Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту перебування на утриманні батька [PERSON] , який загинув під час виконання бойового завдання, заінтересована особа - [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є єдиною дитиною військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого солдата [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 1994 року. Незважаючи на те, що батьки заявника [PERSON] та [PERSON] розлучились 29 серпня 2008 року, батько все одно продовжував матеріально утримувати доньку. У період з вересня 2020 року по грудень 2021 року заявник навчалась на заочній формі у Навчально-науковому інституті публічного управління та державної служби Київського національного університету ім. Тараса Шевченка (після реорганізації - Національна академія державного управління при Президентові України) на платній основі. З січня по вересень 2021 року заявник винаймала квартиру в [ADDRESS] , про що значиться у договорі про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету ім. Тараса Шевченка. Щомісячна оплата за оренду житлового приміщення складала 7500 грн. У [PERSON] в указаний період не було власних доходів, а єдиним джерелом її існування була матеріальна допомога батька [PERSON] . Він постійно здійснював грошові перекази для забезпечення соціально-побутових потреб заявника, оренду квартири та оплати її навчання. В період проходження служби з 2014 року по день загибелі, [PERSON] продовжував допомагати своїй доньці (передавав готівкові кошти через свого побратима - військовослужбовця 54 бригади [PERSON] ). Батько заявника - [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. [INFO] він загинув під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новояковлівка Бахмутського району Донецької області внаслідок вогнепального кульового поранення, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 09 червня 2023 року [PERSON] отримала сповіщення про загибель батька. Після загибелі батька вона брала участь у його впізнанні та ритуальному похованні. Організацією перевезенням тіла батька заявника - військовослужбовця [PERSON] , 1971 року народження, займалось [INFO] , якому була передана його особова справа, оскільки вона зареєстрована та проживає у Голосіївському районі в м. Києва. У квітні 2025 року [PERSON] звернулась із заявою до начальника [INFO] та до Міністерства оборони із заявою про призначення та нарахування одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька (військовослужбовця) [PERSON] . Однак їй було роз`яснено, що для цих виплат необхідно підтвердження факту утримання. Посилаючись на вказані обставини, заявник просила встановити факт перебування її на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання по день його смерті. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження, призначено справу до розгляду на 12 червня 2025 року о 10 год. 00 хв. Розгляд справи було відкладена на 18 червня 2025 року на 11 год. 00 хв. У судове засідання з`явилась заявник [PERSON] та її представник - адвокат Опришко Е. В., які у судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту перебування заявника на утриманні батька, з підстав наведених у ній, та просили її задовільнити. Заявник [PERSON] додатково пояснила, що вона є єдиною дитиною батька, який загинув під час виконання бойового завдання і весь час перебувала на його утриманні. Її мама має онкологічне захворювання, постійно проходить хіміотерапію, на що потрібно значні кошти. У період її навчання вона орендувала квартиру і повністю перебувала на утриманні свого батька, який з 2014 року є військовослужбовцем і постійно надавати їй матеріальну допомогу. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка суду про доставку електронного документу. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиною дитиною військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого солдата [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 1994 року. 22 січня 2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 92. У період з вересня 2020 року по грудень 2021 року [PERSON] навчалась на заочній формі у Навчально-науковому інституті публічного управління та державної служби Київського національного університету ім. Тараса Шевченка (після реорганізації - Національна академія державного управління при Президентові України) на платній основі. Заявник зазначала, що з січня по вересень 2021 року вона винаймала квартиру в [ADDRESS] , адреса якої була нею зазначена у договорі № 442/1-ІПУ від 01 липня 2021 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету ім. Тараса Шевченка. Щомісячна оплата за оренду житлового приміщення складала 7500 грн. [INFO] загинув батько заявника - [PERSON] під час виконання бойового завдання в районі н.п. Новояковлівка Бахмутського району Донецької області внаслідок вогнепального кульового поранення, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У квітні 2025 року [PERSON] звернулась із заявою до начальника [INFO] та до Міністерства оборони із заявою про призначення та нарахування одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька (військовослужбовця) [PERSON] . Однак, листом від 30 квітня 2025 року № 16/5902/с її документи були повернуті на доопрацювання у зв`язку із відсутністю доказів перебування заявника на утримання загиблого батька [PERSON] . З огляду на зазначену відмову, а також в зв`язку з необхідністю реалізувати свої права на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька-військовослужбовця, заявник вимушена звернутись до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт перебування її на утриманні померлого батька. Пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Ця категорія справ, відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд визначив, що встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні батька до загибелі останнього є необхідним заявнику для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168), і саме у зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження. У пункті 2 постанови № 168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 мільйонів гривень. Порядок виплати та перелік документів необхідних для призначення виплати одноразової грошової допомоги визначений «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 року № 714). Відповідно до положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі за текстом - Закон № 2262-XII) визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Згідно статті 31 Закону Закон № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно сформованої судової практики повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Заявник у поданій заяві та у судовому засіданні стверджувала, що вона постійно перебувала на утриманні свого батька [PERSON] , незважаючи на те, що її батьки 29 серпня 2008 року розлучилися. Вона була єдина донька померлого батька, який матеріально утримував її. Батько заявника постійно здійснював грошові перекази для забезпечення соціально-побутових потреб заявника, оренду квартири та оплати її навчання. Так, із долученої до матеріалів заяви виписки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про рух коштів вбачається, що [PERSON] регулярно здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] . Отримання надходження грошових коштів на картковий рахунок заявника від інших осіб та отримання нею інших доходів у наданій виписці про рух коштів не встановлено. Також із наданої переписки у соціальній мережі «Viber» вбачається, що [PERSON] підтримувала відносини з батьком, який постійно надавав їй матеріальну допомогу. Також, у судовому засіданні було надано протокол опитування у порядку, передбаченому пунктом 7 частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», від 12 червня 2025 року [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що [PERSON] був його побратимом з грудня 2016 року по момент його загибелі. Він постійно розповідав про свою сім`ю. Достовірно стверджує, що єдиною донькою загиблого [PERSON] є [PERSON] , [INFO]. Донька [PERSON] навчалася, орендувала квартиру в м. Києві і він перераховував постійно їй кошти для оплати оренди житла й навчання та для витрат на продукти харчування й придбання одягу. Навіть, коли вона вийшла заміж за 4 місяця до його загибелі, то [PERSON] продовжував ще активніше фінансово допомагати доньці, оскільки добавились витрати й для придбання ліків для онкохворої колишньої дружини [PERSON] . Часто кошти передавав своїй доньці готівкою через мене. Також [PERSON] повідомив йому, що втратив зв`язок зі своєю матір`ю, рідним братом та племінниками, які проживають на території рф та стали його ворогами. Підтверджує, що [PERSON] перебувала на утриманні свого батька до дня його загибелі - [INFO] . Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт перебування [PERSON] на утриманні її батька, який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання, по день його смерті. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту перебування заявника на утриманні батька, який загинув під час виконання бойового завдання, має для заявника юридичне значення і потрібне для виплати одноразової грошової допомоги та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого батька.

Outcome: approved