Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Какун А.С., який діє в інтересах позивача ТОВ «ФК\~ЄАПБ» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами позики на загальну суму 40125 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18560-05/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і було надіслано на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у кредитному договорі. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит». Приймаючи умови кредиту відповідач підтвердив, що приймає умови кредитного договору, повністю їх розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил, які є публічною офертою 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024, відповідно до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2024 року до Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40125 гривень, з яких: 15000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21375 гривень -сума заборгованості за відсотками,3750 гривень-сума заборгованості по штрафним санкціям. Всі нарахування, що відбулися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювалися безпосередньо ТОВ «Аванс Кредит» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. З врахуванням наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №18560-05/2024 в розмірі 401250,0 грн. з яких: 15000 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 21375 грн. сума заборгованості за процентами, 3750 грн. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 травня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Безсмертний С.М. подав до суду візив,в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. У відзиві зазначив, що нарахування пені в період дії воєнного стану незаконне відповідно до пункту 18 " Прикінцкві та перехідні положення " ЦК України . Крім того, покликається, що позивач до матеріалів справи не долучив доказів підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 18560-05/2024 від 11.05.2024 року. Окрім того, представник відповідача вказує, що позивач не долучив доказів оплати коштів ТОВ «ФК ЄАПБ» за договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року. Також вважає, що позивач надав на підтвердження позову копії витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу , які є неналежними та недопустимими доказами , оскільки не містить реквізитів , які повинні бути відображені в оригіналі документу , зокрема відсутній підписи Клієнта та відтиски печаток, а отже до позивача не перейшло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу.Поряд з цим, розрахунок заборгованості підготовлений правонаступником ТОВ «ФК ЄАПБ» , а не первісним кредитором , в якому не міститься жодних підписів , печаток з даними первісного кредитора. Також, вказаний розрахунок не містить жодної інформації про нарахування заборгованості , не вказана відсоткова ставка , за якою здійснюється нарахування , а також , відсутні дані, стосовно внесення коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, представник відповідача вказує, що позивач не надав докази про отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс- повідомлення про здійснення входу останнім на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету , а отже відсутні докази укладання кредитного договору в електронному вигляді . Крім цього, відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в даній системі , подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.Крім того, представник відповідача , стверджує, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про ззахист прав споживачів . 16 травня 2025 року представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив,в якому просила поновити строк для подання доказів,прийняти та долучити до матеріалів справи: реєстр боржників до договору факторингу № 211022024 від 21.10.2024 року , платіжну інструкцію № 501 від 25.10.2024 року, Інформаційну довідку №3466_250130164543 від 30.01.2025 року про перерахування коштів за кредитним договором, розрахунок заборгованості за кредитним договором №18560-05/2024 від 11.05.2024 року,відзив залишити без задоволення,а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача спростовує доводи впредставника відповідача : доведено факт укладення відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписаний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України " Про електронну комерцію" , відповідач не заперечує про отримання грошових коштів за умовами кредитних договорів. Крім цього, позивач стверджує, що представник відповідача , як власник карткового рахунку , на який перераховано кредитні кошти , може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ иотримання кредитних коштів. Окрім того, представник позивача вказує, , що ним 16.05.2025 отримано відповідь на запит від первісного кредитора , а тому просить поновити строк для подвання доказів. При цьому, розрахунок від первісного кредитора не суперечить розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви , а лише доповнює та деталізує їх.