Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

26.03.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника заявника [PERSON] , яка діє як законний представника [PERSON] - адвоката Мельниченка А.В., згідно вимог якої представник заявника просив суд: оголосити померлим [PERSON] . Короткий зміст та узагальнені доводи заяви. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що [PERSON] з червня 2022 року вступив до лав Збройних Сил України по мобілізації та проходив військову службу у складі ВЧ № [NUMBER] . У січні 2023 року під час безпосереднього бойового зіткнення з противником з боку збройних сил рф в населеному пункті Кліщіївка Донецької області під час наступальних дій противника, зокрема стрілецького бою, зник безвісти. Місце загибелі військовослужбовця є територією ведення бойових дій, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309, згідно з яким затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», до якого станом на час подання заяви було віднесено Донецьку область Бахмутський район, Бахмутської територіальної громади, с. Кліщіївка. Дана заява подається до Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] , як законним представником [PERSON] , яка є рідною дочкою [PERSON] , що, зокрема, встановлено у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2024 року у справі № 404/8752/23. Відомості про те, що [PERSON] є матір?ю малолітньої [PERSON] є у свідоцтві про народження дитини, а тому документально підтверджується наявність правових підстав для звернення [PERSON] до суду в інтересах [PERSON] , оскільки [PERSON] є дочкою [PERSON] заява про оголошення батька померлим подається до суду з метою відкриття спадщини. Через викладені обставини та неможливість у позасудовому порядку вирішити своє питання, заявник звернувся за захистом своїх прав до суду. Провадження у суді та позиція сторін щодо заяви. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Протоколом автоматичного визначення присяжних від 27.03.2025 року визначено присяжних Штогрін О.С. та Ярмак Л.П. для розгляду даної справи. Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі. Зобов?язано заявника протягом п?яти днів з дня отримання даної ухвали надати до суду інформацію про [PERSON] , а саме: інформацію про родичів, місцезнаходження майна, над яким необхідно встановити опіку. Зобов?язано Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вжити заходів щодо встановлення опіки над майном [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , якщо опіку над майном ще не встановлено. Запропоновано заінтересованим особам подати письмові пояснення щодо заяви про оголошення фізичної особи померлою - у строк протягом п?яти днів з дня отримання копії даної ухвали. 14.04.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника заявника на виконання вимог ухвали суду від 07.04.2025 року. 15.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи 1 надійшла заява ( пояснення), згідно з якими останній повідомляв, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] в с. Приморське, Скадовського району, Херсонської області (УССР) народився син [PERSON] . У свідоцтві про народження, зокрема, вказано, що батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . Про народження сина в книзі реєстрації актів про народження 15.12.1979 року зроблено відповідний запис № 25. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] з березня 2020 року був одружений з [PERSON] . До шлюбу вони проживали без реєстрації шлюбу в м. Києві. Мають малолітню дочку - [PERSON] . 3 червня 2022 року [PERSON] вирішив стати на захист своєї держави та був призваний по мобілізації до лав Збройних Сил України. З 17.01.2023 року вважається зниклим безвісті, про що [PERSON] отримав сповіщення сім?ї №134 від [INFO] . Після зникнення безвісті свого сина [PERSON] вживав всіх можливих заходів щодо пошуку свого сина. Зокрема, здійснював пошуку через відкриті веб-ресурси, де обмінюються інформацією про осіб, які зникли безвісті в Донецькій області. Також 18.11.2023 року за зверненням [PERSON] було відкрито кримінальне провадження № 12023100100004760 щодо пошуку [PERSON] , яке наразі триває. Однак, такі пошуки не дали позитивних результатів. Хоча на території с. Кліщіївка Донецької області вже не ведуться активні бойові дії, а така територія звільнена з окупації, [PERSON] не володіє інформацією про місцезнаходження свого сина. Окрім того, не отримував відомостей щодо перебування сина у полоні, що дає підстави стверджувати про загибель сина. 3 огляду на викладене вище вважає, шо заява, подана [PERSON] є обґрунтованою, та такою, що має бути задоволена судом. 17.04.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника заявника про виклик та допит свідків. 18.04.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи 2, згідно змісту яких, серед іншого, представник вказував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно з даним Переліком село Кліщіївка Донецької області належить до територій, тимчасово окупованих російською федерацією. Разом з тим, звертав увагу суду, що в акті службового розслідування є тільки пояснення свідків про те, що нібито військовослужбовець зник безвісти під час виконання бойового завдання. Тобто, юридичний факт смерті військовослужбовця не встановлений, оскільки немає можливостей його здійснити встановленим порядком. Отже, враховуючи специфіку статусу військовослужбовця то, на думку представника Міністерства оборони України, доказами на підтвердження факту смерті військовослужбовця може бути довідка про загибель, видана командуванням військової частини, колективний акт про настання смерті, складений на місці загибелі та завірений командиром військової частини та інші, будь-які з вищеперелічених документів до заяви та матеріалів справи не надано, а отже, неможливо встановити факт смерті військовослужбовця, та підставу смерті. 07.05.2025 року до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи 5, відповідно до яких представник зазначив, що в справах про оголошення фізичної особи померлою, де не йдеться про визнання її безвісно відсутньою в розумінні статті 47 ЦК України, орган опіки не має юридичних підстав для вчинення будь-яких дій щодо майна такої особи. З огляду на вищезазначене, Шевченківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування долучила до пояснень копію інформаційного листа Міністерства Юстиції України від 09.02.2024 №21528/9023-11-24/8.1.2 Ухвалою суду від 14.05.2025 року задоволено клопотання представника заявника про виклик свідків. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, що [PERSON] його друг, товаришували дуже давно та з початком повномасштабного вторгнення він долучився до лав ЗСУ. Після поранення потрапив на реабілітацію. Бачився з ним в грудні 2022 року, перед тим як він поїхав знову на війну. Пізніше було повідомлено, що він зник. Намагались знайти його побратимів, щоб дізнатись якісь обставини і подробиці про нього. Зв`язувались з його побратимами, але вони повідомляли що у них немає ніякої інформації. Допитаний свідок [PERSON] надав суду пояснення, що з [PERSON] знайомий близько 10 років, разом працювали та товаришували. Вказав, що [PERSON] добровільно мобілізувався до лав збройних сил та на Херсонському напрямку отримав поранення, у зв`язку з чим, проходив реабілітацію у листопаді-грудні 2022 року. В подальшому був перекинутий на інший напрямок, де зник безвісти і перестав виходити на зв`язок. В судовому засіданні представник заявника та заявник вимоги заяви підтримали та просили задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи 1 подав заяву про розгляд справи без участі представника та заінтересованої особи. Від представника заінтересованих осіб 3 та 5 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника. Представники інших заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не направляли. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. Заявник [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , що підтверджується відомостями, які містяться в свідоцтві про народження від 08.09.2011 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2024 року у справі № 404/8752/23 було встановлено факт родинних відносин, а саме, що громадянка України [PERSON] ( [INFO] ) є дочкою громадянина України [PERSON] ( [INFO] ), який зник безвісти 17.01.2023 року в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області. Згідно змісту сповіщення сім`ї № 134 від 20.01.2023 року № 198 [INFO] , яке адресовано [PERSON] , повідомлено, що солдат [PERSON] при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, зник безвісті 17.01.2023 року в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області. Як вбачається з наданих заявником доказів, згідно Наказу командира військової частини [NUMBER] № 444-ОД від 29.01.2023 року про результати службового розслідування для з`ясування причин та умов зникнення безвісти за особливих обставин солдата [PERSON] службове розслідування для з`ясування причин і умов зникнення безвісти за особливих обставин солдата [PERSON] вважати завершеним; Стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вважати зниклим безвісті за особливих обставин з 17.01.2023 року. Також, згідно вищевказаного Наказу командира військової частини [NUMBER] № 444-ОД від 29.01.2023 року про результати службового розслідування для з`ясування причин та умов зникнення безвісти за особливих обставин солдата [PERSON] були встановлені наступні обставини: з доповіді командира мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] майора [PERSON] вхідний № 1136кп від 17 січня 2023 року стало відомо, що в період з 22 години 00 хвилин по 03 години 00 хвилин 17 січня 2023 року під час бойового зіткнення та наступальних дій противника на позиції мотопіхотного батальйону в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області, відбувся стрілецький бій із переважаючими силами противника. Внаслілок цього бою військовослужбовцям мотопіхотного [NUMBER] довелось відійти та закріпитись на іншому рубежі оборони. Під час цього стрілецького бою та подальшого вимушеного відходу наших сил на запасні позиції було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) стрілець-помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Зв`язок із вказаним військовослужбовцем відсутній. Пошукові заходи результатів не дали. Подальша доля військовослужбовця невідома. Військовослужбовець виконував бойове завдання згідно бойового розпорядження військової частини [NUMBER] № 67 від 16 січня 2023 року. З пояснення номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] стало відомо, що 16 січня 2023 року вночі він перебував на взводному опорному пункті « [INFO] » поблизу населеного пункту Кліщіївка Донецької області. На вогневій позиції він ніс службу разом із солдатом [PERSON] . Близько 21 години 30 хвилин 16 січня 2023 диверсійні групи противника розпочали наступ на наші позиції. Під час бою солдат [PERSON] крикнув, що він поранений у шию і впав. Він підбіг до пораненого і хотів відтягнути на себе, але не зміг. З пояснення стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] головного солдата [PERSON] стало відомо, що 16 січня 2023 року вночі він перебував на взводному опорному пункті «Монтана» поблизу населеного пункту Кліщіївка Донецької області. Близько 21 години 30 хвилин 16 січня 2023 диверсійні групи противника розпочали наступ на наші позиції. Через деякий час до нього підбіг солдат [PERSON] , який повідомив, що солдат [PERSON] отримав поранення, але він сам його евакуювати не зможе. Факт зникнення солдата [PERSON] у період з 22 год. 00 хв. 16.01.2023 року до 03 год. 00 хв. 17.01.2022 року також підтверджується витягом з Журналу бойових дій військової частини [NUMBER] . Зазначається, що військовослужбовець позитивно характеризується за місцем служби, відповідає займаній посаді. На підтверджень обставин загибелі [PERSON] заявником до матеріалів справи також долучено та досліджено судом наступні документи: відповідь з Бахмутського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області Національної поліції України від 24.02.2025 року № 5103401/022-2025, згідно з якою провадженні СВ Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 12023052150000264, розпочате 13.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (з додатковою відміткою «Зникнення безвісти»). Першочерговими слідчими діями встановлено, що 13.02.2023 надійшло повідомлення про те, що під час бойового зіткнення біля м. Соледар зникли безвісти військовослужбовці ВЧ [NUMBER] [PERSON] , 1971 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою слідчих, старшим якої є слідчий [PERSON] . Матеріали кримінального провадження за №12023052150000264 від 14.02.2023 внесено згідно заяви військової частини [NUMBER] . Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України, інформація щодо перебування у полоні [PERSON] , відсутня. Відповідно інформації, наданої Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 03.03.2025 року, в Об?єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця [PERSON] . Під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями, відомості про місцезнаходження [PERSON] , перебування його у полоні держави-агресора тощо на цей час Об`єднаним центром не отримувались. Згідно відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 25.03.2025 року в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про [PERSON] . До Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров?я та місця утримання. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Заявник для захисту своїх прав звернулася до суду про оголошення особи померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, яка загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошених громадянина померлим. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З наявних доказів вбачається, що в період з 22 години 00 хвилин по 03 години 00 хвилин 17 січня 2023 року під час бойового зіткнення та наступальних дій противника на позиції мотопіхотного батальйону в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області, відбувся стрілецький бій із переважаючими силами противника. Внаслідок цього бою військовослужбовцям мотопіхотного [NUMBER] довелось відійти та закріпитись на іншому рубежі оборони. Під час цього стрілецького бою та подальшого вимушеного відходу наших сил на запасні позиції було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) стрілець-помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Зв`язок із вказаним військовослужбовцем відсутній. Пошукові заходи результатів не дали. Подальша доля військовослужбовця невідома. [PERSON] визнано зниклим безвісти у зоні бойових дій за особливих обставин, пов`язаних із активними бойовими діями на ділянці місцевості в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Інформації та документів відносно того, що стрілець-помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] знаходиться у полоні, на лікування у медичних закладах України або обліковується як загиблий (померлий), до військової частини [NUMBER] не надходило. Таким чином, існують обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи, тобто надані докази у своїй сукупності не свідчать про смерть [PERSON] , а лише про обґрунтоване припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 розглянула, зокрема, питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Так, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Також, у цій постанові ВП ВС наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). Так як Наказ № 309 втратив чинність, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 на території с. Кліщіївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області велися активні бойові дії з 24.02.2022 по 23.01.2023 року. Отже, з цього моменту (23.01.2023 року) має вираховуватись строк, визначений ч. 2 ст. 46 ЦК України, так як відповідно до неї фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Таким чином, вбачається, що на території ймовірної загибелі [PERSON] активні бойові дії закінчилися 23.01.2023 року, при цьому, [PERSON] зник безвісті 17.01.2023 року, і станом на день розгляду даної заяви з 23.01.2023 року минуло більш, ніж два роки від дня закінчення активних бойових дій на місцевості ймовірної загибелі [PERSON] . Принагідно зауважити, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 на території с. Кліщіївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області активні бойові дії знову розпочались 18.09.2023 року, тобто після спливу 8 місяців після зникнення безвісті [PERSON] та закінчення активних бойових дій. При цьому, суд зазначає, що у вказаний проміжок часу існувала можливість на пошук військовослужбовців, яким вдалось вижити після отримання поранення та сховатись від окупаційної влади на вказаній місцевості. Проте, таких даних матеріали справи не містять, не додані вони також Міністерством оборони України до своїх заперечень. Судом приймається до уваги інформація, викладена у наказі командира військової частини [NUMBER] № 444-ОД від 29.01.2023 року про результати службового розслідування для з`ясування причин та умов зникнення безвісти за особливих обставин солдата [PERSON] щодо повідомленої очевидцями локалізації поранення, а саме: у шию, а також пояснення військовослужбовців про неможливість евакуювання пораненого [PERSON] під постійним прицільним вогнем. Судом також враховуються Витяги з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, сформовані станом на 22.02.2025р. та 17.06.2025р., відповідно до яких відомості про [PERSON] значаться як пошук особи. Відповідно до виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави - агресора інформація про [PERSON] відсутня (а.с. 44). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Суд вважає, що в даній справі слід врахувати стандарт більшої переконливості зібраних доказів, за яким висновок про існування стверджуваної заявником обставини з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів видається вірогіднішим. З наведеного вище можна зробити переконливий висновок про те, що наявними у матеріалах справи доказами достовірно підтверджено факт відсутності [PERSON] в місці його постійного проживання, відсутності відомостей про місце його перебування, неможливості одержання відомостей про місце його перебування незважаючи на вжиті заходи, сплив більше двох років з моменту від дня закінчення активних бойових дій на місцевості ймовірної загибелі [PERSON] , що в достатній мірі надає суду правові підстави для задоволення заяви та оголошення особи померлим. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявник в своїй заяві зазначила, що оголошення батька її доньки померлим їй необхідно для вирішення питання щодо спадкування майна та отримання одноразової грошової допомоги, яка гарантована державою відповідно до закону. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку. Більш того, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті [PERSON] , то оголосити його померлим слід з [INFO] . Разом з тим, суд наголошує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до норм ч.1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місце перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved