо Відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором. Суд приходить до висновку про те, що Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок Відповідача. При цьому, суд приймає до уваги, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє Позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо фактів надання кредитних коштів та розміру заборгованості за тілом кредиту і за відсотками. Стосовно доказів переходу до Позивача від первісного кредитодавця права вимоги за кредитним договором, суд звертає увагу, що договір відступлення права вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L7221848 від 13.11.2018, передував за часом укладенню первісного Договору. Тому предметом даного договору не могло бути право вимоги за договором кредитної лінії №L7221848, оскільки такого зобов`язання на той момент ще не існувало. При цьому, Договір №06112018-DG від 06.11.2018 не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення. Вимога на момент укладення договору повинна бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо Відповідача на момент укладення договору про відступлення права вимоги №06112018-DG від 06.11.2018 не було та сторони не могли передбачити, що 13.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та Відповідачем виникнуть кредитні правовідносини. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80,\~81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитних договорів, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договорів та обставини переходу прав вимоги до Позивача як нового кредитора. Указані факти та обставини Позивачем не доведені, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, судові витрати щодо сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу мають бути покладені на Позивача.

Outcome: dismissed