Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що позивач є власником 29/150 частки будинковолодіння по [ADDRESS] на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2021, виданого як спадкоємцю [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа 527/2019. За життя [PERSON] також належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка, іншим співвласником якої є [PERSON] , яка також являється власником 29/150 частки будинковолодіння по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса першої Вінницької державної нотаріальної контори від 24.01.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку оскільки частка померлого [PERSON] у земельній ділянці визначена не була. Земельна ділянка під забороною та в арешті не перебуває. Позивачка зазначає, що виділ відповідних часток в позасудовому порядку є неможливим. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду у зв`язку з чим позивач просив визначити, що на момент смерті [INFO] [PERSON] його частка у земельній ділянці, площею 0,0329 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:02:069:0282 становила . Судові витрати просив залишити за ним. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2025 прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася, натомість подала до суду заяву про визнання позову (вх. №31226 від 08.04.2025), згідно якої остання зазначила, що заявлений позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 витребувано у Першої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи №527/2019, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 13.05.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, визначеному чинним законодавством. Представник позивача [PERSON] адвокат Путілін Є.В. подав заяву (вх. №54719 від 23.06.2025) про проведення судового засідання без його участі, заявлений позов підтримав та просив задовольнити, судові витрати просив залишити за позивачем Відповідач при поданні заяви про визнання позову (вх. №31226 від 08.04.2025) також просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної сумісної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] є власником 29/150 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.11.2021 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-2502 (а.с. 6). Право власності на вказане майно зареєстроване за [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №284407401 від 12.11.2021 (а.с. 7). Даний житловий\~будинок розташований\~на земельній\~ділянці площею 0,0329 га, кадастровий номер 0510100000:02:069:0282, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТ №319310 від 25.07.2025 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №413074493 від 13.02.2025 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №41233857 від 25.07.2015 (а.с. 13 зворот, 15). [INFO] у віці 84 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2019 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлому майно. Як слідує з спадкової справи №527/2019 до майна померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (син померлого) (а.с. 41-78). 12.11.2021 позивач по справі [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані у реєстрі за №2-2499, №2-2502, №2-2505, зокрема, на частку квартири під [ADDRESS] , на 29/150 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та на легковий автомобіль марки ГАЗ 2410,1987 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 72-74). Разом з тим, 21.01.2024 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0329 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 051010000:02:069:0282, належну [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхіднго видаи свідоцтво про право на спадщину (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу в повній мірі реалізувати свої права та розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на земельні ділянки становить 1/2. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників земельних ділянок. З огляду\~на викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовна\~вимога про\~визначення розміру\~частки [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~в праві\~спільної сумісної\~власності на\~земельні ділянки\~в розмірі\~по 1/2\~підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає, що позивач просив судові витрати залишити за ним, а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Outcome: approved