Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання за ним права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельну ділянку площею 0,35 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, на які частково виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0121 та земельну ділянку площею 0,35 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0122, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька - [PERSON] , якому вказані земельні ділянки передані у приватну власність рішенням Підгородненської сільської ради народних депутатів Любомльського району за № 15/4 від 07.12.1993 року. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що після смерті батька відкрилась спадщина, частиною якої є вищевказані земельні ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та земельна ділянка площею 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства. За життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації, однак її не завершив та правовстановлюючих документів не виготовив. Батько за життя заповіту не складав, арешту на майно не накладено, із ним проживала на момент смерті його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому спадкування після смерті батьків здійснюється за законом. Він, як син, є спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. З метою оформлення спадкових прав на спадкові земельні ділянки звернувся до нотаріуса, здійснив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі, а саме, на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0121 та земельну ділянку площею 0,35 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0122, що знаходяться в селі Підгородне Ковельського району Волинської області, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що на дані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи та право власності за спадкодавцем на них не зареєстроване. За таких обставин та у відповідності до норм чинного законодавства реалізація його спадкових прав можлива лише в судовому порядку шляхом визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Від Любомльської міської ради в канцелярію суду надійшла заява за підписом міського голови про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Також у заяві вказано, що міська рада проти задоволення позову не заперечує. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Позивач [PERSON] доводиться спадкодавцю [PERSON] сином, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00049937375. Довідкою Любомльської міської ради № 36 стверджено, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , постійно проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами; право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності СГВК «Зоря» Любомльського району; земельна ділянка площею 0,60 га, надана рішенням Підгородненської сільської ради №15/4 від 07.12.1993 року. Спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав разом з дружиною - [PERSON] , яка померла [INFO] , не оформивши спадщину після смерті чоловіка. Після смерті [PERSON] та [PERSON] в управління та володіння спадковим майном вступив єдиний син спадкодавця [PERSON] . З копії спадкової справи № 35/2024 до майна померлого [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подавши до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Каганюка О.Ю. заяву про прийняття спадщини за законом. 05 травня 2025 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на належну спадкодавцю [PERSON] земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Зоря» Підгородненської сільської ради Любомльського району Волинської області. Із виданої Державним архівом Волинської області 08.11.2024 року за № 2466/01-24 копії архівного витягу з рішення сесії Підгородненської сільської ради народних депутатів Любомльського району від 07 грудня 1993 року № 15/4 вбачається, що спадкодавцю [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» земельну ділянку площею 0,60 га. На підставі указаного рішення Підгородненської сільської ради позивач, як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] , виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі на частину земельної ділянки, а саме: - на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0121, що знаходяться в селі Підгороднє Ковельського району Волинської області; - на земельну ділянку площею 0,35 га кадастровий номер 0723383700:01:001:0122, що знаходяться в селі Підгороднє Ковельського району Волинської області. Зазначені земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, що підтверджується відповідними витягами № НВ-1800247952025 від 12 лютого 2025 року та № НВ-2600351112025 від 14 лютого 2025 року. Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Каганюка О.Ю. від 06 березня 2025 року № 56/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на указані земельні ділянки через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на це майно. Згідно із ч.1 ст.529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У справі встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняв фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 0,60 га, яка останньому у встановленому порядку була безкоштовно передана у приватну власність рішенням Підгородненської сільської ради народних депутатів Любомльського району від 07 грудня 1993 року № 15/4. Спадкодавець за життя процедуру приватизації земельної ділянки не завершив та правовстановлюючих документів на неї не отримав. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця». У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Отже, особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Предметом позову у цій справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності згідно із вимогами чинного законодавства, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця [PERSON] . Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , то вважається, що він набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю. Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Свої спадкові права позивач намагався реалізувати у встановленому порядку, однак враховуючи законність підстав відмови нотаріусом у видачі йому свідоцтва про право на спадщину захист цього права можливий лише в судовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених вище підстав та мотивів вважає заявлені вимоги доведеними, обґрунтованими і законними, через що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved