Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

14 травня 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Еліт фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 79374,02 грн. Заява обґрунтована тим, що 17.02.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2035655818. На виконання умов договору АТ «ОТП БАНК» надало\~ [PERSON] кредитні кошти в сумі 50000 грн. 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором\~ №\~ 2035655818 від 17.02.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Еліт фінанс». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~ 2035655818 від 17.02.2021 в сумі 79374,02 грн., з яких: 40998,71 грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту, 38375,31 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконав в повному обсязі, грошові кошти не повернув ні первісному кредитору, ні позивачу, останній посилаючись на норми ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 79374,02 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений судом про справу з направленням йому за зареєстрованим місцем проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. У визначений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.02.2021 на підставі поданої анкети - заяви на отримання кредиту/ опитувальний лист між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2035655818, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. з кінцевим строком повернення 17.02.2026\~ під 40% річних (а.с.5, 9). Відповідно до п. 1.3 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до Кредитного договору (а.с.7-8). З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірах та строки, встановлені у договорах. Разом з тим, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконував належним чином. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором\~ №\~ 2035655818 від 17.02.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Еліт фінанс» ( а.с.13-18). На виконання умов договору ТОВ «ФК «Еліт фінанс» сплатило АТ «ОТП БАНК» 6 050 700 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3073 від 21.06.2024 (а.с.19). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~ 2035655818 від 17.02.2021 в сумі 79374,02 грн., з яких: 40998,71 грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту, 38375,31 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.20-21). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~ передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК\~ України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5 ст. 81\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як установлено судом з матеріалів справи, укладений договір факторингу є чинним та позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договорам в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу та стягнення з останнього процентів за надання кредиту, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так само відповідач не висловив й жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів якими вони обґрунтовуються. За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кредитну заборгованість на загальну суму 79374,05 грн. Що стосується розподілу судових витрат, то суд робить наступні висновки. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати /окрім договору про надання правничої допомоги/ детальний опис робіт /наданих послуг/, виконаних адвокатом /для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті/ та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом та 03.07.2024 між останнім та адвокатом Литвиненко О.І. було укладено договір № 03-07/24 про надання правової допомоги, в тому числі і по стягненню кредитної заборгованості із [PERSON] (а.с.30-31).\~ Як вбачається з платіжної інструкції позивач згідно акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 сплатив адвокату 9200 грн., в т.ч. за надання юридичної консультації - 1000 грн., правовий аналіз наявних документів\~ - 4000 грн., підготовка позовної заяви - 4200 грн. (а.с.32, 34). На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими та відповідають характеру та складності справи. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 № 275/150/22 суд не має право вирішувати питання про зменшення судових витрат за власною ініціативою.\~ Згідно платіжної інструкції № 1972 від 01.05.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.\~ Таким чином, суд вважає за необхідне\~ стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в загальному розмірі 12228 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved