Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

ТОВ «ЮнітКапітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~400761466 від 31.01.2021 у розмірі 54 229,25 грн, а також витрат на сплату судового збору у сумі 2\~422,40\~грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6\~000,00 грн. Позивач свої вимоги мотивує тим, 31.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~400761466 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15 250\~грн зі сплатою процентів. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №\~28/1118-01, строк дії якого згідно з додатковими угодами було продовжено до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 до договору факторингу від 28.11.2018 №\~28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плю» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 54 229,25 грн. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №\~05/0820-01, строк якого продовжувався додатковими угодами до 30.12.2024. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 31.08.2023 №\~11 до договору факторингу від 05.08.2020 №\~05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 54 229,25 грн. 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №\~3009/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржників згідно з реєстром боржників, зокрема [PERSON] у загальній сумі 54 229,25\~грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 30.09.2024 №\~3009/24. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №\~400761466 від 31.01.2021 у розмірі 54 229,25 грн, з яких 15 250\~грн - заборгованість за кредитом, 38 979,25 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 03.03.2025 провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.06.2025 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача Мунтяна В.І., який діє на підставі ордеру, якою просить у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи з того, що кредитний договір був укладений сторонами 31.01.2021, в той час як 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №\~28/1118-01, строк дії якого завершився 28.11.2019. 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021 сторони договору факторингу укладали додаткові угоди про продовження строку дії договору. Предметом договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах. Тому, з врахуванням витягу з реєстру прав вимоги №\~85 від 23.06.2020 до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. Зазначає, що передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилося на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними. Тому доводи позивача, який посилається на договір факторингу, укладений у 2018 році, тоді як кредитний договір був укладений у 2021 році, тобто після відступлення прав вимоги, є безпідставними. Отже вважає, що право вимоги за зобов`язаннями, що виникли в 2021 році, не можуть бути предметом договору факторингу від 2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Від представника відповідачки надійшла заява від 17.06.2025, в якій представник просить розглянути справу без його участі та та без участі відповідчки. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив,\~що 31.01.2021\~ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~уклали договір\~№\~400761466\~з паспортом\~споживчого кредиту,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~зобов`язалось надати\~відповідачу кредит\~на суму\~15\~250\~грн на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~кредитодавцю відповідно\~до умов,\~зазначених у\~цьому договорі,\~додатках до\~нього та\~правилах надання\~грошових коштів\~у позику,\~в тому\~числі на\~умовах фінансового\~кредиту продукту\~«Комфорт» ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомог».\~Згідно з\~паспортом споживчого\~кредиту сума\~кредиту -\~15\~250\~грн;\~строк кредитування\~-\~30\~днів -\~дисконтний період\~(з\~можливістю продовження\~строку);\~згідно з\~п.\~1.4\~договору нарахування\~процентів за\~користування кредитом\~здійснюється у\~розмірі 251,85\~%\~річних, що становить 0,69\~% в день від суми кредиту за час користування (дисконтна процентна ставка); відповідно до п. 1.7 договору факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст.\~212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на таких умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобовязаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50\~% річних, що становить 2,3\~% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Договір № 400761466 від 31.01.2021 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV7ВР78. Згідно платіжного доручення від 31.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 15\~250,00\~грн, що також підтверджується електронним повідомленням АТ «Таскомбанк» від 08.08.2024 № 3980/47.1-БТ про те, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 48 від 18.07.2019 банк здійснив переказ грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, що вказані у додатку до листа, згідно з яким 31.01.2021 на картку № [NUMBER] було здійснено переказ грошових коштів в сумі 15 250 грн. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №\~234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Додатковими угодами\~від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26, від 31.12.2021 № 27, від 31.12.2022 № 31, від 31.12.2023 № 32, укладеними ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони продовжували строк дії договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 та 31.12.2024 відповідно. Відповідно до реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 до договору факторингу від 28.11.2018 №\~28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 №\~400761466 на загальну суму 35 288,75 грн, з яких 15\~250,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 20\~038,75 грн - заборгованість за відсотками. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №\~05/0820-01, строк якого продовжувався додатковими угодами від 03.08.2021 № 2 до 31.12.2022 та від 30.12.2022 № 3 до 30.12.2024. Згідно з реєстром прав вимоги від 31.08.2023 №\~11 до договору факторингу від 05.08.2020 №\~05/0820-01 від ТОВ\~«Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 №\~400761466 у загальній сумі 54\~229,25 грн, з яких 15\~250,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 38 979,25 грн - заборгованість за відсотками. За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 31.01.2021 № 400761466 заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складала 15 250 грн та за відсотками - 38 979,25 грн за період з 31.01.2021 до 30.05.2021 (з урахуванням нарахованих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотків за користування кредитом за період з 31.01.2021 до 06.04.2021 в сумі 20\~053,75 грн). 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №\~3009/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржників згідно з реєстром боржників (додаток № 1 до договору факторингу), зокрема до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 №\~400761466 у загальній сумі 54 229,25 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 30.09.2024 №\~3009/24. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За статтею 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.\~1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з ч.\~ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором №\~400761466 від 31.01.2021 перед ТОВ «Юніт Капітал» чи сплату сум кредитної заборгованості попереднім кредиторам. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.\~ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.\~ст. 12, 13, 44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явився, не заперечував факт укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовував розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідач не довів відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростував підстав позову. Підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №\~400761466 від 31.01.2021 щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Суд не\~приймає до\~уваги доводи\~представника відповідачки\~про те,\~що право\~грошової вимоги\~до відповідачки\~за кредитним\~договором від\~31.01.2021\~№ 400761466\~не могло\~бути предметомдоговору факторингу від 28.11.2018 №\~28/1118-01, який укладений раніше, ніж виникло право вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за зазначеним кредитним договором, оскільки за умовами зазначеного договору факторингу він є рамковим, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як клієнт зобов`язалося відступити фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, при цьому підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п.\~п. 2.1, 4.1 договору факторингу від 28.11.2018 №\~28/1118-01). Отже, право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2021 № 400761466 було передано новому кредитору - ТОВ «Таліон Плюс» після виникнення у ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» зазначеного права вимоги на підставі реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 до договору факторингу від 28.11.2018 №\~28/1118-01, що свідчить про дійсність зазначеного права вимоги на момент передачі 06.04.2021. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати зі сплати судового збору з відповідача в розмірі 2 422,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн, надані адвокатом Тараненком А.І. за договором про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 0110/24, на підставі якого складено акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024, згідно з яким складання позовної заяви зайняло 2 год, вартість послуг - 5\~000,00 грн (2500,00 грн за годину), вивчення матеріалів справи зайняло 1 год, вартість послуг - 500,00 грн, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви зайняло 1 год, вартість послуги - 500 грн (згідно з додатком №\~1 - протоколом погодження вартості послуг до зазначеного договору про надання правничої допомоги). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.\~3 ст. 141 ЦПК України). В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved