Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач 18 липня 2024 року звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що 05 жовтня 2012 року вони із відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №678. Як вказує позивач спільне життя з відповідачкою не склалось, неодноразово намагались зберегти сім`ю, шлюбні відносини припинено у лютому 2024 року. Позивач вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. На примирення не погоджується. Ухвалою суду 15 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду 13.02.2025 клопотання відповідачки [PERSON] задоволено та надано сторонам строк на примирення тривалістю 3 місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду 13.05.2025 провадження у справі поновлено та призначено дату судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явився 16 червня 2025 року на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 13 червня 2025 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 05 жовтня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №678. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачкою, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачкою, ведення ними спільного господарства, припинено. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було надано сторонам строк на примирення 3 місяці, проте протягом такого періоду, позивач своєї думки не змінив, оскільки докази протилежного відсутні. Відповідачка протягом наданого судом часу на примирення ніяких заходів для примирення та збереження сім`ї не вжила, доказів протилежного суду не надано. Приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач не прохав про відшкодування судових витрат із відповідача, вважати судові витрати фактично понесеними. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved