Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

представник Осадча Т.С. в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», 14.05.2025 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 61\~650 грн. 00 коп. боргу за договором про споживчий кредит № 6326675 від 18.02.2024. Позов обґрунтовує тим, що 18.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладено кредитний договір №\~6326675, згідно умов якого Товариство строком на 105 днів, надало відповідачці 18\~000 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування ним, в порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість, яка станом на 25.06.2024 склала 61\~650 грн. 00 коп. з яких 18\~000 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 41\~850 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами та 1 800 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, що 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан»\~та позивачем укладено договір\~відступлення прав вимоги №\~107-МЛ,\~згідно умов\~якого право грошової вимоги\~за кредитним договором № 6326675 від 18.02.2024 перейшло до позивача, сума заборгованості на 16.04.2025 складає 61\~650 грн. 00 коп. Просила стягнути заборгованість за означеним договором та судовий збір. Ухвалою судді від 19.05.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 7). Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Осадча Т.С. у судове засідання не з?явилася, у заяві від 16.04.2025 просила про задоволення позову та направлення їй рішення суду, прийнятого за наслідками розгляду справи (а.с. 4). [PERSON] у заяві від 25.06.2025 укладення 18.02.2024 кредитного договору з ТОВ «Мілоан», за яким отримала кредит в розмірі 18\~000 грн., не заперечила, разом з цим, з огляду на її скрутне матеріальне становище, просила зменшити розмір процентів, розгляд справи проводити за її відсутності, інше (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Із копії договору про споживчий кредит № 6326675 та додатків до нього, анкети-заяви на кредит № 6326675 та хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину, виписки з особового рахунку, інших матеріалів справи убачається, що 18.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого Товариство строком на 105 днів, надало відповідачці 18 000 грн. 00 коп. кредиту, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування таким в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.4 договору передбачено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.03.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.06.2024 (останнього дня строку кредитування). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 4\~590 грн., які нараховуються за ставкою 1, 70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 37\~260 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 2, 30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пп. 2.2, 2.3 цього договору. Згідно платіжного доручення від 18.02.2024, АТ КБ «ПриватБанк» за дорученням ТОВ «Мілоан», на виконання умов договору №\~6326675 від 18.02.2024, того ж дня перерахувало грошові кошти у сумі 18\~000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] 25.06.2024, між ТОВ «Мілоан» (далі - кредитор) та позивачем (далі новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №\~107-МЛ, відповідно до умов якого, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно акта приймання-передачі Реєстру Боржників за договором відступлення прав вимоги №\~107-МЛ від 25.06.2024, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 2 886 особи. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги №\~107-МЛ/Т від 25.06.2024, сума заборгованості [PERSON] за договором №\~6326675 від 18.02.2024 складає 61\~650 грн. 00 коп., з яких 18\~000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 41 850 грн. 00\~коп.\~-\~заборгованість за\~процентами та 1800 грн. заборгованість за комісією. Як убачається із виписки з особового рахунку, інших матеріалів справи, заборгованість за договором №\~6326675 від 18.02.2024, нарахована в межах строку кредитування згідно з умовами кредитного договору та графіком платежів, що є його частиною, [PERSON] не погашена, залишок заборгованості на 16.04.2025 складає 61\~650 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладеного 18.02.2024 між сторонами договору допустила заборгованість перед Кредитором, що позивач набув право вимоги до відповідачки за вказаним договором на законних підставах, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №\~6326675 від 18.02.2024 в розмірі 59\~850 грн. 00 коп., з яких 18\~000 грн. заборгованість за сумою боргу, 41 850 грн. 00\~коп.\~-\~заборгованість за\~процентами. Підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту в розмірі 1\~800 грн., суд не убачає, з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Пунктом 1.5.1 кредитного договору № 6326675 від 18.02.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, передбачено комісію за надання кредиту 1\~800 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Однак, встановивши в кредитному договорі сплату разової комісії, що нараховується в момент видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховув комісію за ту саму послугу, за яку відповідачка повинна сплатити згідно з договором проценти. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 1 800 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача 2\~351 грн. 67 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстав для зменшення розміру процентів, як про це у заяві від 25.06.2025 просить відповідачка, суд не убачає, оскільки такі нараховані в межах строку кредитування згідно з умовами кредитного договору та графіком платежів, що є його частиною. Щодо розстрочення виконання судового рішення, про що просить відповідачка у заяві від\~25.06.2025, суд зазначає, що таке питання підлягає вирішенню в порядку ст. 435 ЦПК України.

Outcome: partial