Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК Київводоканал»), звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 104 849,78 грн, з яких 69 912, 77 грн. заборгованість, 6 424, 14 грн як три відсотки річних та 28 512,87 індекс інфляції, а також стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3028 грн. В обґрунтування уточненої позовної заяви, позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , а отже є споживачами житлово-комунальних послуг. 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі користуються та отримують в повному обсязі житлово-комунальні послуги, однак, не виконують свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим, станом на 31 червня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 68 499,98 грн, починаючи із квітня 2016 року, чим завдають позивачу майнової шкоди. Крім того, на підставі статті 625 ЦК України відповідачі мають відшкодувати три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою судді від 08 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з посиланням на позов та додаткові пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовниз симог з урахуванням відзиву та додаткових пояснень Відповідач 1- [PERSON] в судовому засіданні посилався на свої письмові заяви, які були подані до суду про часткове визнання позовних вимог. Відповідач 2 - [PERSON] зазначивла, що заперечує щодо позовних вимог щодо неї в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши мтаеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Позивач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 104 849,78 грн, з яких 69 912, 77 грн. заборгованість, 6 424, 14 грн як три відсотки річних та 28 512,87 індекс інфляції, а також стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3028 грн. 31 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , оскільки між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 01 січня 2017р. укладений договір про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до умов пункту 2.1. цього договору [PERSON] з моменту укладення цього договору має право проживання та користування квартирою загальною площею 45,0 м.кв., житловою площею 28,8 м.кв. повністю, [PERSON] з моменту укладення цього договору не проживає у Квартирі і не має права вселятися до квартири та користуватися нею будь-яким іншим чином. Пунктом 1.3. цього договору сторони за даним договором визначили порядок оплати комунальних платежів по квартирі, згідно якого усі житлово-комунальні послуги з дати укладення цього договору оплачує за свій рахунок [PERSON] . Також, вказує, що до позовних вимог за період з 01.04.2016р. до 12.03.2017р. у сумі 7 654,89 грн. підлягає застосуванню загальна трирічна позовна давність, яка не сплила станом на дату запровадження карантину 12.03.2020р. за зобов`язаннями що виникли до 12.03.2017р., сплила 12.03.2017р. На підставі викладеного, відповідачка заявляла про застосування судом позовної давності до позовних вимог за період з 01.04.2016р. до 12.03.2017р. у сумі 7 654,89 грн. Окрім того, відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVГО-19)» від 17.03.2020р. № 530-IX, згідно якого на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов'язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» № 211 від 11.03.2020 року зі змінами, з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин, дію якого неодноразово продовжено Постановам Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Нарахування позивачем втрат від інфляції і 3% річних здійснено за період з 01.04.2016 р. по 01.02.2022 р. Відповідачка заперечує проти задоволення вимог позивача з оплати втрат від інфляції і 3%: за період з 01.04.2016р. до 12.02.2017р. - з підстав застосування до них загальної трирічної давності, відповідно 3 597,22 грн. втрат від інфляції та 748,00 грн. - 3% річних; за період з 12.02.2017р. до 01.02.2022р. - з підстав заборони їх нарахування та стягнення Законом України від 17.03.2020р. № 530-IX, відповідно 24 893,71грн. втрат від інфляції та 5 671,40 грн. - 3% річних. Також представник позивача вказує, що позивачем проведено невірні розрахунки споживання комунальних послуг, оскільки нарахування здійснювалось не за кількістю людей зареєстрованих в квартирі. 06 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з наступних підстав. Облік послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по житловому будинку за адресою: [ADDRESS] розпочато Товариством з квітня 2016 року. Нарахування оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі № 63 житлового будинку за вищевказаною адресою, на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за запитуваний період з 01.04.2016 по 30.06.2024, проводилися до 01.11.2023 на 3 особи, як для квартири, що не обладнана засобами обліку води, за показаннями загально-будинкового лічильника відповідно до Правил надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 630 (втрата чинності 01.05.2022). Нарахування за спожиті послуги з централізованого водовідведення гарячої води, здійснювалися за нормативами (нормами) споживання відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2015 № 579 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у м. Києві». З 01.05.2022 нарахування оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться відповідно до Правил надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. Нарахування за спожиті послуги з централізованого водовідведення гарячої здійснюються за нормативами (нормами) споживання відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.01.2022 №194 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм споживання послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води, централізованого водовідведення у місті Києві». З 01.11.2023 по теперішній час нарахування за спожиті послуги проводяться згідно норм споживання послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води, централізованого водовідведення у місті Києві» з урахуванням щомісячного знижуючого коригуючого коефіцієнту, погодженого Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розрахований Товариством на виконання наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26.03.2022 № 61 «Про внесення зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні». Відповідачі отримували платіжні документи на оплату послуг в яких було зазначено і обсяги наданих послуг, тарифи, нарахування, борг, однак Відповідачі до ПрАТ «АК «Київводоканал» із будь-якими зверненнями , запереченнями щодо нарахувань не звертались. Крім того, звертаємо увагу суду, що відповідач-2 долучила до відзиву рахунок-повідомлення від 01.10.2024 за адресою: [ADDRESS] , який хоч і не стосується предмету спору, адже в ньому немає зазначених послуг з водопостачання та водовідведення холодної води, однак підтверджує те, що безпідставним є твердження відповідач-2, що вона не проживає за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2024 року від представника відповідача 2 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких останній зазначив, що сума нарахувань заборгованості з 01.01.2017р. має бути зменшена на 1/3 її розміру, бо фактично послугами у спірному періоді комунальними послугами користувалися 2 особи відповідач [PERSON] та [PERSON] , а не три особи як нарахував позивач. Квартира відповідачів не обладнана приладами розподільного обліку - лічильниками холодної та гарячого водопостачання. Позивач у своїй відповіді на відзив визнав цю обставину і зазначив, що нарахування оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по квартирі № 63 житлового будинку за вищевказаною адресою, на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за запитуваний період з 01.04.2016 по 30.06.2024, проводилися до 01.11.2023 на 3 особи, як для квартири, що не обладнана засобами обліку води, за показаннями загальнобудинкового лічильника відповідно до Правил надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 630 (втрата чинності 01.05.2022). Не проживання відповідачки у квартирі з 01.01.2017р. є передбаченою законом підставою звільнення її від оплати комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, а постанови Верховного Суду у справах № 703/2200/15 від 19.08.2020р., № 757/29813/17-ц від 02.04.2020р. ухвалені у правовідносинах, не подібних до правовідносин сторін цієї справи. Окрім того, законом не встановлено солідарного обов'язку оплати житлово-комунальних послуг для власників квартири, яким квартира належить на праві спільної часткової власності. 18 листопада 2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких остання просила долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до якого заборгованість за період з лютого 2017 року по червень 2024 року складає: 66 071,42 грн заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 95,76 грн заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 1 317,53 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 67 484,71 грн. Крім того, відповідно до розрахунку за період з лютого 2017 року по червень 2024 року нарахування 3% річних складає 5 867,85 грн, інфляційних втрат 25 792,36 грн. 22 листопада 2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення. 27 листопада 2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів. 04 грудня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення розрахунку. 04 грудня 2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення в яких остання просила не враховувати при розгляді справи суму зазначену в розрахунку в графі травень 2018 року суму 4 981,66 грн. 05 грудня 2024 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на заяву про долучення до справи № 757/45381/24-ц розрахунку суми заборгованості складеного відповідачем, в яких остання вказала, що посилання [PERSON] на наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 26.03.2022 про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих послуг у будівлі комунальних послуг під час дії воєнного стану є необґрунтованим та безпідставним, адже в будинку [ADDRESS] , як вище зазначалося, встановлений повірений вузол комерційного обліку холодної води, нарахування оплати мешканцям вказаного будинку проводяться згідно з його показаннями з розподілом відповідно до Методики № 315. Отже, доводи [PERSON] про те, що з березня 2022 року мало здійснюватися нарахування по нормі споживання з урахуванням кількості осіб є безглуздим, адже в будинку встановлений повірений працюючий вузол комерційного обліку холодної води. ПрАТ «АК «Київводоканал» також заперечує щодо доводів [PERSON] про те, що доказами підтверджується, що вона проживала за іншою адресою, тому заборгованість має нараховуватися на 2-ох зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що [PERSON] не проживала за адресою: [ADDRESS] . 05 грудня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі. 06 грудня 2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення. Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року залучено до участі в справі № 757/45381/24-ц у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] . 16 квітня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] до суду надійшли пояснення в яких останній просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за період з 13.03.2017р. по 30.06.2024 р. в сумі 41 694,26 грн., в тому числі 32 952,06 грн. заборгованості за послуги централізованого холодного водопостачання та централізованого холодного і гарячого водовідведення, 95,76 грн. внески за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 317,53 грн. плати за абонентське обслуговування, а також за період з 13.03.2017р. по 31.01.2024р. 2 966,10 грн. 3% річних і 4 458,57 грн. втрат від інфляції, у задоволенні інших позовних вимог відмовити. 12 травня 2025 року від [PERSON] надійшла заява про часткове визнання позову в якій останній просив стягнути з нього на користь позивача заборгованість за період з 13.03.2017р. по 30.06.2024 р. в сумі 41 694,26 грн., в тому числі 32 952,06 грн. заборгованості за послуги централізованого холодного водопостачання та централізованого холодного і гарячого водовідведення, 95,76 грн. внески за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 317,53 грн. плати за абонентське обслуговування, а також за період з 13.03.2017р. по 31.01.2024р. 2 966,10 грн. 3% річних і 4 458,57 грн. втрат від інфляції, у задоволенні інших позовних вимог відмовити. 07 травня 2025 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 13 червня 2025 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на заяву [PERSON] , в яких остання просила заяву про часткове визнання позову і застосування позовної давності [PERSON] від 12.05.2025 залишити без розгляду, а позовну заяву ПрАТ «АК «Київводоканал» задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі та третя особа, що не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є власника квартири [ADDRESS] , а отже є споживачами комунальних послуг за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про встановлення порядку користування житловим приміщенням від 01 січня 2017 року. Відповідно до п. 1.3 вищевказаного договору сторони за даним договором визначили порядок оплати комунальних платежів по квартирі, згідно якого усі житлово-комунальні послуги з дати укладення цього договору оплачує за свій рахунок [PERSON] , однак суд не може врахувати даний договір, оскільки він є особистий між відповідачами, а не позивачем та відповідачем. 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Згідно з пунктом 1.1 Договору ПрАТ «АТ «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, а також ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2006 року № 630, обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року роз`яснено, що не укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржника від обов`язку оплачувати отримані ним послуги. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або закон Згідно із заяви про часткове визнання позовних вимог поданого [PERSON] вбачається що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього на користь ПАТ «Акіонерне товариство «Київводоканал» 41 694,26 грн в тому числі за період з 13.03.2027 року по 30.06.2024 року 32 952,06 грн, заборгованість за послуги централізованого холодного водопостачання та централізованого холодного і гарячого водовідведення 95,76 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку 1 317,53 грн, плати за абонентське обслуговування, а також за період з 13.03.2017 року по 31.01.2024 року 2966,10 грн, 3 % річних і 4458,57 грн втрат від інфляції. Згідно зі статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частина друга статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону № 1875- IV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків частини другої статті 625 ЦК України, зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15. Таким чином, у зв`язку з простроченням оплати за житлово-комунальні послуги, вимоги позивача про застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем надані докази на підтвердження обґрунтування позову в частині неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги, а стороною відповідача вони не спростовані, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги із відповідача на користь позивача. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивачем здійснено невірне нарахування комунальних послуг не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому обєкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, зареєстрована особа несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, і тільки за умов належного оформлення тимчасової відсутності має право не сплачувати за комунальні послуги. Тому з огляду на зазначене та відсутність в матеріалах справи доказів належного оформлення тимчасової відсутності відповідача [PERSON] , суд вважає правомірним нарахування на неї заборгованості за надані послуги і доводи відповідачки не спростовують твердження про те, що вона була тимчасово відсутня, а тому не повинна нести відповідальність перед позивачем, адже, в разі наявності інших співвласників та самостійного виконання відповідачкою зобов`язання перед позивачем, відповідачка має право вимоги до інших співвласників пропорційно до їх частки у власності). [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, що вона зверталась до позивача із заявою, що не отримує послуги за вказаною адресою, відповідно до Закону України "Про житлово - комунальні послуги". Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) Також відповідачі просили застосувати позовну давність щодо вимог у сумі 7 654, 89 грн у період з 01 квітня 2016 року до 12 березня 2017 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності, позивач не надав належним документів щодо переривання позовної давності, то суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період до лютого 2017 року (оскільки рахунок за лютий місяць виставляється в березні). Необхідно зазначити, що не забороняється нарахування компенсаційних втрат на суму заборгованості, що виникла до набрання Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 чинності, а в період дії карантину нарахування компенсаційних втрат не заборонялося, а тому твердження відповідача є безпідставними. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 41 694,26 грн в тому числі за період з 13.03.2027 року по 30.06.2024 року 32 952,06 грн, заборгованість за послуги централізованого холодного водопостачання та централізованого холодного і гарячого водовідведення 95,76 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку 1 317,53 грн, плати за абонентське обслуговування, а також за період з 13.03.2017 року по 31.01.2024 року 2966,10 грн, 3 % річних і 4458,57 грн втрат від інфляції Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з визнанням одного з відповідачів, суд присуджує стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1514,00 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1514,00 грн.

Outcome: partial