Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що з 2002 року він почав постійно проживати з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спочатку сторони спору проживали у м. Шостка Сумської області, а у подальшому разом переїхали на постійне місце проживання до м. Ужгорода. З 2002 року Позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем і здійснював свою діяльність за основним видом - демонстрація кінофільмів. У подальшому, Позивач допоміг Відповідачці у 2014 році відкрити підприємницьку діяльність з тим самим видом діяльності - демонстрація кінофільмів. Відтак, сторони спору не тільки спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а й мали спільні доходи від одного виду підприємницької діяльності, які використовували в інтересах сім`ї, були пов`язані спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство. [INFO] у сторін спору народився спільний син - [PERSON] , що на переконання позивача, додатково підтверджує факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу Однак, з квітня 2023 року сторони припинили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони спору набули у спільну власність певне майно, а саме: -житловий будинок загальною площею 126,6 кв.м. по [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,0048 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0076; -земельну ділянку площею 0,0135 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0066; -земельну ділянку площею 0,0175 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0061; -транспортний засіб марки «MITSUBISHI» моделі «Galant», 2007 року випуску, реєстр, н/з [NUMBER] ; -житловий будинок загальною площею 57,2 кв.м. по [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,0828 га з кадастровим номером 5911000000:05:005:0023. Право власності на все перелічене вище майно було зареєстроване на Відповідачку. Між тим, 02 серпня 2022 року Відповідачка видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] житловий будинок загальною площею 57,2 кв.м. по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0828 га з кадастровим номером 5911000000:05:005:0023, на якій він розташований, що було зроблено 15 листопада 2022 року. Оскільки, сестрі Відповідачки безсумнівно було відомо про факт набуття останньою у власність житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0828 га з кадастровим номером 5911000000:05:005:0023 під час проживання з Позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також було відомо про відсутність згоди Позивача на відчуження такого майна, договір дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, який посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Даниленком Г.В. 15.11.2022р. і посвідчений ним у реєстрі за номером 2825 слід визнати недійсним з часу його укладення. При цьому, 07.11.2023 року представником позивача адвокатом Розманом С. подано до суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, яку ухвалою суду від 09.12.2024 року задоволено. У зв`язку з чим, у позовній заяві позивач просить суд: 1)Встановити факт проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 2002 року по квітень 2023 року; 2)Визнати, що за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) набули право власності на наступне майно: -житловий будинок загальною площею 126,6 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2074465721248); -земельну ділянку площею 0,0048 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0076; -земельну ділянку площею 0,0135 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0066; -земельну ділянку площею 0,0175 га з кадастровим номером 2124886300:11:024:0061; -транспортний засіб марки «MITSUBISHI» моделі «Galant», 2007 року випуску, реєстр, н/з [NUMBER] ; 3)Поділити між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вищевказане майно в рівних частках, по 1/2 за кожним. 25.09.2023 року від представника відповідача адвоката Овсепян К.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовну заяву визнаємо в частині: - встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2010 року по квітень 2023 року; - визнання житлового будинку загальною площею 126,6 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання права власності по 1/2 частині такого майна за кожним із них; - визнання земельної ділянки, площею 0,0048 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:0076, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання права власності по 1/2 частині такого майна за кожним із них; - визнання земельної ділянки, площею 0,0135 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:0066, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання права власності по 1/2 частині такого майна за кожним із них; - визнання земельної ділянки, площею 0,0175 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:006, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання права власності по 1/2 частині такого майна за кожним із них; - визнання транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі « Galant», 2007 р. випуску д.н.р. [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання права власності по 1/2 частині такого майна за кожним із них. Фактично доводи відзиву зводяться до того, що відповідач не визнає період за якого слід встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначає, що [PERSON] до березня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу та протягом року, жодних відносин у неї не було, і лише після спливу одного року після розірвання шлюбу, остання почала зустрічатися з хлопцем на ім`я [PERSON] . Дані відносини тривали майже рік. В 2008 році, Відповідач познайомилася з позивачем по справі, з яким з 2009 року почала проводити час в орендованій квартирі, оскільки, [PERSON] перебував в шлюбі, та не міг постійно бути зі [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] у 2008 році перебував у зареєстрованому шлюбі, однак , вже з того часу починав приділяти відповідачу увагу, як чоловік, якому подобається жінка. Спочатку відповідач критично ставилася до таких залицянь, зважаючи на те, що позивач був одружений, а також паралельно зустрічався з її подругою. Однак, згодом позивач запевнив її, що всі відносини припиненні, і він бажає створити з нею сім`ю. Так, вже в 2009 році, сторони почали більше часу проводити разом на орендованій квартирі, згодом почали подорожувати, та більше виходити на спільні свята, як пара. А вже в 2010 р. [PERSON] офіційно розлучився з дружиною [PERSON] .. Щодо зайняття одним видом підприємницької діяльності, отримання спільних доходів, які використовувалися в інтересах сім`ї, відповідач вказує, що дане твердження позивача взагалі є безпідставним, оскільки відповідач тривалий час працювала у ВАТ «Шосткинський міськмолкомбінат», а саме: з 22.07.1997 р. (посада - лаборант) по 31.12.2013 р. (інженер-технолог). Процесуальні рішення по справі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Відповідно до Ухвали суду від 09.12.2024 року задоволено заяву представника позивача адвоката Розмана С.Ю. та залишено частину позовних вимог без розгляду, а також закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, від його представника адвоката Розмана С.Ю. до суду надійшла заява, у якій просить суд розглянути вказану справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, від її представника адвоката Овсепян К.А. до суду надійшла заява, в якій також просить розглянути справу без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ст. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із ч. 1-2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Так, у позовній заяві позивач стверджує, що з відповідачем вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2002 року, проте, жодних належних та допустимих доказів цьому позивачем не надано. При цьому, суд враховує, що спільна дитина у сторін [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Крім того, суд також бере до уваги, що позивач [PERSON] до 22.06.2010 року перебував у шлюбі з іншою жінкою, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . При цьому, враховуючи визнання відповідачем позову в частині її спільного проживання з позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року, вказане дає суду підстави дійти висновку про можливість встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня місяця 2010 року по квітень 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Верховний Суд в ухвалі від 31 серпня 2016 року у справі № 521/20202/13-ц зазначив, що суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в ухвалі від 1 березня 2017 року у справі № 369/3920/15-ц суд касаційної інстанції зазначив, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку із наведеним, суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Згідно ч. 1-2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Верховного суду від 17 квітня 2019 року у справі 490/6060/15-ц зазначено, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності". Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 324348554 від 28.02.2023 року слідує, що у власності відповідача перебуває: - житловий будинок, загальною площею 126,6 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 2124886300:11:024:0066, право власності на який зареєстроване 27.04.2020 року; - земельна ділянка площею 0,0048 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:0076, придбана на підставі договору купівлі-продажу №34 від 10.01.2020 року; - земельна ділянка площею 0,0135 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:0066, придбана на підставі договору купівлі-продажу № 1366 від 13.08.2019 року; - земельна ділянка площею 0,0175 га, кадастровий номер 2124886300:11:024:0061, придбана на підставі договору купівлі-продажу № 1367 від 13.08.2019 року; Крім того, за даним и з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04.07.2023 року вбачається, що у власності відповідача [PERSON] перебуває транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Galant», 2007 року випуску д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи відсутність укладеного між сторонами письмового договору, яким би було передбачено інший правовий режим майна, набутого ними за час спільного проживання, а також визнання відповідачем обставин, що вказане майно було придбане сторонами за час проживання ними однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то в силу положень ч.1-2 ст. 60 СК України, таке майно належить позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу вказаних вище положень , суд вважає, що у позивача [PERSON] виникло право власності на частки придбаного сторонами будинку, а тому, позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 956,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial