Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача /третя особа - служба у справах дітей Ренійської міської ради/ про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 червня 2024 року до служби у справах дітей Ренійської міської ради в телефонному режимі надійшло повідомлення від ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про те, що о 14:18 годині до чергової частини відділення поліції №2 надійшла інформація, що за адресою: м. Рені, вулиця Банківська, 60, по дорозі йде жінка, приблизно 32 роки з пакетом, в якому знаходиться новонароджена дитина. Дитина жива. Породілля в неадекватному стані. Дана подія була зареєстрована в ЄО ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області за № 2227. В ході опрацювання вказаної інформації було встановлено зі слів гр. [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на 9-му місяці вагітності, що вона в обідній час йшла до її знайомої, з якою вона раніше домовилася обробляти її город. Гр. [PERSON] пересувалася по [ADDRESS] . О 13:30 годині, коли породілля дійшла до вулиці Ізмаїльська, в неї почалися перейми. Жінка зрозуміла, що в неї розпочалися пологи та вона вже нікуди піти не могла, відійшла у бік від дороги та одразу народила дитину (дівчинку), сама перерізала й перев`язала пуповину стрічкою, що знайшла у себе, після чого, вона піднялася, поклала дитину у господарський пакет, взяла інші речі, які в неї були, прикріпила усе на велосипед та пішла до своєї матері, яка живе неподалік. У цей час, біля 14:10 годині з дому, біля якого проходила вищезазначена громадянка, вийшла жінка на ім`я [PERSON] , яка почула крик дитини та стала пристально придивлятися за Аллою. [PERSON] , помітивши увагу до неї з боку незнайомої жінки, швидко забрала свої речі, кинула велосипед та почала від неї тікати, проте [PERSON] побігла за [PERSON] , а коли наздогнала, сказала, щоб та дістала все з пакетів (в одному з яких перебувала новонароджена дівчинка), подзвонила до поліції та «швидкої допомоги». Приїхавши на виклик, поліція повідомила про вказану подію ССД Ренійської міської ради, забрала матір з дитиною та відвезла до гінекологічного відділення КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» у м. Рені. Зазначені події відображені у листі відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 19 червня 2024 року № 65/2/3099. Після надходження повідомлення від поліції до служби у справах дітей Ренійської міської ради, комісією у складі спеціалістів служби, фахівця із соціальної роботи КУ «ЦНМП» Ренійської міської ради, інспектора з ЮПСП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, була проведена оцінка рівня безпеки дитини, за результатами якої підтверджена загроза життю і здоров`ю новонародженої дитини та потреба у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки, про що складений відповідний акт. Дівчинка, яку було доставлено для проведення медичного обстеження до КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» у той же день була перевезена до Ізмаїльського пренатального центру. За інформацією зав. відділенням гінекології КНП «ЦМЛ» РМР, породілля на протязі вагітності на обліку не перебувала. [PERSON] народила семеро дітей. Заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 16 грудня 2020 року по справі № 510/528/19 та ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 23 березня 2021 року по вказаній справі, мати дітей - [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав по відношенню до п`ятьох дітей, а саме до: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30 серпня 2021 року № 151 «Про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » діти влаштовані до рідної бабусі [PERSON] , [INFO] - матері [PERSON] , перебувають під її опікою та мешкають за адресою (місце проживання опікуна): [ADDRESS] . Шоста дитина була народжена у м. Рені (на протязі вагітності на обліку не перебувала; пологи відбувалися вдома) та вивезена матір`ю до м. Київ. Новонароджена була виявлена і взята на облік службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. На підставі складеного 06 червня 2024 року Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, виданої 06 червня 2024 року КНП «ЦМЛ`РМР, клопотання ССД Ренійської міської ради від 06 червня 2024 року №01-37/334 виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було прийнято рішення від 06 червня 2024 року №126 «Про негайне відібрання новонародженої дитини жіночої статі, [INFO] , у матері [PERSON] » та направлено повідомлення до Ізмаїльської окружної прокуратури. На запит служби, Ренійським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) 19 червня 2024 року був наданий повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який був складений та зареєстрований 13 червня 2024 року за №78. Згідно із Витягом: відомості про дитину [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, живонароджена; відомості про батьків: батько - громадянин України [PERSON] (державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері); матір - громадянка України [PERSON] , [INFO] ; видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Наказом служби у справах дітей Ренійської міської ради № 85 від 19 червня 2024 року новонароджену [PERSON] , [INFO] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, позбавлених батьківського піклування. 19 червня 2024 року комісією у складі: зав. сектору з питань усиновлення, опіки та піклування ССД Ренійської міської ради Антохі О.М., головного спеціаліста сектору з питань усиновлення, опіки та піклування ССД Ренійської міської ради Мокану Н.Д., фахівця із соціальної роботи КУ «ЦНСП» РМР Максім О.О. було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , про що складений відповідний акт. В ході рейду встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] - бабуся, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - онука, [PERSON] , [INFO] - онука. Одноповерховий житловий будинок складається з 3-х кімнат (дві для дітей, одна для бабусі), коридора й кухні. Житло забезпечено газо,-електро, -водопостачанням. Умови проживання задовільні. В родині відчувається повага один до одного. 20 червня 2024 року на підставі наказу служби у справах дітей Ренійської міської ради №91 за заявою [PERSON] , новонароджену дитину [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано до сім`ї рідної бабусі [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на період з 20 червня 2024 року до прийняття рішення виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про її подальше влаштування. 20 червня 2024 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ренійської ради Ізмаїльського району Одеської області на своєму засіданні було винесено на розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та подання до суду позову, висновку органу опіки та піклування. Комісія, заслухавши інформацію начальника служби [PERSON] , вивчивши детально ситуацію, встановила ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, створення нею безпосередньої загрози життю і здоров`ю малолітньої дитини жіночої статі, яка була народжена [INFO] і на своєму засіданні вирішила доцільним позбавлення батьківських [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та рекомендувала органу опіки та піклування Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та позов до суду. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав до суду. Представник позивача - [PERSON] просила позбавити відповідача батьківських прав. Підтримала в повному обсязі висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , направила до суду клопотання про завершення розгляду справи за відсутності представника служби, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач у призначені судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судових засідань сповіщалась, причини неявки суду невідомі. Доказів поважності неявки на судові засідання не надано, відзиву не надходило. Представник третьої особи - Осадча О.М. не заперечувала проти задоволення позовних вимог, направила до суду клопотання про завершення розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, задля недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та свідка, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується зазначеними відомостями про матір у свідоцтві про народження. Відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини 1 статті 135 СК України (за вказівкою матері). 20 червня 2024 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ренійської ради Ізмаїльського району Одеської області на своєму засіданні було винесено на розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 170 від 14.08.2024 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю відповідача. В останні роки відповідач перестала займатися своїми дітьми, малолітня дитина [PERSON] [INFO] проживає з разом із нею та знаходиться на її утриманні. Мати дитини не піклується про її здоров`я та не приділяє їй достатньої уваги. Дитина потребує постійного медичного догляду та лікування. Вважає, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 170 від 14.08.2024 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню її малолітньої дитини, а тому її поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов`язками. А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved