Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

21 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі в їх вихованні, у якій позивач просив: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми: [PERSON] та [PERSON] ; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] шляхом встановлення наступного графіку: кожен перший та третій тиждень місяця шляхом безпосереднього перебування дітей за місцем проживання батька, починаючи з 12:00 годин понеділка першого та третього тижня місяця і до 08:00 годин понеділка другого та четвертого тижня місяця. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху з підставі відсутності доказів, які б підтверджували сплату судового збору або доказів, які б підтверджували звільнення від сплати судового збору. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 01 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представник позивача про усунення недоліків позовної заяви. Заява мотивована тим, що зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у батька є одним способом захисту та у питанні сплати судового збору вважаються однією немайновою позовною вимогою. Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, прийнято рішення продовжити строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі №522/18397/24 (провадження №2/522/7050/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі в їх вихованні строком на 10 днів з моменту отримання копії ухвали. 11 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про усунення недоліків позовної заяви, якою усі зазначені в ухвалі недоліки усунуто. Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачці 15-ти денний строк для подання спадщини. Підготовче засідання по справі призначено на 12 грудня 2024 року. 11 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява представника [PERSON] адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 12 грудня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 24 лютого 2025 року. 15 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію заяви [PERSON] та копію її пояснень, копію заяви [PERSON] , копію направлення на судово-медичне обстеження, відеозаписи. 21 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 24 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 01 квітня 2025 року. 31 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив [PERSON] , у якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 01 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи задля означення з відзивом. У підготовче засідання, призначене на 01 квітня 2025 року з`явилися відповідачка та її представник, представник третьої особи. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час там місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 24 квітня 2025 року. 16 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь [PERSON] на відзив, у якій позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Разом із відповіддю до суду надійшло клопотання про виклик свідків, у якому заявник просив викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 18 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло заперечення [PERSON] на відповідь на відзив, у якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 22 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію листа від 17.04.2025 року. 23 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування про визначення пособі участі [PERSON] у вихованні дітей. У підготовче засідання, призначене на 24 квітня 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час там місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання залучено висновок органу опіки та піклування до матеріалів справи. У судовому засіданні, представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи задля досудового врегулювання спору. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, зазначене клопотання задоволено, відкладено на 08 травня 2025 року. 01 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи задля означення з відзивом. У підготовче засідання, призначене на 08 травня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 12 червня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 12 червня 2025 року з`явився позивача та його представник, представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 12 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 18 червня 2025 року. У судове засідання, призначене на 12 червня 2025 року з`явився позивач, відповідач та представник відповідача. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що вступна та резолютивна частина ухвали будуть проголошені 24 червня 2025 року. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року у справі №947/12378/21 шлюб між учасниками справи розірвано (а.с.16). В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод У постанові\~КЦС ВС\~від 25\~березня 2025\~року у\~справі № 742/1716/23 вказано, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права особи на спілкування з дітьми та їх виховання. В той же час, заявляючи таку вимогу позивач повинен навести у позовній заяві обставини, які б свідчили про те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, та надати докази на підтвердження таких обставин. Так, у позовній заяві позивач зазначає про те, що після розірвання шлюбу та до початку вересня 2024 року діти почергово проживали з позивачем та відповідачем за домовленим графіком тиждень через тиждень. Проте, починаючи з вересня 2024 року відповідачка намагається чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Проте, доказів на підтвердження того, що відповідачка систематично чинить перешкоди [PERSON] до позову надано не було. Навпаки, до позовної заяви було долучено лист КНП «Дитяча міська поліклініка №4» ОМР від 02.10.2024 року №01-31/531, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом КНП «Дитяча міська поліклініка №4» ОМР. Декларації з лікарем-педіатром укладені. У листі відсутні посилання на те, що відповідачка чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з дітьми. Навпаки, у листі неодноразово зазначено про те, що діти відвідували поліклініку у присутності батьків, що на думку суду свідчить про те, що і мама і батько дітей забезпечують їх присутність в закладі охорони здоров`я (а.с.20). До позовної заяви було долучено характеристику [PERSON] , батька учениці 3-Б класу [PERSON] , що видана Одеським ліцеєм №90 ОМР, та з якої вбачається, що батько багато часу приділяє навчанню, гідному вихованню та всебічному розвитку дитини, підтримує зв`язок з вчителями, контролює навчання доньки, цікавиться її успіхами та досягнення. Батько дитини приймає активну та постійну участь у житті класу та школи. Будь якої згадки про те, що [PERSON] перешкоджає участі [PERSON] в навчальному процесі [PERSON] немає (а.с.23). Також, в матеріалах справи наявна характеристика [PERSON] , видана Одеським ліцеєм №90 ОМР, з якої вбачається, що [PERSON] цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до його виховання. Приймає учсть у житті класу. Постійно підтримує зв`язок із класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, часто привозить та забирає [PERSON] зі школи без запізнень. Знову ж таки у характеристиці відсутня згадка про те, що відповідачка чинить перешкоди [PERSON] у вихованні сина [PERSON] . Навпаки, наведені у характеристиці твердження свідчать про те, що батько без перешкод бере участь в шкільному житті сина (а.