Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд надати їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та у зв`язку з цим отримала від державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Грабевник О.В. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак позивач вважає, що вона пропустила установлений законом строк із поважних причин, оскільки її батько [PERSON] та матір [PERSON] , за життя, кожен окремо, склали заповіти, згідно з якими належну кожному з них частку квартири [ADDRESS] заповіли своєму онукові, тобто сину позивача у цій справі [PERSON] , але такий у встановлений законом строк спадщину не прийняв, про що позивач дізналась, коли прийшла до нотаріальної контори з приводу вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті сина, який помер [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, але її представник надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу з [PERSON] та реєстрації 13 жовтня 1976 року шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.13, 40). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00030647025 від 07.05.2021 року, 18 березня 1983 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », який 25 вересня 1984 року було розірвано (а.с.14). Разом з тим, згідно Свідоцтва про укладення шлюбу від 20.03.1987 року, 20 березня 1987 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , якій після укладення шлюбу було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.44). Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1993 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.8). Згідно Заповітів від 08.05.2013 року, [PERSON] та [PERSON] , за життя, кожен окремо, зробили розпорядження на випадок своєї смерті, а саме належну кожному з них частку квартири [ADDRESS] , заповіли своєму онукові, тобто сину позивача у цій справі [PERSON] (а.с.9,10,12). [INFO] помер [PERSON] , який на день своєї смерті був зареєстрований разом зі своєю дружною [PERSON] в належній їм квартирі [ADDRESS] (а.с.7,37). [INFO] померла [PERSON] , яка на день своєї смерті була зареєстрована сама у квартирі [ADDRESS] (а.с.6,33). Таким чином, як убачається з матеріалів справи, після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за вказаною вище адресою. Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2024 року, [INFO] помер [PERSON] . Як убачається зі змісту позову, позивач з метою прийняття спадщини, що відкрилась після смерті сина, звернулась до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Грабевник О.В. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було встановлено, що [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняв та не був зареєстрований разом із померлими на день відкриття спадщини за однією адресою, а тому у зв`язку з цим позивач написала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до суду. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, ч. 1ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року по справі№591/1271/18 вказав, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року по справі №643/3049/16-ц, від 11.11.2020 року по справі №750/262/20, від 03.03.2021 року по справі №145/148/20. У постанові від 28.03.2022 року по справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з тим, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Таким чином, як убачається зі змісту позову та матеріалів справи, позивач не звернулась у встановлений законом строк із заявою щодо прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері, оскільки вважала, що спадщину прийняв її, син на ім`я якого було складено заповіт, що об`єктивно завадило їй у визначений\~ЦК України\~строк звернутись до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини та, що вказує на поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та на наявність у зв`язку з цим підстав для задоволення позову, враховуючи при цьому також те, що при дослідженні спадкової справи №359/2024, заведеної після смерті [PERSON] , що надійшла до суду у порядку виконання ухвали суду в частині про витребування доказів, судом було встановлено, що спадщина після смерті матері позивача залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від неї позивач не подавала та інші особи на зазначену спадщину не претендують. На підставі викладеного,

Outcome: approved