Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказана позовом, в якому просила стягнути на її користь з [PERSON] 24917,64 грн. в якості компенсації майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що НАБУ за процесуального керівництва прокурорів САП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52016000000000380 від 20.10.2016. В цьому кримінальному провадженні 04.03.2020 було складено письмове повідомлення про підозру відносно [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України. 21.10.2022 старшим детективом НАБУ Олександром Мойсеєвим складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри щодо [PERSON] в тому, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України. Під час здійснення досудового розслідування детективами НАБУ було зібрано певні докази, які на їхню думку, можуть обґрунтовувати підозру у причетності для вчинення злочину [PERSON] . Так, детективами НАБУ встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 14.04.2015 [PERSON] , [INFO] , який 26.10.2014 був обраний народним депутатом Верховної Ради України VIII скликання. Під час здійснення своєї діяльності у якості народного депутата України, будучи членом фракції «Блок Петра Порошенка» та членом комітету ВР України з питань правової політики та правосуддя, маючи широке коло знайомств і зв`язків та відповідну ділову репутацію, у [PERSON] нібито у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 31.01.2015 виник злочинний умисел, породжений корисливим мотивом, направлений на отримання неправомірної вигоди для юридичної особи, шляхом впливу на господарську діяльність АТ «ОПЗ» та подальшого укладення угод про реалізацію його продукції за цінами нижчими за ринкові через афілійований з ним суб`єкт господарювання, який не мав відповідної матеріально-технічної бази, кадрових та фінансових ресурсів, ділової репутації, тривалих і міцних зв`язків на глобальних ринках хімічних добрив необхідних для здійснення господарської діяльності, з мето. Отримання неправомірної вигоди для даного суб`єкту господарювання у вигляді різниці між вартістю реалізованої продукції АТ «ОПЗ» на користь нього та ринковою ціною за якою вона у подальшому була реалізована суб`єктами господарювання реального сектору економіки. Далі, органом досудового розслідування було встановлено, що діючи згідно досягнутих з [PERSON] злочинних домовленостей, під час зустрічі з виконуючим на той час обов`язки Голови ФДМУ [PERSON] у робочому кабінеті останнього, надав [PERSON] характеризуючі документи [PERSON] , у тому числі її біографічну довідку, і узгодив з ним її включення до складу правління АТ «ОПЗ» та вплив [PERSON] з цього питання на Голову правління - директора АТ «ОПЗ» [PERSON] [PERSON] , зважаючи на негативні показники економічної діяльності АТ «ОПЗ» та проблеми з закупками природного газу на території України, вирішив ініціювати перед Кабінетом Міністрів України оновлення члені органів АТ «ОПЗ» та внесення змін до установчих документів і положень АТ «ОПЗ». Як наслідок, [PERSON] видав наказ № 542 від 14.04.2015 «Про затвердження завдання на головування представнику держави на загальних зборах публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», згідно якого представник держави на загальних зборах АТ «ОПЗ», з поміж іншого мав головувати за : внесення змін до статуту АТ «ОПЗ» шляхом викладення статуту у новій редакції; внесення змін до положення про правління АТ «ОПЗ»; припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ»; обрання нових членів правління АТ «ОПЗ». Як наслідок, наказ № 542 від 14.04.2015 був погоджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.04.2015 № 405-р та у ході загальних зборів акціонерів АТ «ОПЗ» від 28-29.04.2015 були прийняті рішення з вищевказаних питань порядку денного загальних зборів акціонерів АТ «ОПЗ». У новій редакції статуту АТ «ОПЗ», затвердженій на загальних зборах акціонерів АТ «ОПЗ» від 28-29.04.2015, було збільшено кількість членів правління АТ «ОПЗ» з семи до восьми осіб. При цьому, враховуючи займану [PERSON] посаду та його авторитет у владних колах, [PERSON] взяв до уваги його рекомендації стосовно [PERSON] , як досвідченого управлінця та видав наказ № 629 від 29.04.2015 «Про затвердження завдання на голосування представнику держави на засіданні наглядової ради публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», згідно якого представник держави на засіданні наглядової ради АТ «ОПЗ», з поміж іншого мав голосувати за припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ» у повному складі та обрання нових членів, серед яких була [PERSON] . Як наслідок, наказ № 629 від 29.04.2015 був погоджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 № 433-р та у ході засідання наглядової ради АТ «ОПЗ» 08.05.2015 було прийняте рішення про припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ» у повному складі та обрання нових членів правління серед яких була і [PERSON] . Таким чином, за версією НАБУ [PERSON] відіграв ключову роль у процесі призначення [PERSON] на посаду члена правління. Зокрема, детективами НАБУ встановлено, що саме6 [PERSON] ініціював цей процес, виступив з відповідною пропозицією та надав рекомендації щодо кандидатури [PERSON] . Після цього він активно сприяв тому, щоб це призначення було погоджене на рівні уряду. В результаті дій [PERSON] . Кабінет Міністрів України схвалив наказ про призначення [PERSON] на цю посаду. Сторона [PERSON] заперечує будь-яку її причетність до інкримінованих злочинів і її шлях на посаду члена правління АТ «ОПЗ» був пов`язаний виключно з її бажанням реалізувати власні навички в цікавих проектах. Однак, НАБУ встановило, що призначення [PERSON] членом правління без втручання [PERSON] могло б не відбутися, або ж його результати були б іншими. Фактично [PERSON] , приймаючи рішення про призначення [PERSON] членом правління, в такий спосіб намагався втрутитись в стан справ на АТ «ОПЗ» з тільки йому відомих причин, можливо зі сподіванням в майбутньому чинити вплив на [PERSON] або ж з інших причин. У зв`язку з цим, зараз [PERSON] підозрюють у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, і ця підозра на пряму пов`язана з впливом, який мав [PERSON] на процес прийняття рішень щодо АТ «ОПЗ». Таким чином, НАБУ встановило, що саме дії [PERSON] стали вирішальними у формуванні ситуації, яка зараз розслідується детективами НАБУ, і тому права [PERSON] піддаються обмеженням у кримінальному провадженні. Сукупність цих обставин свідчить про існування вагомих підстав вважати, що дії [PERSON] мали вирішальне значення у формуванні підозри щодо [PERSON] до інкримінованого їй злочину, можна зробити висновок, що недбалість та неналежне виконання службових обов`язків відповідачем могло призвести до помилкового сприйняття або неправильного тлумачення ситуації як протиправної детективами НАБУ. [PERSON] , виконуючи свої обов`язки, міг не забезпечити належного рівня відповідальності, внаслідок чого створився образ протиправності дій [PERSON] , що насправді не має під собою реального підґрунтя. У зв`язку з тим, що 04.03.2020 відносно [PERSON] було складено письмове повідомлення про підозру, а 21.10.2022 - повідомлення по зміну раніше повідомленої підозри, [PERSON] опинилася в ситуації, коли їй доводиться захищати своє чесне ім`я на стадії досудового розслідування. Зважаючи на складність і серйозність обвинувачень, а також необхідність захисту своїх прав та інтересів у межах кримінального провадження № 52016000000000380 від 20.10.2016, [PERSON] була змушена залучити адвоката аби ефективно представляти свою позицію, захищати себе від можливих неправомірних дій та забезпечити всебічний захист у рамках кримінального провадження. Так, в ході надання правової допомоги, адвокатом Круговим Д.С. як захисником [PERSON] в її інтересах було 15.12.2022 отримано висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса» №40224/41756-41864 за результатами проведення комісійної судової експертизи відео-, звукозапису. Згідно з квитанцією № А900-САМ2-Р2КЕ-Н74Е від 08.12.2022 було витрачено 24917,64 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями [PERSON] , становить 24017,94 грн. і має бути відшкодована [PERSON] у повному обсязі (т. 1 а.с. 1-79). Ухвалою суду від 12.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків (т. 1 а.с. 92). 19.09.2024 та 20.09.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Ошедшою А.Д. до суду було подано заяви про усунення недоліків (т.1 а.с. 93-96). Ухвалою суду від 23.09.2024 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (т. 1 а.с. 97). 08.10.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Мазур М.В. через систему «Електронний суд» подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та надати електронний доступ до справи (т. 1 а.с. 102-105). 08.10.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Мазур М.В. через систему «Електронний суд» подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 106-110). Ухвалою суду від 09.10.2024відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Мазура М.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 111). 10.10.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. до суду було подано заяву про виклик та допит свідків - [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 113-118). 10.10.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Мазур М.В. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки, [PERSON] діяв законно, в межах своїх повноважень та його дії взагалі не були причиною тих наслідків, про які стверджує позивач. Зокрема, [PERSON] не відіграв ключову роль у призначенні [PERSON] на посаду в АТ «ОПЗ», як про це зазначає позивач. Рішення стосовно управління корпоративними правами АТ «ОПЗ» було прийнято не [PERSON] , а внаслідок передбачених законодавством дій уповноважених осіб для прийняття Розпорядження Кабінету Міністрів України. Розпорядженням КМУ від 05.05.2015 №433-р було погоджено наказ ФДМУ №629 від 29.04.2015. Саме це Розпорядження КМУ стало підставою для надання Наглядовій раді АТ «ОПЗ» завдання на голосування щодо обрання нового складу правління, в тому числі і [PERSON] . На засіданні Наглядової ради заступник Голови ФДМУ [PERSON] повідомив, що розпорядженням КМУ було погоджено завдання на голосування. Саме з цього розпочалось засідання. Рішенням Наглядової ради ПАТ «ОПЗ» від 08.05.2015 [PERSON] було обрано членом Правління ПАТ «ОПЗ». Таким чином, обрання [PERSON] членом Правління ПАТ «ОПЗ» відбулося внаслідок визначених законодавством дій уповноважених осіб: 1)Підготовка ФДМУ проектів Розпоряджень КМУ з додатками; 2) Розпорядження КМУ; 3) Рішення Наглядової ради про обрання членів Правління. Дії [PERSON] щодо підписання Наказу ФДМУ №629 від 29.04.2015 були частиною процедури прийняття рішення Кабінету Міністрів України, а не самостійним актом, який породив юридичні наслідки. Сам же підписаний Наказ був частиною пакету документів, який надавався до КМУ у ході процедурі прийняття Розпорядження. Наказ, підписаний [PERSON] взагалі не мав юридичної сили до моменту його прийняття Розпорядження КМУ, що було прямо передбачено відповідним Порядком (т. 1 а.с. 119-222). Ухвалою суду від 10.10.2024 було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Круговиго Д.С. про виклик на допит свідків - [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 224). 11.10.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Мазур М.В. через систему «Електронний суд» подав заяву в якій зазначав, що не заперечує проти задоволення заяви представника позивача про виклик та допит свідків в судовому засіданні (т. 1 а.с. 225-229). 29.10.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. до суду було подано клопотання про долучення доказів (т. 2 а.с. 1-148). Відповідно до протоколу судового засідання від 28.11.2024 у судовому засіданні було допитано свідка - [PERSON] , згідно показань якої, з позивачем вона не знайома, з відповідачем працювала, на роботі займалася лише поштою, особу [PERSON] бачила в інтернеті, не бачила, щоб [PERSON] приходив до [PERSON], обговорювала з Калатушою кримінальне провадження. У зв`язку з закінченням відведеного часу на розгляд справи оголошено перерву до 11.02.2025 (т. 2 а.с. 149-157). 29.11.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. до суду було подано клопотання про видачу копії технічного запису судового засідання від 28.11.2024 (т. 2 а.с. 162-163). Відповідно до протоколу судового засідання від 11.02.2025 у судовому засіданні було допитано свідка - [PERSON] згідно показань якої, в 2015 році вона працювала в Фонді державного майна України, з [PERSON] особисто не знайома, в приймальні на роботі його не бачила. Представником позивача заявлено клопотання про відкладення засідання для повторного допиту [PERSON] щодо повторних показань, яке було задоволено та відкладено судове засідання для повторного виклику та допиту свідка [PERSON] (т. 2 а.с 161-167). 12.02.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. до суду було подано клопотання про видачу копії технічного запису судового засідання від 11.02.2025 (т. 2 а.с. 172-173). 01.04.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. до суду було подано клопотання про виклик та допит свідка - [PERSON] (т. 2 а.с. 174-177). Відповідно до протоколу судового засідання від 05.06.2025 у судовому засіданні було допитано свідків - [PERSON] та [PERSON] . Згідно показань свідка [PERSON] з [PERSON] вона мала робочі стосунки, працює на посаді головного спеціаліста в Фонді державного майна України з 2010 року по теперішній час, адреса офісу: вул. Генерала Алмазова, 18/9, знайома з [PERSON] , про кримінальне провадження читала в інтернеті. Згідно показань свідка [PERSON] - [PERSON] вона не знає; з [PERSON] наразі не спілкується, в період співпраці були робочі стосунки; з 2003 року по 2020 рік працювала у Фонді державного майна України на посаді головний спеціаліст; працюючи на посаді бачила осіб які заходили на роботу; адреса приймальні: вул. Генерала Алмазова, 18/9, каб. 311; не бачила, щоб [PERSON] в 2015 році приходив на роботу, які і в інші роки чи дні. Крім того, представником позивача подано клопотання про долучення фотографії [PERSON] , що не заперечувалось представником відповідача, тому суд на місці ухвалив долучити до матеріалів справи фотографію. Представник позивача просив задовольнити позов, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з закінченням відведеного часу на розгляд справи оголошено перерву до 19.06.2025 (т. 2 а.с. 185-200). 11.06.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. через систему «Електронний суд» було подано клопотання про видачу копії технічного запису судового засідання від 05.06.2025 (т. 2 а.с. 204-205). 19.06.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Круговим Д.С. було подано заяви про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засідання для повторного виклику та допиту свідків у зв`язку з незбереженням запису фіксації судового засідання де проводився їх допит (т. 2 а.с. 206-207). Відповідно до протоколу судового засідання від 26.06.2025 у судовому засіданні було повторно допитано свідків - [PERSON] та [PERSON] оскільки не зберігся запис фіксації попереднього допиту свідків. Згідно показань свідка [PERSON] з позивачем вона не знайома, з відповідачем мала робочі стосунки; в 2015 році в Фонду державного майна України працювала на посаді головного спеціаліста, працює з 2000 року по теперішній час; до посадових обов`язків в 2015 році входили робота з кореспонденцією, телефонні дзвінки; робоче місце знаходилося в кабінеті помічника [PERSON] ; приймальня знаходилась за адресою: [ADDRESS] , свідок бачила декого хто заходив в приймальню [PERSON] ; особу на фото ( [PERSON] ) бачила в інтернеті; не пам`ятає чи приходив в 2015 році [PERSON] в приймальню [PERSON] ; не бачила щоб [PERSON] був в кабінеті [PERSON] ; знайома з [PERSON] , працювали в одному кабінеті з 2000 року, мали однакові посадові обов`язки; про особу [PERSON] нічого не знає про [PERSON] можливо читала щось в інтернеті. Згідно показань свідка [PERSON] - [PERSON] вона не знає; з [PERSON] наразі не спілкується, в період співпраці були робочі стосунки; в 2015 році працювала головним спеціалістом в приймальні [PERSON] , на даній посаді перебувала приблизно з 2014 по 2016 рік; бачила осіб які заходять до [PERSON] оскільки вхід до кабінету був через приймальню; до посадових обов`язків входило - прийом громадян, кореспонденція, дзвінки; адреса приймальні: вул. Генерала Алмазова, 18/9, каб. 302; особу на фото ( [PERSON] ) бачила десь в ЗМІ; не пам`ятає чи приходив [PERSON] в 2015 році в приймальню; не пам`ятає щоб бачила [PERSON] в приймальні чи кабінеті [PERSON] в якийсь інший період; знайома з [PERSON] , оскільки разом працювали в приймальні, мали подібні посадові обов`язки, з Калатушою кримінальне провадження та призначення [PERSON] не обговорювали. В судовому засіданні оголошено технічну перерву на 10 хвилин для перевірки запису допиту свідків (т. 2 а.с. 214-219). Після закінчення перерви сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Круговий Д.С. подав до суду заяву в якій просив здійснювати подальший розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити позовом за результатними дослідження всіх доказів. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його законного представника, зазначав, що всі пояснення та докази надані стороною відповідача у повному обсязі. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи відповідно до ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши показання свідків та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. Судовим розглядом встановлено, що позивачем пред`явлено позов з метою відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, як на обґрунтовану підставу свої позовних вимог, позивачем зазначено, що НАБУ за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52016000000000380 від 20.10.2016. В зазначеному кримінальному провадженні 04.03.2020 було складено письмове повідомлення про підозру відносно [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України. 21.10.2022 старшим детективом НАБУ Олександром Мойсеєвим складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри щодо [PERSON] в тому, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України (т. 1 а.с. 6-8б). Детективами НАБУ було встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 14 квітня 2015 року [PERSON] , діючи згідно досягнутих з [PERSON] злочинних домовленостей, під час зустрічі з виконуючим на той час обов`язки Голови ФДМУ [PERSON] у робочому кабінеті останнього, надав [PERSON] характеризуючи документи [PERSON] , у тому числі її біографічну довідку, і узгодив з ним її включення до складу правління АТ «ОПЗ» та вплив [PERSON] з цього питання на Голову правління - директора АТ «ОПЗ» [PERSON] [PERSON] , зважаючи на негативні показники економічної діяльності АТ «ОПЗ» та проблеми з закупками природного газу на території України, вирішив ініціювати перед Кабінетом Міністрів України оновлення членів органів АТ «ОПЗ» та внесення змін до установчих документів і положень АТ «ОПЗ». Як наслідок, [PERSON] видав наказ №542 від 14.04.2015 «Про затвердження завдання на голосування представнику держави на загальних зборах публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», згідно якого представник держави на загальних зборах АТ «ОПЗ», з поміж іншого мав голосувати за: внесення змін до статуту АТ «ОПЗ» шляхом викладення статуту у новій редакції; внесення змін до положення про правління АТ «ОПЗ»; припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ»; обрання нових членів правління АТ «ОПЗ». Наказ №542 від 14.04.2015 був погоджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.04.2015 №405-р та у ході загальних зборів акціонерів АТ «ОПЗ» від 28-29.04.2015 були прийняті рішення з вищевказаних питань порядку денного загальних зборів акціонерів АТ «ОПЗ», зокрема, було збільшено кількість членів правління АТ «ОПЗ» з семи до восьми осіб. При цьому, враховуючи займану [PERSON] посаду та його авторитет у владних колах, [PERSON] взяв до уваги його рекомендації стосовно [PERSON] , як досвідченого управлінця та видав наказ №629 від 29.04.2015«Про затвердження завдання на голосування представнику держави на засіданні наглядової ради публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», згідно якого представник держави на засіданні наглядової ради АТ «ОПЗ», з поміж іншого, мав голосувати за припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ» у повному складі та обрання нових членів правління, серед яких була [PERSON] . Наказ №629 від 29.04.2015 був погоджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 №433-р та у ході засідання наглядової ради АТ «ОПЗ» 08.05.2015 було прийняте рішення про припинення повноважень членів правління АТ «ОПЗ» у повному складі та обрання нових членів правління серед яких була і [PERSON] . На думку позивача, детективами НАБУ було встановлено, що саме [PERSON] ініціював цей процес, виступив з відповідною пропозицією та надав рекомендації щодо кандидатури [PERSON] . Після цього він активно сприяв тому, щоб це призначення було погоджене на рівні Уряду. В результаті дій [PERSON] . Кабінет Міністрів України схвалив наказ про призначення [PERSON] на цю посаду. У зв`язку з цим, зараз [PERSON] підозрюють у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, і ця підозра напряму пов`язана з впливом, який мав [PERSON] на процес прийняття рішень щодо АТ «ОПЗ». Позивач вважає, що саме дії [PERSON] стали вирішальними у формуванні обставин, які зараз розслідується детективами НАБУ, і тому її права піддаються обмеженням у кримінальному провадженні. Оскільки відсутні будь-які інші докази причетності [PERSON] до інкримінованого їй злочину, саме недбалість або неналежне виконання службових обов`язків [PERSON] могло призвести до помилкового сприйняття або неправомірного тлумачення ситуації як протиправної детективами НАБУ. Разом з тим, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що призначення [PERSON] членом правління акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» було поза межами повноважень [PERSON] . Дії відповідача щодо підписання Наказу № 629 не мали жодної юридичної сили та не були зобов`язальними без подальшого рішення Кабінету Міністрів України, з огляду на положення п.4 Порядку надання і погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах господарського товариства, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 678 (в редакцій чинній на момент прийняття відповідного рішення). Наслідком підписання відповідачем Наказу № 629 було виключно направлення пакету документів до Кабінету міністрів України для подальшого розгляду і погодження. Оскільки таке рішення прийняв Кабінет Міністрів України, а не відповідач чи Фонд державного майна України, то саме Кабінет Міністрів України вважається органом, який прийняв рішення щодо призначення позивача на посаду до АТ «ОПЗ», яке в подальшому було реалізоване на засіданні Наглядової ради АТ «ОПЗ». Відтак, суд відхиляє твердження позивача, що саме підписання відповідачем Наказу № 629 призвело до призначення позивача членом правління акціонерного товариства «Одеський припортовий завод». При цьому, повноваження відповідача не передбачали ніякого можливого впливу на прийняття рішення Кабінетом Міністрів України, що підтверджує те, що роль відповідача у призначення позивача була формальною, а єдиним юридичним наслідком підписання такого рішення було направлення до Кабінету Міністрів України проекту акту Кабінету Міністрів України на погодження. У прийнятті відповідного розпорядження Кабінету Міністрів України відповідач участі не приймав. Зважаючи на складність і серйозність обвинувачень, а також необхідність захисту своїх прав та інтересів у межах кримінального провадження №52016000000000380 від 20.10.2016, [PERSON] була змушена залучити адвоката аби ефективно представляти свою позицію, захищати себе від можливих неправомірних дій та забезпечити всебічний захист у рамках кримінального провадження. В ході надання правової допомоги, захисником [PERSON] в її інтересах 15.12.2022 було отримано висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса» №40224/41756-41864 за результатами проведення комісійної судової експертизи відео-, звукозапису. Вартість експертизи становить 24917,64 грн. Позивач вважає витрати на проведення експертизи збитками та вказує, що ця матеріальна шкода була завдана саме діями відповідача, адже детективами НАБУ встановлено, що саме його одноособові дії в частині призначення [PERSON] членом правління створили підґрунтя для обмеження її прав і свобод. Як правову підставу своїх вимог позивач визначила положення статті 1166 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи обставини зазначені позивачем в позовній заяві не знайшли свого підтвердження відповідними показанням свідків. Єдиним обґрунтуванням позову наданим позивачем є копія повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри щодо [PERSON] від 21.10.2022, яке було досліджено судом, проте не встановлено, що ця підозра напряму пов`язана з впливом, який мав [PERSON] на процес прийняття рішень щодо АТ «ОПЗ». Крім того, суд зауважує на той факт, що позивачем в позовній заяві прямо вказується про відшкодування шкоди, яка завдана саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На цю ж обставину позивач посилалася як на підставу для звільнення від сплати судового збору за п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (відшкодування збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення). За таких обставин, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина перша статті 1177 ЦК України). Системний аналіз назви та змісту ст. 1177 ЦК України дає підстави для висновку, що дія цього правила поширюється виключно на випадки встановленого у визначеному процесуальним законом порядку кримінального правопорушення. Тобто, у правомірним чином розпочатому кримінальному провадженні має бути, у першу чергу, встановлено самий факт вчинення певного кримінального правопорушення стосовно потерпілої, яка вимагає компенсації завданих їй збитків за рахунок держави. Гіпотеза правової норми, закріпленої в ч. 2 ст. 1177 ЦК України, з урахуванням принципу загального делікту, передбачає такі умови застосування цієї норми: наявність шкоди; вчинення кримінального правопорушення; причинний зв`язок між кримінальним правопорушенням і завданою шкодою; вина особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Системний аналіз ст. 1177 ЦК України визначає, що умовою застосування її частини другої є так само неможливість отримання потерпілою особою відшкодування від безпосереднього заподіювача такої шкоди за загальними правилами деліктної відповідальності. Зважаючи на презумпцію невинуватості, що передбачена ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження. Разом з тим, долучена до позовної заяви копія повідомлення про зміну підозри від 21.10.2022 жодним чином не встановлює факту вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та не підтверджує завдання матеріальної шкоди внаслідок дій відповідача позивачу. Суд в порядку цивільного провадження не має юрисдикційних повноважень встановлювати факт вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та, як наслідок, наявності підстав для відмови в задоволенні позову. Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). З урахуванням встановленого, оскільки позивач була звільна від сплати судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed