Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

14 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, що посвідчений 03 березня 2000 року Мокрецькою сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] , який є братом позивача та у володіння спадщиною не вступав, заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подавав. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда, проте нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] . Ухвалою суду від 08 травня 2025 року за клопотанням позивача до участі в справі залучений відповідач [PERSON] (а. с. 51). У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 64), 26 червня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду та просить розглядати справу без його участі (а. с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а. с. 62, 65), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Представник відповідача Турійської селищної ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується розпискою (а. с. 61), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 9 села Турія на 1996-2000 роки по Мокрецькій сільській раді Турійського району Волинської області (особовий рахунок № [NUMBER] ) (а. с. 12). Право власності у встановленому законом порядку на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , не зареєстроване (а. с. 43). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з верандою «а», загальною площею 61,0 кв. м, житловою площею 23,4 кв. м (а. с. 13-16). Враховуючи те, що спадщина відкрилася 29 жовтня 2002 року та була прийнята позивачем до 1 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним кодексом України, то відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 524\~Цивільного кодексу Української\~РСР спадкоємство\~здійснюється за\~законом і\~за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом\~статей 548-549\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном; 2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 03 березня 2000 року Мокрецькою сільською радою Турійського району Волинської області, № 222, згідно з яким все спадкове майно заповів своєму внуку [PERSON] відповідачу у цій справі (а. с. 9). Позивач [PERSON] є внуком спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження (а. с. 29 на звороті-30). Відповідно до довідки Турійської селищної ради № 90 від 01 травня 2025 року позивач вступив в управління та володіння спадковим майном (а. с. 46). Відповідач [PERSON] , як внук спадкодавця, жодних дій для прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] не вчиняв і в контексті частини другої статті 553 Цивільного кодексу УРСР вважається таким, що відмовився від спадщини. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Син спадкодавця [PERSON] , який є батьком позивача та відповідача [PERSON] , помер [INFO] (а. с. 29). З огляду на вказане, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який в контексті положень статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР\~у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 14 квітня 2025 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 11). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 96/2017 до майна померлого [PERSON] (а. с. 25-44), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , до нотаріуса не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну частку (пай) видане позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону, з відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок по 605 гривень 60 копійок з кожного. На підставі\~викладеного,\~пункту 5\~Прикінцевих та\~перехідних положень Цивільного кодексу України, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, та

Outcome: approved