Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , правонаступниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у особі законного представника [PERSON] , [PERSON] у особі законного представника [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив суд: -визнати правочин - договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідчений нотаріусам Секістовою Т.І. - недійсним. -витребувати палежне позивачу майно - квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 червня 2012 року ухвалою Соломянського районного суду м. Кисва, визнано мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, у відповідності до якої у порядку поділу спільного майна подружжя за мною [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (копію додаю). Відповідно до вказаної вище ухвали в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про ресстрацію права власності державним реєстратором Бондаренко Л.В., 19.03.2013 проведено відповідні дії з віднесенням спірної квартири до моєї власності, рестраційний помер об?єкта нерухомого майна 28831380000. Позивач вказує, що 24 червня 2016 року їй зателефонувала знайома жінка [PERSON] ,яке є брокером та повідомила, що квартиру [ADDRESS] - продано. 30 червня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Савельєва А.Ю. для уточнення питання, у чиїй власності перебуває спірна квартира. У зв`язку з чим, нотаріус зробив відповідний запит та роздрукував витяг з Державного рестру, у якому значиться власником спірної квартири [PERSON] підставі договіру купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2015 року у якому прописано, шо [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Сакістовою Т.І. і заресстровано у ресстрі № 1425. Позивач вказує, що волевиявлення продажу своєї квартири [ADDRESS] , вона не мала та її не продавала, договір купівлі-продажу квартири не підписувала, до будь якого нотаріуса для продажу квартири не зверталася, грошей за квартиру не отримула та не давала нікому доручення її продати. З урахуванням викланого вище, просила суд позовні вимоги задовольнити. 06.07.2016 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2016 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 25.07.2016 представником було подано до суду заяву на виконання вимог викладених у ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2016. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2016 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 21.12.2016 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача та частково задоволено клопотання представника відповідача та призначити судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: - Чи виконано підпис у договорі купівлі - продажу квартири, укладений 16.09.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1425, [PERSON] , чи іншою особою? - Чи виконано рукописний запис « [PERSON] » у договорі купівлі - продажу квартири, укладений 16.09.2015 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1425, [PERSON] , чи іншою особою? Проведення експертизи доручити Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ (м. Київ, вул. Смоленська, 6). 18.01.2018 до суду із Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв`язку із ненаданням оригіналу досліджуваного документу - оригіналу договору купівлі-продажу квартири, укладеного 16.09.2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 25.10.2018 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни оригінал (примірник) договіру купівлі - продажу квартири від 16.09.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною та зареєстрований в реєстрі № 1425. 05.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2018 було надано до суду копію договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною та зареєстрований в реєстрі № 1425. 10.12.2018 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва було тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни (03058, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 36) примірник договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1425. 13.03.2019 відповідачем було подано до суду клопотання про призначення у справі криміналістичної (технічної) та криміналістичної (портретної) експертизи. 29.05.2020 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва було тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 32-А, каб. 7) примірник договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1425. 15.03.2023 представником позивача було подано до суду клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. 29.03.2023 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали суду від 29.05.2020 вилучено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 32-А, каб. 7) примірник договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1425. 07.04.2023 та 10.04.2023 відповідачем було подано до суду клопотання про призначення у справі криміналістичної (технічної) експертизи. 13.04.2023 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у задоволенні клопотань відповідача про призначення по справі судової криміналістичної технічної та портретної експертизи, відмовлено. 13.04.2023 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва було повернуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ (м. Київ, вул. Смоленська, 6) для проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно ухвали суду від 21.12.2016. [INFO] померла позивач [PERSON] . 08.11.2023 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва залучено до участі у справі правонаступників померлої позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у особі законного представника [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , у особі законного представника [PERSON] . 30.01.2024 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва повернуто цивільну справу за позовом [PERSON] , правонаступниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у особі законного представника [PERSON] , [PERSON] у особі законного представника [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ (м. Київ, вул. Смоленська, 6) для проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно ухвали суду від 21.12.2016. 20.03.2025 на адресу суду надійшов Висновок експерта від 11.03.2025 № 5141/24-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи. 02.06.2025 відповідачем було подано до суду клопотання про призначення у справі криміналістичної (портретної) експертизи (повторно) та почеркознавчої експертизи. 10.06.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та криміналістичної (портретної) експертизи. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник позивачів позов підримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позові та за наявною у справі судової почеркознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на його необґрунтованість. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову посилаючись також на те, що обставини вчинення вказаного правочину є предметом розгляду в порядку кримінального судочинства. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце роззгляду справи повідомлена. Просила слухати справу у її відсутності та відмовити у задоволенні позову. У подальшому відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.Про причини неявки суд до відома не поставили. Суд вислухавши думку представника позивача вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та її представника на підставі наявних у справі доказів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2012 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] у справі про поділ майна подружжя. У відповідності до умов зазначеної мирової угоди, за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаної ухвали, 19 березня 2013 року державним реєстратором Бондаренко Л.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за [PERSON] на вищевказану квартиру. Об`єкту присвоєно реєстраційний номер 28831380000. Як свідчать матеріали справи, 24 червня 2016 року позивач [PERSON] дізналась про те, що вказану вище квартиру, яка перебувала у її власності було відчужено на підставі договору купівлі-продажу. 30 червня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Савельєва А.Ю. для з`ясування обставин вчинення правочину щодо відчуження нерухомого майна. За результатами запиту до Державного реєстру від 04.07.2016 з`ясовано, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2015 року, укладеного від імені [PERSON] з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Сакістовою Т.І., реєстраційний № 1425 (рішення про державну реєстрацію № 24467151). Встановлено, що 05.07.2016 за заявою позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію про кримінальне провадження №12016100090007786 з правовою кваліфікацією за ч. 1ст.190 КК України. Позивачка стверджує, що волевиявлення на відчуження спірної квартири у неї не було. Жодних дій направлених на відчуження спірної квартири не вчиняла та до жодного нотаріуса з цього питання не зверталася. Стверджувала, що спірний договір купівлі-продажу від 16.09.2015 не підписувала, грошових коштів за продаж квартири не отримувала, жодним особам доручення на вчинення правочинів щодо спірної квартири не надавала. Вважає, що спірна квартира вибула з її власності поза її волею, а тому просила визнати договір купівлі-продажу від 16 вересня 2015 року, укладеного від імені [PERSON] з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Сакістовою Т.І., реєстраційний № 1425 недійсним та витребувати квартиру з чужого незаконного володіння. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Із матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу Київського міського наторіального округу Секістовій Т.І. на підтвердження особи [PERSON] було надано паспорт громадянки України серії [NUMBER] виданий 15.06.2000 на ім`я [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , та копію облікової картки платника податків № [NUMBER] . Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи та завірені копії документів із нотаріальної справи, заведеної приватним нотаріусом Секістовою Т.І. у зв`язку з посвідченням 16.09.2015 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ), що зареєстрований у реєстрі за №?1425, судом установлено наступне. Зокрема, в матеріалах нотаріальної справи міститься копія паспорта громадянки [PERSON] , на підставі якого було посвідчено спірний правочин. При цьому фотозображення особи, що міститься у поданій копії паспорта, суттєво відрізняється від фотозображення, яке наявне у оригінальному паспортному документі [PERSON] , що підтверджується її дійсним паспортом громадянки України, якиц міститься у матеріалах цивільної справи. Ці обставини дають підстави вважати, що особа, яка укладала спірний договір купівлі-продажу вчинення правочину під виглядом особи [PERSON] . Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 11.03.2025 №5141/24-32 встановлено, що: - підпис, у договорі купівлі - продажу квартири, укладений 16.09.2015 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1425, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; -запис « [PERSON] » у договорі купівлі - продажу квартири, укладеного 16.09.2015 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №?1425, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Висновок судової експертизи, проведеної в межах цивільної справи, містить відповіді на питання, які стосуються предмету спору, та оцінюється судом на загальних підставах в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до вимог ст. 76-80, 102 ЦПК України. А тому оцінюючи вказаний вище висновок судової експертизи з наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не укладала договір купівлі - продажу 16.09.2015 належної їй квартири, волевиявлення позивача на відчуження належної їй квартири на користь відповідача було відсутнє, майно вибуло з володіння позивача поза її волею, оскільки підпис на договорі-купівлі-продажу від 16.09.2015 та посвідчений приватним нотаріусом Секістовою Т.І., виконано не позивачем, а іншою особою. Відповідно ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінюючи правильність обраного позивачем способу захисту в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд виходить із наступного. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Також у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16 (провадження № 14-499цс19) зроблено висновок, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від указаного висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), та зазначила, що порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Верховний Суд зазначає, що відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину. Належним способом захисту права особи, майно якої вибуло з її законного володіння за неукладеним договором купівлі-продажу, є віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №204/8017/17, від 26.04.2023 у справі № 450/776/17. Оскільки із доказів, наявних в матеріалах справи, встановлено, що позивач [PERSON] в дійсності не укладала договір купівлі-продажу спірної квартири належної їй, майно вибуло з її власності поза її волею, то оспорюваний договір купівлі - продажу не можна вважати укладеним, а отже, і визнавати недійсним. Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Суд враховує, що права, свободи та інтереси позивача як власника майна в достатній мірі захищені судом шляхом задоволення вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння відповідача, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду про належний спосіб захисту прав власника, яким є віндикаційний позов. Задоволення позову про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивача. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Враховуючи, що позивач [PERSON] договір купівлі-продажу 16.09.2015 не укладала і не підписувала, при реєстрації права власності використані документи, зокрема, паспорт громадянина України, з фотографією іншої особи, а не позивача, те, що квартира вибула з володіння власника поза його волею, належним способом захисту є витребування майна з чужого незаконного володіння у особи, яка є набувачем, а саме у відповідача. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про смерть серії № [NUMBER] від 11.04.2023, [INFO] [PERSON] померла. Правонаступниками померлої [PERSON] у порядку спадкування за законом є її мати та діти, тобто [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у особі законного представника [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірну квартиру, яка незаконно вибула з власності [PERSON] , слід витребувати з чужого незаконного володіння відповідача - [PERSON] , на користь правонаступників померлого позивача [PERSON] , тобто її спадкоємців: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України). З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про часткове задоволення поданого позову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 6890,00 грн., а також сплачено витрати по оплаті судової експертизи у розмірі 9559,20 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1722,50 грн. та витрати по сплаті судової експертизи у розмірі 2389,80 грн. кожному. Враховуючи викладене та

Outcome: partial