с.24). Матеріали справи також містять характеристику [PERSON] , підписану сусідами, з якої вбачається, що батько займається вихованням дітей, створює належні умови для розвитку природних здібностей дітей, забезпечує повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Зазначений доказ жодним чином не підтверджує той факт, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми (а.с.27). 15 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Чумаченка Святослава Олександровича надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема, копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, копію пояснень та чотири відеозаписи. У клопотанні зазначено, що відповідачка хотіла самовільно забрати дітей у бабусі задля супроводженні на концерт. Так, судом було досліджено наявні відеозаписи, з яких вбачається, що дійсно, між позивачем та відповідачкою виник конфлікт стосовно їх участі у вихованні дітей. Проте, зазначені відео не може об`єктивно відобразити ситуацію, що склалася, оскільки, зйомка відео розпочалася не з початку виникнення такого конфлікту, а самі відео поділені на фрагменти. Суд звертає увагу на те, що на момент виникнення конфлікту, діти перебували саме з відповідачем. Більше того, діти по різному реагували на ситуацію що склалася. Так, у відеозаписі із назвою « [INFO] » син висловлює бажання відвідати концерт. Донька ж у той момент бажала залишитися з батьком. \~ \~ \~ \~У відзиві відповідачка визнала той факт, що за усною домовленістю з відповідачем діти знаходяться почергово у кожного з них тиждень через тиждень. \~ \~ \~ \~До відповіді на відзив було долучено скріншоти з месенджера «Телеграм» із абонентом «Света Мтс», де у одному із повідомлень зазначено наступну: «Слідкуй за своєю якістю часу. Мене повчати не потрібно. Інакше твоя комунікація з дітьми буде обмежена» (а.с.109). \~ \~ \~ \~При цьому, з зазначеного скріншота не вбачається дата та час, коли таке повідомлення було отримано. \~ \~ \~ \~На іншому скріншоті відображено повідомлення наступного змісту: «Привіт! Ми привезли Амалію до бабусі на Косі. І малюки також хочуть залишитися. На неділю. Набери, коли зможеш хочуть з тобою поговорити» (а.с.110). \~ \~ \~ \~Проте, зазначене повідомлення не підтверджує той факт, що діти пізніше не були передані позивачеві. Більше того, у самому повідомлення запропоновано зателефонувати задля спілкування з дітьми, оскільки вони самі того хотіли. \~ \~ \~ \~Суд також звертає увагу на те, що з тексту повідомлення вбачається, шо повідомлення було надіслано 13 серпня 2023 року, тоді як позивач у позові зазначає, що перешкоди відповідачка почала чинити з вересня 2024 року. \~ \~ \~ \~Будь-яких інших доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] чинить [PERSON] систематичні перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх виховання надано не було. В судовому засіданні позивач підтвердив, що на даному тижні діти проживають із ним та що весь час жили з ним тиждень через тиждень. \~ \~ \~ \~Тому, з огляду на те, що наявність перешкод у спілкуванні з дітьми не підтверджується належними доказами по справі, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Відмова у\~задоволенні позову\~про усунення\~перешкод у\~вихованні дитини\~і спілкуванні\~з нею\~(зокрема,\~внаслідок недоведеності\~перешкод чи\~з інших\~підстав),\~не є\~підставою для\~відмови судом\~у захисті\~й реалізації\~прав,\~передбачених частиною\~другою статті\~159\~СК України\~-\~визначенні способів\~участі особи\~у вихованні\~дитини,\~місця та\~часу їхнього\~спілкування.\~Така позиція\~висловлена у\~постанові КЦС\~ВС від\~25\~березня 2025\~року у\~справі № 742/1716/23. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. З витягу із інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-002141327 вбачається, що [PERSON] незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.35). Відповідно до довідки №3103, що видана НП «ООМЦПЗ» ООР 10 вересня 2024 року, [PERSON] за даними архіву, реєстратури та картотеки центру не значиться, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває (а.с.34). Згідно довідки із інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-002666774, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, відомості про перебування в розшуку відсутні, відомості про наявність погашеної або не знятої судимості відсутні (а.с.92). У довідці про проходження психіатричного обліку №44, що видана КНП «МПД» ОМР вказано, що під час огляду [PERSON] , прояви психіатричних розладів не виявлені (а.с.84). Факт того, що матір також бере участь у вихованні дитиною підтверджується характеристиками дітей зі школи (а.с.93-94). Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання зазначеного положення, ПРА ОМР надала висновок про визначення способу участі [PERSON] у вихованні дітей. З його змісту вбачається, що 18 березня 2025 року спеціалістами ССД ОМР було проведено обстеження умова проживання відповідачки та малолітніх дітей. Вказано, що [PERSON] повідомила спеціалісту ССД ОМР, що вона не заперечує проти встановлення запропонованого батьком графіку зустрічей, тому що діти і так мешкають з нею ба батьком за подібним графіком. У висновку Орган опіки та піклування ПРА ОМР вирішив визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні дітей: - кожен перший та третій тиждень місяця шляхом безперервного перебування дітей за місцем проживання батька, починаючи з 12 години 00 хвилин понеділка першого та третього тижнів місяця до 08 години 00 хвилин понеділка другого та четвертого тижнів місяця. В процесі розгляду справи судом встановлено, що обоє батьків бажають брати участь у вихованні дітей та спілкуватися з ними. Суд також враховує обставину того, що раніше діти перебували з батьками почергово за графіком: тиждень з мамою, тиждень з татом, що визнається обома сторонами. Тому, запропонований Органом опіки та піклування ПРА ОМР графік участі батька у вихованні дитиною не повинен спричинити різкий психологічний тиск на дітей, оскільки, не спричинить різку зміну часу перебування дітей із одним з батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). На думку суду, запропонований позивачем та Органом опіки та піклування ПРА ОМР графік участі батька у вихованні дитиною є найбільш оптимальним, не спричинить будь-якого різкого психологічного впливу на дітей, оскільки діти раніше проживали з батьками за таким графіком. Такий графік найбільш повно забезпечить участь кожного з батьків у вихованні дитини, не створюватиме будь-якої значної дискримінації щодо обсягу часу перебування дітей з батьками, сприятиме пропорційному емоційному зближенню дітей із кожним з батьків, тобто, відповідатиме найкращим інтересам дітей. Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині у повному обсязі. На підставі зазначеного,

Outcome: partial