Відповідач стверджує, що жодна вимога про стягнення заьоргованості за кредитним договором не містить вимогу про стягнення неустойки ( штрафи, пені),Також вказує, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами наданих коштів, відповідач при укладенні Кредитоного договору не висловив, а сторони підписали договір , досягли згоди з усіх істотних умов договору. ПРи цьому, позивачем надано виксерокопіювання ( Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача . Позивач стверджує, що в межах строку та встановленої можливості законом надано заперечення у формі відповіді на відзив разом із доказами , які її обгрунтовують. Представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» просив про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 21 травня 2025 року представник відповідача адвокат Безсмертний С. М. надіслав заперечення на відзив,в яких просив не долучати докази надані позивачем,врахувати при розгляді наданий відзив та відмовити повністю у задоволенні позову та вирішити питання судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 6500 гривень, що підтвердив долученими доказами иактом виконаних робіт, договорм про надання правової допомоги № б/н-25 від 09.05.2025 року, додатком № 1 до цього договору, квитанцією до прибуткового касового ордера від 09.05.2025 року . 04 червня 2025 року представник позивача надала додаткові пояснення,в яких просить прийняти відповідь на відзив з додатками та долучити до матеріалів справи,відзив залишити без задоволення,розгляд справи проводити за відсутності представника позивача,позов задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати.Ствердив, що вартість правничої допомоги є значно завишеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] ,його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суд не повідомили. Дослідивши матеріали справі, суд прийшов до наступного висновку. Суд долучає до матеріалів справи докази надані представником відповідача на спростування відзиву відповідно вимог ст. ст. 178-180 ЦПК України, а саме : реєстр боржників до договору факторингу № 211022024 від 21.10.2024 року , платіжну інструкцію № 501 від 25.10.2024 року, Інформаційну довідку №3466_250130164543 від 30.01.2025 року про перерахування коштів за кредитним договором, розрахунок заборгованості за кредитним договором №18560-05/2024 від 11.05.2024 року. Судом встановлено, що 11.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» ( далі ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір №18560-05/2024. Згідно умови договору: сума кредиту становить 15000,00 грн; строк кредитування - 120 днів; процентна ставка за користування кредитом фіксована і становить 1,50% в день; дата погашення кредиту 07.09.2024. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи реквізити платіжної картки № 4149-49хх-хххх-5888 (пп.1.1, 1.2, 1.4.1, 1.6 Договору). Договір про надання фінансового кредиту, паспорт споживчого кредиту та графік платежів підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1092. Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного кредитного договору, який є предметом позову та на його картку № [NUMBER] хх-хххх-5888 перераховано 15000 грн ( а. с. 72). Підписанням договору про надання фінансового кредиту відповідач також підтвердив, зокрема що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства (п.п.7.6. Договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №18560-05/2024 від 11.05.2024 розмір простроченої заборгованості становить 40125 гривень, з яких: 15000,00 грн заборгованість за кредитом, 21375 грн заборгованість по відсотках, 3750 грн - по штрафним санкціям ( а. с. 18-19). 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024, відповідно до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників ( а. с. 13-16). Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2024 року до Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 року, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40125 гривень, з яких: 15000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21375 гривень -сума заборгованості за відсотками,3750 гривень-сума заборгованості по штрафним санкціям ( а. с. 17; а.с. 73-76)). Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені договором. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам договору, , Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із норм ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача, яке тягне можливість примусового стягнення простроченої суми за вищевказаними кредитним договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №18560-05/2024 від 11.05.2024 року, в розмірі 40125 грн. з яких: 15000 грн. - основного боргу, 21375 грн. відсотків. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями у вказаному договорі 3750 грн відповідно до розрахнку заборгованості , суд зазначає наступне. Згідно до пункту 18 " ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України № 4220-IX4 від 15 січня 2025 року затверджено Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 січня 2025 року № 235/2025, відповідно до якого продовжено дію воєнного стану в Україні до 09.08.2025 року. Відтак, у частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями у вказаному договорі в сумі 3750 слід відмовити. Заперечення представника позивача про те, що ним не стягується штрафні санкції в розмірі 3750 грн не заслуговує на увагу та спростовується розрахунком ціни позову в сумі 40125 гривень, з яких: 15000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21375 гривень -сума заборгованості за відсотками,3750 гривень-сума заборгованості по штрафним санкціям ( а. с. 17; а.с. 73-76). Заперечення представника позивача заявлених позовних вимог позивачем не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами та суд їх розцінює як такі дані з метою уникнення виконання договірних зобов`язань відповідачем по кредитному договору№18560-05/2024\~від 11.05.2024\~ . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2745 грн (36375 (задоволені вимоги)/40125 (заявлені вимоги)*3028 (сплачений судовий збір)) судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial