Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

представника позивачки адвокат Тивоненко Д.Р. звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в якому просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на квартиру загальною площею 36,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що позивачка є найближчою людиною, членом сім`ї, подругою померлої [INFO] [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина - квартира за адресою: [ADDRESS] . Спадщина відкрилася свого часу після смерті [PERSON] і не була оформлена померлою. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано рішення суду, що набрало законної сили, яке підтверджує факт проживання позивачки з померлою однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Позивачка та [PERSON] познайомилися у 1984 році під час роботи на підприємстві «Запорожское автотранспортное предприятие». З моменту знайомства між позивачкою та [PERSON] зав`язалися міцні дружні відносини, які тривали майже 40 років. В період з 1984 року по 2018 рік позивачка та [PERSON] часто бачилися, позивачка завжди запрошувала [PERSON] на сімейні вечері та свята, а також вони неодноразово організовували спільний відпочинок. Зважаючи на такі відносини, колеги на підприємстві, де працювала позивачка та [PERSON] та інші спільні знайомі, вважали їх сестрами, оскільки їх відносини були сімейними. У лютому 2018 року [PERSON] розпочала ремонт у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , який тривав з лютого 2018 року по січень 2020 року. У вказаний період [PERSON] постійно проживала разом із позивачкою у двокімнатній квартирі останньої за адресою: [ADDRESS] . За цей час та за попередні періоди, [PERSON] та позивачку поєднував спільний побут, ведення спільного сімейного господарства та спільні сімейні витрати, оскільки [PERSON] на постійній основі проживала у квартирі позивачки та була разом із нею. Після закінчення ремонту, у період з січня 2020 року по червень 2020 року [PERSON] продовжувала проживати з родиною [PERSON] . 09.06.2020 чоловіка позивачки [PERSON] було госпіталізовано до нейрохірургічного відділення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР з діагнозом ішемічного інсульту, де останній проходив стаціонарне лікування до 16.06.2020. Після виписки з лікарні, у реабілітаційний період після перенесеного ним ішемічного інсульту, [PERSON] допомагала чоловіку позивачки разом із останньою, а саме: готувати їжу, виконувати хатні справи, купувати ліки, допомагати пересуватися чоловіку після виписки з лікарні, продовжувала проживати з ними у квартирі. З 25.06.2020 по 10.09.2021 [PERSON] продовжувала проживати у квартирі позивачки. 20.08.2021 позивачку було госпіталізовано до ННМЦ «УНІВЕРСИТЕТСЬКА КЛІНІКА» ЗДМУ з діагнозом: дисцикуляторна енцефалопатія II ступеня, де остання перебувала на стаціонарному лікуванні до 30.08.2021. У вказаний період стаціонарного лікування позивачки, [PERSON] також перебувала разом із позивачкою, піклувалася про неї та надавала останній допомогу після виписки з лікарні, продовжувала проживати з нею та її чоловіком у квартирі. 30.08.2021 чоловіка позивачки було госпіталізовано до ННМЦ «УНІВЕРСИТЕТСЬКА КЛІНІКА» ЗДМУ з діагнозом наслідки перенесеного ішемічного інсульту, гіпертонічною хворобою III ступеня, де він перебував на стаціонарному лікуванні до 09.09.2021. На наступний день 31.08.2021 до лікарні була госпіталізована і позивачка з діагнозом вертеброгенна радикулопатія L5-S1 у стадії загострення, де перебувала на стаціонарному лікуванні до 10.09.2021. У період з 30.08.2021 по 10.09.2021, коли позивачка та її чоловік перебували у лікарні, останнім готувала їжу та надавала відповідну допомогу також [PERSON] . Окрім спільного проживання із позивачкою, [PERSON] завжди знаходилася поряд, надавала необхідну допомогу позивачці та її чоловіку у періоди госпіталізацій та реабілітації, а також, допомагала завжди і в інших життєвих ситуаціях, коли позивачка та її чоловік потребували такої допомоги. З другої половини вересня 2021 року по 01 березня 2022 року включно, [PERSON] продовжувала проживати у квартирі позивачки. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, позивачка разом з [PERSON] починаючи з 02 березня 2022 року переїхали до однокімнатної квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка територіально розташована у Дніпровському районі м. Запоріжжя, що є більш територіально віддаленим районом міста від зони проведення бойових у порівнянні з Шевченківським районом, у якому розташований будинок, де знаходиться квартира позивачки. Чоловік позивачки залишився проживати сам. Оскільки безпекова ситуація у місті Запоріжжі у червні 2022 року відносно нормалізувалася, позивачка разом з [PERSON] повернулися проживати до квартири позивачки за адресою: [ADDRESS] , у якій проживали однією сім`єю позивачка, її чоловік та [PERSON] до 15.04.2023. Факт проживання однією сім`єю позивачки з її чоловіком та [PERSON] підтверджується також квитанціями по сплаті комунальних послуг за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 15.04.2023 позивачка разом із [PERSON] поїхали до доньки позивачки у Литовську Республіку. У середині травня 2023 року стан здоров`я [PERSON] почав погіршуватися та позивачка разом із нею знову переїхали до квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки з адреси проживання [PERSON] , їм із позивачкою було ближче діставатися до лікарень та медичних центрів задля здійснення обстежень та лікування [PERSON] . 26.05.2023 у [PERSON] стався інсульт, після чого остання була госпіталізована до КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ №9» ЗМР та перебувала до 12.07.2023 у відділенні інтенсивної терапії (реанімації), після чого позивачка також була весь час разом з [PERSON] , готувала їй кожного дня їжу та приносила до лікарні, у період реабілітації (до настання другого інсульту у [PERSON] ), позивачка доглядала за нею. 12.07.2023 [PERSON] була переведена до відділення неврології КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ №4» ЗМР для проходження реабілітації після лікування в інтенсивній терапії. 14.07.2023 у [PERSON] повторно стався інсульт та вона знову була госпіталізована до КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ №9» ЗМР у відділення інтенсивної терапії (реанімації), після якого до неї приїздила зі Швеції онучка позивачки [PERSON] , яка через війну виїхала, однак коли остання дізналася про суттєве погіршення стану здоров`я [PERSON] , то одразу ж приїхала до м. Запоріжжя задля того, щоб відвідати у лікарні [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла у КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ №9» ЗМР у віці 62 роки. Похорон [PERSON] організувала та профінансувала позивачка. Таким чином позивачка та [PERSON] постійно проживали разом починаючи з 2018 року, виключенням були періоди, коли позивачка, її чоловік та [PERSON] були госпіталізовані у заклади охорони здоров`я. Отже позивачка та [PERSON] проживали однією сім`єю у період з 2018 року по 2023 рік, який чітко становить 5 років. Представник Запорізької міської ради Кіпа О.В. подала відзив на позов, в якому просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що в абзаці п`ятому пункті 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 вказано тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Між позивачкою та [PERSON] не може виникнути сімейних відносин. Як зазначає сама позивачка, між ними виникли дружні стосунки, засновані на взаємній допомозі одна одній. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Позивачка має чоловіка, дітей та онуків, які не яким чином не мають будь-яку ступень спорідненості з [PERSON] , а також не набули статус члена сім`ї будь-яким допустимим законом способом з померлою. Позивачка та [PERSON] (зі слів) залишаються лише подругами і не яким чином не можуть вважатися сім`єю. Позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання з померлою [PERSON] однією сім`єю та наявності взаємних прав та обов`язків. До того ж додані нею до заяви докази цього факту не підтверджують. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а спадкодавець за адресою: [ADDRESS] . Надані позивачкою копії спільних фотографій та відео, також не є належними доказами, які підтверджують факт проживання позивачки зі спадкодавицею однією сім`єю. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В жодній копії товарних чеків про придбання будівельних матеріалів не зазначено хто придбав цей товар та на яку адресу, у зв`язку із чим не можуть розглядатись як докази спільного проживання. Укладений [PERSON] . Договір на централізовану охорону від 23.03.2020 власної квартири за адресою: [ADDRESS] доводить лише факт дбання померлої про власне майно. У всіх копіях медичних документів місцем проживання позивачки зазначена адреса: [ADDRESS] , що підтверджує її постійне місце проживання за місцем реєстрації. Але квитанції про сплату житлово-комунальних послуг квартири [PERSON] свідчать про постійне її проживання за адресою: [ADDRESS] . До того ж з огляду наданих позивачкою доказів, [PERSON] проводила в своїй квартирі ремонт, уклала договір на централізовану охорону житлового приміщення, нарахування за житлово-комунальні послуги нараховувались на одну зареєстровану особу та з огляду квитанцій можливо зробити висновок, що [PERSON] увесь час користувалась водою, газом, світлом, враховуючи зміну показників лічильників. Враховуючи роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.10.2011 щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці заявляють про постійне проживання разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Позивачкою не надано жодного доказу, який підтверджує не тільки факту проживання на протязі п`яти років разом з спадкодавицею, але й навіть взагалі доказу факту проживання однією сім`єю. За життя [PERSON] не виявила бажання передати у спадок все своє майно [PERSON] , заповіт не склала. Отже спірна квартирі має всі ознаки відумерлої спадщини. Представник позивачки подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачкою акцентовано увагу на моменті виникнення міцних дружніх відносин, а саме на тому, що вони виникли в момент знайомства. Наявність міцних дружніх відносин між позивачкою та [PERSON] станом на 1984 рік, не можуть свідчити про відсутність сімейних відносин між останніми у період з 2018 року по 2023 рік. Представник відповідача є непослідовною у викладі своїх доводів в обґрунтування неможливості виникнення між позивачкою та [PERSON] сімейних відносин. Представник відповідача посилається на абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна, однак зазначає, що оскільки позивачка має чоловіка, дітей та онуків, які не яким чином не мають будь-яку ступень спорідненості з [PERSON] , а також не набули статус члена сім`ї будь-яким допустимим законом способом з померлою. Позивачка з [PERSON] залишаються лише подругами і не яким чином не можуть вважатися сім`єю. Тобто наведене представником відповідача у відзиві на позовну заяву нормативне обґрунтування та посилання останньої на вказане Рішення Конституційного Суду України прямо суперечить доводам представника відповідача відносно неможливості існування сімейних між позивачкою та [PERSON] лише з тих підстав, що у позивачки є чоловік, діти та онуки. Перелік осіб, які можуть входити до четвертої черги спадкування за законом не є вичерпним. Не погоджується з висновком представника відповідача з приводу того, що надані позивачкою докази на підтвердження факту її постійного проживання однією сім`єю з померлою [PERSON] є неналежними та недопустимими, однак представник відповідача жодним чином не зазначила у чому саме полягає неналежність та недопустимість кожного з наданих позивачкою доказів. Також не погоджується з твердженням представника відповідача щодо не надання позивачкою жодного доказу, який підтверджує не тільки факт проживання на протязі п`яти років разом з спадкодавицею, але й навіть взагалі доказу факту проживання однією сім`єю, оскільки було доволі «універсально» надано оцінку кожному з основних доказів наявних у матеріалах цієї справи, без належного обґрунтування. Доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, оскільки остання лише заперечувала доведені позивачкою факти та не погоджувалася з доводами останньої виходячи з особистого переконання. Наявна у матеріалах цієї справи чимала кількість відповідних доказів, у своїй сукупності беззаперечно підтверджує факт проживання позивачки з померлою [PERSON] однією сім`єю починаючи з 2018 року по 2023 рік (5 років). [PERSON] не складала заповіт за життя, оскільки не могла передбачити раптове настання у неї декількох інсультів поспіль, внаслідок яких і настала її смерть. [PERSON] мала намір продовжувати жити та будувала плани на майбутнє, однак померла. Відтак доводи представника відповідача щодо не складання [PERSON] заповіту за життя з тих підстав, що остання не хотіла заповісти своє майно позивачці є передчасними, оскільки смерть [PERSON] настала відносно раптово та остання не мала змоги розпорядитися своїм майном до її настання. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.04.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженні, призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кріль Олександра Михайловича копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Витребуваний доказ поданий суду 01.05.2025. Ухвалою про призначення судового розгляду від 13.05.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Додатково зазначила, що вона та [PERSON] разом скуплялися, готували їжу, прибирали її квартиру, були однією сім`єю. Вважала [PERSON] сестрою. Взяли у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 доларів США на ремонт спірної квартири. Грошові кошти отримала [PERSON] . Проте борг віддавали борг разом. Між нею та [PERSON] була домовленість про те, що остання залишить квартиру у спадщину її донці, через що все необхідне для ремонту спірної квартири вони будуть купувати зі спільні кошти. Вказана домовленість відбулась у 2020 році. Представник позивачки адвокат Тивоненко Д.Р. позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав. Представник відповідача Кіпа О.В. в судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки не повідомила. У попередньому судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, не визнала. Просила відмовити у задоволені позову. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка є його дружиною. З [PERSON] познайомився у 1984 році, разом працювали на одному підприємстві. Позивачка та [PERSON] з першого дня роботи стали подругами та постійно спілкувалися, допомагали одна одній. Вони з позивачкою та [PERSON] мали товариські відносини, постійно спілкувалися на роботі, святах. У 2018 році [PERSON] розпочала ремонт у своїй квартирі та переїхала до їх з позивачкою квартири по вулиці Сікорського за взаємною згодою. Ремонт затягнувся, оскільки почався карантин. Разом їздили навідуватися до квартири. [PERSON] проживала за адресою місця проживання його та позивачки до моменту смерті. Позивачка та [PERSON] пару разів проживали у спірній квартирі по два тижні. Після 2020 року він захворів, [PERSON] проживала у його та позивачки квартирі, допомагала йому з реабілітацією, їздила до нього на машині. У 2023 році позивачка та [PERSON] поїхали до його та позивачки доньки до країни Литва на свято Пасха. Приїхали хворими та залишилися проживати у спірній квартирі для того, щоб він не захворів. 