Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

11 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, якою просив встановити факт родинних відносин та визнати, що він [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла онуком [PERSON] , [INFO] , яка є рідною бабусею заявника [PERSON] .. 04 жовтня 2024 року нотаріусом Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипкою А.О. було заведено спадкову справу №192/2024 до майна померлої [PERSON] .. За життя вказана особа склала заповіт, яким все своє майно заповіла онуку [PERSON] . Однак, в усній розмові державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на те, що є розбіжності у прізвищах заповідача ( [PERSON] ) та особи, на ім`я якої складено заповіт ( [PERSON] ). У зв`язку з чим рекомендовано [PERSON] звернутись до суду з метою встановлення факту родинних відносин між ним та заповідачем. Ухвалою суду від 15 жовтня 202 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання з викликом і повідомленням сторін. Заявник, в попередньому судовому засідання, вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що [PERSON] його рідна бабуся та мати [PERSON] (мама заявника). Розбіжність в написанні його та бабусі прізвищ є перешкодою в отриманні спадщини. Заінтересована особа [PERSON] в одному з судових засідань вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Вказала, що [PERSON] це її мама. Припустила, що розбіжність у написанні їх прізвищ сталась у зв`язку з тим, що документи мами були складені російською мовою, а при її народженні в 1972 році їх видавали вже українською мовою та при здійсненні перекладу прізвища здійснено помилку, на яку раніше ніхто уваги не звертав. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що сім`я [PERSON] є її сусідами, з якими вона постійно спілкується. [PERSON] свідок знала особисто років, а [PERSON] з народження. Свідок зазначила, що [PERSON] є рідним онуком померлої в 2024 році [PERSON] .. Оскільки у мами [PERSON] прізвище [PERSON] , то і у нього, відповідно, також. Чи змінювала матір заявника своє прізвище свідку невідомо. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] це її троюрідний брат, а [PERSON] це його рідна бабуся. Це рідні люди для свідка, яких вона дуже любить. Вказала також, що така плутанина у прізвищі має місце через те, що здійснено перехід на український документообіг, у зв`язку з чим при перекладі прізвища [PERSON] з російської на українську мову воно стало [PERSON] . Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що сім`я [PERSON] його сусіди, з якими він в гарних стосунках та підтримує з ними спілкування. Зазначив, що [PERSON] , яку свідок знав близько 20 років, це рідна бабуся [PERSON] .. Знає, що у написанні прізвищ [PERSON] , її доньки [PERSON] та, відповідно, [PERSON] , допущено помилку. 18 червня 2025 року заявником подано до суду заяву, якою [PERSON] відмовився від допиту в якості свідка [PERSON] . За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, суд прийшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 4, 5\~ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 20 вересня 1960 року « [PERSON] » та « [PERSON] » зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим подружжю присвоєно єдине прізвище [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 20 вересня 1960 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 грудня 1978 року Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області 04 листопада 1972 року від батьків [PERSON] та [PERSON] народи-лась мати заявника - [PERSON] . [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 18 вересня 2000 року Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області. [INFO] померла [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 06 травня 2024 року Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. На момент смерті [PERSON] , [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Разом з нею в даному будинку були зареєстровані : [PERSON] (донька), 1972 року народження, [PERSON] (онук), 2000 року народження, [PERSON] (син), 1963 року народження, [PERSON] (невістка), 1962 року народження. За життя, на випадок своєї смерті, [PERSON] 21 жовтня 2020 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що буде їй належати на день смерті і на що [PERSON] матиме право, заповіла онуку [PERSON] .. Заповіт посвідчено секретарем Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області Рожденською Т.І. та зареєстровано в реєстрі за № 120. 04 жовтня 2024 року [PERSON] \~звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті\~ [PERSON] , проте державним нотаріусом Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипкою А.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ заповідача та [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встанов-лення факту родинних зв`язків. Частиною 1ст. 319 ЦПК України\~встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7\~постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значен-ня», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне [PERSON] для захисту спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . На підставі доказів, наявних в матеріалах справи та показів допитаних в судовому засіданні свідків, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved