Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій до дня смерті належав житловий будинок за вказаною адресою. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який спадщину прийняв. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримує. Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалює рішення без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). [PERSON] заповіла усе своє майно позивачу (а.с.8). До дня смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , також у її користуванні перебувала неприватизована земельна ділянка (а.с. 9, 9 на звороті, 10). Даними Новоушицької селищної ради встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] згідно із записом в погосподарській книзі належало на день смерті [PERSON] (а.с.14 на звороті). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] фактично вступивши в управління і розпорядження спадковим майном (а.с.46). Крім того вказане підтверджено рішенням Новоушицького районного суду №680/1022/15-ц від 26 листопада 2015 року. Загальна вартість нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , становить 108150,00 гривень (а.с.11). Інформація про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно за [PERSON] відсутня (а.с.14). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується постановою нотаріуса від 01 квітня 2025 року (а.с.8 на звороті). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки із даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи №357/2015 видно, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.25-30). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 23 грудня 2003 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року\~кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке належало [PERSON] . Зібрані по справі докази вказують, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину. До складу спадщини після смерті [PERSON] , серед іншого, входить житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved