Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 року і до повноліття дітей . Позов мотивовано тим, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, діти залишились з матір`ю, відповідач не приймає участі в утриманні дітей. Провадження відкрите відповідно до ухвали судді від 05.05.2025 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони з 08.08.2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Отже позивачка вправі вимагати від відповідача сплати аліментів на утримання дітей. В обгрунтування розміру аліментів позивачка послалась на те, що такий розмір забезпечить рівність сторін в утриманні дітей, і такі виплати відповідач може собі дозволити. При цьому позивачка послалась лише на те, що відповідач має сталий заробіток за місцем роботи. З огляду на ст. 70 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження" заявлений до стягнення розмір аліментів є максимальним. Такий розмір має бути обгрунтований обставинами, що визначені ч. 1 ст. 182 СК України. Проте таких обставин позивачкою не повідомлено. Доводи позивачки про те, що заявлений розмір аліментів забезпечить рівність сторін в утриманні дітей, заснований на хибному тлумаченні ст. 141 СК України. Тому, за обставин справи, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, що буде необхідним і достатнім для утримання дітей сторін, і відповідає приписам ст.ст. 182 ч.2, 183 ч.1 СК України. Такі аліменти відповідно до ст. 191 СК України стягуються від дня подання позову (в цій справі позов надійшов 02.05.2025 року), і до досягнення старшою дитиною повноліття, відповідно до ч.2 ст. 183 СК України. Отже позов може бути задоволений частково відповідно до висновків суду, що наведені вище. За такого рішення, з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, такі витрати суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заяви про розподіл інших судових витрат не надходило. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: partial