25.05.2023 [PERSON] захворіла, повезли її до клініки Святого Миколая, де лікарі виявили пневмонію, тоді 26.05.2023 потрібно було здати відповідні аналізи, остання зателефонувала позивачці, яка одразу приїхала з роботи і повезла до її до КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ № 9», в якій була приблизно один місяць з інсультом та була до дня смерті. Коли [PERSON] проживала у його та позивачки квартирі все було спільне, в тому числі грошові кошти. Давали [PERSON] грошові кошти на ремонт. У 2019 році [PERSON] взяла у борг у [PERSON] на підприємстві 1 000 доларів США. Повертали грошові кошти разом, при цьому він та позивачка повернули 500 доларів США. Борг повернули через півроку. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2014 рік. У його та позивачки квартирі були речі [PERSON] , а саме одяг, взяття, у останньої була своя кімната. Під час перебування у Литві [PERSON] казала, що її квартира залишиться у спадок його та позивачки доньці [PERSON] . Він, позивачка та [PERSON] проживали разом, їжу готували по черзі, разом купували продукти харчування. Коли він був у лікарні, [PERSON] готувала їжу та привозила йому, возила його до поліклініці на машині, допомагала йому під час реабілітації після інсульту, у неї були ключі від квартири, жила у їх квартирі як сестра та вважали її членом сім`ї. Також допомагали [PERSON] коли вона хворіла. Разом купували меблі, ліжко до їх з позивачкою зали, диван купували до кімнати [PERSON] у їх квартирі. У квартиру [PERSON] купували ванну, батареї, добавляли їй кошти. Свідок [PERSON] пояснила, що з позивачкою знайомі дуже давно, разом працювали на підприємстві, є друзями. З 1986 року була знайома з [PERSON] , дружила з нею. Позивачка та [PERSON] дружили з 1984 року, коли остання приїхала до м. Запоріжжя та влаштувалася на підприємство. У 1998 році пішла на пенсію, позивачка та [PERSON] весь час приходили до неї у гості, допомагали, постійно спілкувалася з останніми. З [PERSON] спілкувалася до її смерті. У лютому 2019 року [PERSON] почала робити ремонт у спірній квартирі, ремонт закінчився у 2020 році. Під час ремонту [PERSON] проживала у сім`ї [PERSON] по вулиці Сікорського , та після ремонту у своїй квартирі проживала у них часто, майже весь час, тому що хворіли то [PERSON] , то [PERSON] . Про ремонт [PERSON] та [PERSON] розповідали їй коли приходили у гості. Коли хворів чоловік позивачки, [PERSON] возила йому їжу. Після початку військової агресії позивачка та [PERSON] проживали у квартирі останньої разом, оскільки квартира позивачки була у Шевченківському районі, де було гучно. Чоловік позивачки залишився проживати у своїй квартирі по вулиці Сікорського . У 2023 році позивачка та [PERSON] поїхали у Литву до доньки [PERSON] , а по приїзду захворіли на COVID та залишилися проживати у спірній квартирі по вулиці Товариська , щоб не заразити чоловіка позивачки. У клініці Святого Миколая у [PERSON] виявили запалення легень та отит, потім стався інсульт, 26.05.2023 її забрали до КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ № 9», де [INFO] вона померла. Весь цей час була у лікарні. Їй відомо, що сім`я [PERSON] та [PERSON] разом купували продукти харчування, у них був спільний бюджет, витрати на лікарню та похорон [PERSON] покладалися на плечі позивачки. Спочатку померли батьки [PERSON] , потім брат, більше нікого у неї не було. До війни [PERSON] обіцяла доньці позивачки [PERSON] , що переоформить не неї квартиру. Коли у [PERSON] був другий інсульт, онука позивачки приїздила до неї у лікарню. Особисто була у квартирі позивачки та спірній квартирі, у яких знаходилися речі [PERSON] та [PERSON] , екземпляри ключі від квартир також мали обидві. [PERSON] брала у борг у [PERSON] 1 000 доларів США для ремонту. Вказану суму позивачка та [PERSON] повертали разом, оскільки остання обіцяла залишити квартиру донці позивачки. Вказані грошові кошти [PERSON] передав [PERSON] у її присутності. Часто була у гостях у [PERSON] , один раз у місяць у [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.09.2023. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, до якої увійшло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.10.1997, що підтверджується відповідним свідоцтвом та витягом з ДРРП на нерухоме майно від 21.12.2021 № 291631977. 05.02.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль О.М. заведена Спадкова справа № 12/2024 за заявою [PERSON] , що підтверджується копією Спадкової справи. 12.03.2024 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Того ж дня приватним нотаріусом [PERSON] видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що остання не надала рішення суду, яке набрало законної сили, яке підтверджує факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 26.02.2014 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.02.2014. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.06.2020, виписки з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення № 2167, виписки з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення № 2185 в період з 09.06.2020 по 16.06.2020 [PERSON] знаходився на лікуванні в КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР у зв`язку із захворюванням на ішемічний інсульт, амбулаторно 17.06.2020, продовжує хворіти, в період з 30.08.2021 по 09.09.2021 в ННМЦ «УНІВЕРСИТЕТСЬКА КЛІНІКА» ЗДМУ у зв`язку із наслідками ішемічного інсульту, та в період з 31.08.2021 по 10.09.2021 на лікуванні ННМЦ «УНІВЕРСИТЕТСЬКА КЛІНІКА» ЗДМУ у зв`язку з вертеброгенною радикулопатією. Згідно з розрахунками ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ», Концерну «МТМ», КП «ВОДОКАНАЛ» ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» ОСББ «ДОБРОБУТ 37», ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» за період з січня 2019 року по лютий 2023 року, [PERSON] користувалася житлово-комунальними послугами за адресою: [ADDRESS] , за які самостійно сплачувала кошти. Відповідно до копій паспортів громадянина України місце проживання позивачки [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання померлої [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . На доданих до позовної заяви фотознімках містяться зображення позивачки [PERSON] , а також [PERSON] . Згідно з договором № 52302 від 09.09.2023, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ІНТЕК», актом № 10644 від 09.09.2023, свідоцтвом про поховання № 52302, [PERSON] стала замовником ритуальних послуг для поховання [PERSON] . Відповідно до статті 77 ЦПК України суд не визнає належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування в цій справі, яким є факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, наступні документи: товарині чеки від 26.03.2018, 27.03.2018, 28.03.2018, 29.03.2018, 20.08.2019, 22.08.2019 та 27.08.2019, № ЛД000022931 від 23.08.2019, № ЛД000023461 від 26.08.2019, видаткову накладну № Сам-000012 від 15.08.2019, які не містять інформації щодо покупців товарів. Не є належними доказами трудові книжки [PERSON] та [PERSON] , паспорти громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] та [PERSON] , договір № 02-620076807 221 від 23.03.2020. Крім цього не містять інформації щодо предмета доказування виписний епікриз № 1264, виписку з історії хвороби № 5385, виписний епікриз з історії хвороби № 4046, відповідно до яких [PERSON] в період з 29.10.2014 по 05.11.2014 знаходилася на лікуванні в КУ «ЦПМСП №2», в період з 06.11.2014 по 26.11.2014 на лікуванні в терапевтичному відділенні КУ «ЦКБ №4» м. Запоріжжя та в період з 26.11.2014 по 05.12.2014 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні 2-ої міської лікарні. Відповідно до статей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі статтею 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до статті 1261 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємці [PERSON] за заповітом та за законом першої - третьої та п`ятої черги відсутні, що підтверджується копією Спадкової справи № 12/2024. При цьому позивачка вважає себе спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У справах позовного провадження юридичні факти, належать до предмета доказування і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Вимоги про встановлення фактів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини можуть бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування фактів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до статті 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. У статті 3 СК України зазначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз вищевказаних норм права дає підстави для висновку про те, що особа може мати лише одну сім`ю. Судом встановлено, що членами сім`ї позивачки є вона та її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією її паспорта громадянки України та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . При цьому померла [PERSON] за життя була одинокою особою та була членом своєї сім`ї, що підтверджується копією Спадкової справи № 12/2024 та показаннями свідків. Таким чином [PERSON] не могла бути членом сім`ї позивачки та навпаки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначив, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] спадкодавець проживала разом з сім`єю позивачки, вела з ними спільний побут. Проте показання свідків у сукупності із дослідженими судом письмовими документами не доводять, що позивачка та спадкодавець мали взаємні права та обов`язки. Суд дійшов висновку про те, що позивачка не є спадкоємцем [PERSON] за законом четвертої черги, оскільки не була членом її сім`ї, а отже відсутні підстави для визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у позові. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у позові, судові витрати покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed