Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Цюпа Ю.О., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 06.02.2025, в якій просив суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 14.03.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшла позовна заява в уточненій редакції (зареєстрована 17.03.2025), в якій представник просив суд: визнати строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , пропущений позивачем [PERSON] , [INFO] , таким, що був пропущений з поважної причини; встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , достатній для подання заяви про прийняття спадщини, в розмірі 2 (двох) місяців, починаючи з моменту набрання законної сили рішення суду. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , 1936 року народження, - рідна баба [PERSON] , померла [INFO] . За життя вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який не є рідним дідом позивача. Після її смерті [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] та опікувався ним, оскільки той хворів, мав проблеми із зором та за станом свого здоров`я потребував постійного догляду. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, нотаріально посвідчений 09.06.2017, за яким усе належне йому майно на випадок своєї смерті він заповів [PERSON] . Заповіт був складений у червні 2017 року, однак про його наявність [PERSON] не знав, а [PERSON] нічого йому про це не розповідав. На момент смерті [PERSON] інших осіб, які б значились з ним зареєстрованими в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] , не було. Після смерті [PERSON] позивач не навідувався до квартири, де раніше жив та помер [PERSON] , а з весни 2018 року стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, він продовжував хворіти та неодноразово перебував на лікуванні. На початку серпня 2018 року, під час прибирання квартири за адресою: [ADDRESS] , де до моменту смерті мешкав [PERSON] , серед правовстановлюючих документів на квартиру [PERSON] знайшов заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 09.06.2017 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., за участю двох свідків, за якими належну йому квартиру він заповів [PERSON] . Одразу після цього [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] шляхом направлення засобами поштового зв`язку. Приватним нотаріусом 13.08.2018 було заведено спадкову справу, проте постановою від 12.10.2023 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] спадкоємцеві за заповітом [PERSON] відмовлено з причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску строку представник Соляника Б.М. посилався на те, що про наявність заповіту, складеного [PERSON] на його користь, він не знав, до спадкоємців першої та другої черг в порядку спадкування за законом не належав. Факт необізнаності із наявністю заповіту обумовили несвоєчасність його звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому з метою захисту своїх спадкових прав та їх подальшої реалізації вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду\~від 05.03.2025\~частково задоволено\~клопотанняпредставника\~позивача про\~витребування доказів у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. Витребувані докази надійшли на адресу суду 01.04.2025. Ухвалою суду від 30.04.2025 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Присутня в судовому засіданні 18.06.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Горбенко І.В. уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, наведених у позові. Відповідач виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради участь в судовому засіданні свого повноважного представника не забезпечив, будучи неодноразово повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались. З урахуванням позиції представника позивача, не заявлення про участь в судовому засіданні представника відповідача, суд вважає за можливе ухвалити рішення суду в порядку письмового провадження, проти чого не заперечувала представник позивача [PERSON] . Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію сторони позивача, відсутність заперечень зі сторони відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Херсон. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсон 04.04.2000. На момент народження [PERSON] його батьки перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.06.1981 міським відділом РАЦС м. Херсон (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.06.1981). Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.1962, батьками матері [PERSON] [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») є [PERSON] та [PERSON] . Достеменно встановити той факт, що [PERSON] перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та під час державної реєстрації шлюбу з ним змінила прізвище на « [PERSON] » суд не має можливості з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б ці факти підтверджували. Клопотання про витребування таких доказів жодна зі сторін не заявляла. Зважаючи на відсутність таких доказів суд не може вважати доведеним той факт, що [PERSON] доводиться [PERSON] онуком. Разом з тим, із Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №36638484 від 17.02.2014 слідує, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за першим ступенем споріднення. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.12.2017 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. За життя [PERSON] склав заповіт серії НМЕ №174805, посвідчений 09.06.2017 та зареєстрований в реєстрі за №1094 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки у зв`язку з похилим віком, загальним захворюванням та вадами зору [PERSON] власноручно підписати текст заповіту не міг. За умовами заповіту належну [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , останній заповів [PERSON] , [INFO] . За даними Спадкового реєстру заповіт та є чинним (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.08.2018 №52948225). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. За ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , почав відлік відповідно з дати його смерті та закінчився 01.07.2018. Фактично із заявою про прийняття спадщини [PERSON] як спадкоємець за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. у серпні 2018 року шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що встановлено з матеріалів витребуваної судом спадкової справи №76/2018, заведеної після смерті [PERSON] нотаріусом 13.08.2018 саме за заявою [PERSON] (номер у Спадковому реєстрі 62844190), та слідує з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. До того часу із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, свідченням чому є відсутність в Спадковому реєстрі даних про заведення спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 13.08.2018 №52948281). На момент смерті [PERSON] значився зареєстрованим та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті інші особи зареєстрованими не значились. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. від 17.09.2018 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, [PERSON] посилався на необізнаність з наявністю заповіту, складеного за життя [PERSON] на його користь, оскільки останній йому про це за життя не казав, зі спадкодавцем він разом не мешкав, окрім як здійснював за ним догляд, до кола спадкоємців першої черги за законом він не належить, а про наявність заповіту дізнався випадково у серпні 2018 року. Крім того, позивач зазначив, що з червня 2018 року до серпня 2018 року він двічі перебував на лікуванні, а тому не мав можливості раніше подати заяву про прийняття спадщини, на підтвердження чому надав довідку від сімейного лікаря ФОП [PERSON] за №81 від 26.09.2023. У силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. У постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі №450/1383/18 та інших. Суд також не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.\~Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 у справі №638/17145/17, від\~22.03.2023 у справі №361/8259/18 та багатьох інших. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.\~Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача (таємниця вчинення нотаріальної дії). Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання: складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Здійснивши тлумачення приписів ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права: необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування (п.151).\~Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем\~у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та не вчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала (п.152). Відтак, у п.154 згаданої постанови Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи обставини, на які посилається позивач [PERSON] , суд дійшов висновку, що необізнаність з наявністю заповіту, складеного [PERSON] на його користь, з урахуванням відсутності між ним та спадкодавцем кровного споріднення та недоведеність наявності близьких родинних стосунків, які б визначали можливість віднесення його до будь-якої з черг спадкоємців за законом, відсутність у спадкоємця оригіналу заповіту, незначний проміжок часу, який минув з моменту закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини та фактичним поданням такої заяви (близько півтора місяці, адже строк сплинув 01.07.2018, а заяву спадкоємець подав 13.08.2018), перебування на амбулаторному лікуванні з 22.06.2018 до 14.08.2018, у сукупності приводять суд до переконання про поважність пропуску [PERSON] такого строку. З огляду\~на вищенаведене,\~враховуючи принцип\~пропорційності між\~застосованим заходом\~та переслідуваною\~метою,\~якою є\~захист порушених\~прав позивача\~в аспекті\~ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод,\~дотримуючись загальних\~засад цивільного\~законодавства,\~таких як\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~та на\~забезпечення виконання\~завдань цивільного\~судочинства щодо\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних прав\~та інтересів,\~надавши належну\~правову оцінку\~наявним у\~справі доказам\~та взаємовідносинам\~сторін,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для визначення[PERSON] додаткового строку тривалістю в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим пред`явлені ним вимоги (в уточненій редакції) слід задовольнити. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved