Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

1.Описова частина У січні 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» (надалі за текстом також - позивач або ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: -заборгованість з постачання теплової енергії за період з листопада 2016 року по жовтень 2024 року у розмірі 85 053,37 гривень; -заборгованість з постачання гарячої води за період з листопада 2017 року по жовтень 2024 року у розмірі 10 100,08 гривень; -заборгованість з абонентського обслуговування за період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року в розмірі 1 647,76 гривень; -інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості з постачання теплової енергії 10 164,37 гривень; - три проценти річних, нараховані на суму заборгованості з постачання теплової енергії 2 397,31 гривень; - інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води 1 984,03 гривні; -три проценти річних, нараховані на суму заборгованості з постачання гарячої води у розмірі 622,10 гривень. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.07.2014 є виконавцем послуг з постачання централізованого опалення і гарячої води, та надає зазначені послуги в тому числі і відповідачу, та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Таким чином, позивачу, як виконавцю послуг, належить право грошової вимоги щодо стягнення із споживача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до складу яких входить, у тому числі плата за абонентське обслуговування. Відповідач, згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, вважається таким, що приєднався до умов індивідуального договору надання послуги з постачання теплової енергії та договору про надання послуг з постачання гарячої води. Відповідач, який є власником квартири [ADDRESS] , здійснюючи споживання послуг, що надаються позивачем, не виконує належним чином своїх зобов`язань з їх оплати. Як стверджує позивач, станом на дату складання цієї позовної заяви відповідач має несплачену заборгованість за послуги надані ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС». У зв`язку з наявністю заборгованості за надані житлово-комунальні послуги позивач також вважає за необхідне стягнути з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов`язання інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, згідно положень статті 625 ЦК України. 1.2. Стислий виклад позиції відповідача Відповідачі належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 06 102 4917 4710) на відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, проте, згідно довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 1.3.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 31.01.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» має своїм основним видом економічної діяльності постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 349235219, сформованої 05.10.2023) стосовно [PERSON] був здійснений запис до Державного реєстру речових прав щодо іпотечного договору від 02.07.2007 стосовно квартири, що будується за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 95,15 кв.м. Позивач надав до суду Розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 100,3 кв.м.; О/Р 32007. Як вбачається із вказаних Розрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем: за постачання теплової енергії за період з листопада 2016 року по жовтень 2024 року становить 85 053,37 гривень; за постачання гарячої води за період з листопада 2017 року по жовтень 2024 року становить 10 100,08 гривень; за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по жовтень 2024 року становить 1 647,76 гривень. Окрім того, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості з постачання теплової енергії у розмірі 10 164,37 гривень; інфляційних втрат на суму заборгованості з постачання гарячої води у розмірі 1 984,03 гривні; трьох процентів річних на суму заборгованості з постачання теплової енергії у розмірі 2 397,31 гривень та трьох процентів річних нарахованих на суму заборгованості з постачання гарячої води у розмірі 622,10 гривень. 2.2. Застосовані норми права Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з нормами статей 319, 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктами 1 та 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно пункту 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (надалі за текстом також - Правила №830) фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни. Аналогічним за своїм змістом щодо порядку приєднання споживача до умов індивідуального договору з постачання гарячої води, викладені у пункті 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за № 1182 (надалі за текстом - Правила №1182). Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд З наявних матеріалів справи не вбачається, що між позивачем та [PERSON] був укладений індивідуальний договір на надання послуг з постачання теплової енергії та/або гарячого водопостачання. Враховуючи викладене, при встановленні наявності між сторонами відповідних правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг суд керується положеннями частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також пунктом 13 Правил № 830 та пунктом 12 Правил №1182, згідно яких фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). Суд зазначає, що жодних доказів того, що відповідач вчиняла будь-яких дії, які свідчать про її бажання укласти договір з позивачем, доказів оплати рахунків за спожиті житлово-комунальні послуги тощо матеріали справи не містять. З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 349235219, сформованої 05.10.2023) стосовно [PERSON] вбачається лише про накладення у 2007 році обтяження на нерухоме майно, що будується, а саме, квартиру [ADDRESS] , загальна площа 95,15 кв.м. Суд звертає увагу, що будівельна адреса об`єкта нерухомості та загальна площа квартири, які вказані в інформаційній довідці 349235219 відрізняються від тих, які вказані у позові, щодо квартири [ADDRESS] , загальною площею 100,3 кв.м. Належних та допустимих доказів того, що вказані квартири є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна, а також, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 100,3 кв.м. матеріали справи не містять. Суд також, зазначає, що згідно відповіді №1234698 від 26.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що відрізняється від адреси за якою позивачем надаються житлово-комунальні послуги. Надані позивачем розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги в жодному разі не є належними та допустимими доказами того, що відповідач споживала такі послуги або що вона є власником об`єкта нерухомого майна де такі послуги надавалися. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини шоста статті 81 ЦПК України). 3. Висновки суду Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а також те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 100,3 кв.м. суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 4.Судові витрати Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив позивачу у задоволенні позову, всі судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed