Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

[PERSON] заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю »Марвелл-Буд», Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про зняття арешту (розшуку) з майна, пославшись на те, що його наявність перешкоджає йому повною мірою реалізувати свої права власника майна. Ухвалою від 24.03.2025 р. справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 24.04.2025 року залучено співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Марвелл-Буд». Відзиву від ТОВ «Марвелл-Буд» до суду не надходило. Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) надіслав до суду відзив за яким позов не визнає та просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] є власником транспортного засобу «КАМАЗ», VIN cod [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . З метою зняття з обліку зазначеного транспортного засобу позивач звернувся до Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, де його було проінформовано, що транспортний засіб «КАМАЗ 5312», н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] перебуває у розшуку за категорією «розшук ТЗ боржника державним виконавцем» ініціатор розшуку - Олександрівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП № [NUMBER]). Згідно отриманої відповіді 04.01.2024 № 102199/5 від Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) за підписом В.о. начальника відділу Федорової Я. було вказано, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання наказу виданого 12.11.2012 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ТОВ «Марвелл-Буд» на користь ПАТ «Гідроенерго» заборгованості у розмірі 3516004,18 грн. невикористаної частини авансу, 132163,23 грн. - 3 % річних, 27376,66 грн. - витрат від інфляційних грошових коштів та 56681,50 грн. судового збору. З вказаної відповіді вбачається, що в межах даного виконавчого провадження 08.11.2020 року постановою про арешт майна боржника у ВП № [NUMBER] накладено арешт на все майно боржника ТОВ «Марвелл-Буд», а 08.11.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС від 19.06.2024 року станом на 18.06.2024 року інформація про розшук транспортного засобу «КАМАЗ», VIN cod [NUMBER] , н.з. [NUMBER] відсутня. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними позову до боржника, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку суду, виконавчий лист, строк пред`явлення якого сплив, не може бути підставою для збереження арешту на майно позивача. Окрім того, докази того, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного майна позивача у матеріалах справи відсутні. Верховний Суд у своїх постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2- 356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), від 09 січня 2023 року у справі № 2- 3600/09 (провадження № 61-12406св21), від 07 серпня 2024 року у справі № 14- 7238/2009 (провадження № 61-6085св24), від 28 серпня 2024 року у справі 947/36027/21 (провадження № 61-12849св23) виклав правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право власності та порушенням прав особи на мирне володіння своїм майном. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, суддя приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зняття арешту (розшуку) з транспортного засобу «КАМАЗ 5312», н.з. [NUMBER] . На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved