Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», в особі представника, звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 08.03.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір № 4453384 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 5 000 грн., строк кредиту - 360 днів: з 08.03.2024 по 02.03.2025, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2 Кредитного договору, знижена процентна ставка становить 1,75% в день, стандартна процентна ставка - 2,5% в день. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 5 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] , яку відповідач вказав під час укладення договору. Пунктом 1.2.1 кредитного договору сторони передбачили, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіків платежів (п.1.3 договору). Через невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Станом на дату укладення договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024, строк дії договору №4453384 від 08.03.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 по 27.02.2025 (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 15 625 грн.. Заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем складає 48 997,86 грн, з яких 4 999,93 грн. - тіло кредиту, 25 872,93 грн. - нараховані проценти первісним кредитором, 15 625 грн. - нараховані проценти ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" за 125 календарних днів, 2 500 грн. - штрафні санкції. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, платежів для погашення заборгованості на рахунки позивача, чи первісного кредитора не здійснювалося. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 48 997,86 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Процедура та позиції сторін Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.05.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 11.03.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». 29.05.2025 відповідач звернувся до суду з телефонограмою про відкладення судового засідання. 11.06.2025 від АТ «Державний ощадний банк України» надійшла відповідь на запит від 20.05.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви позов підтримав повністю, просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином в порядку ст. ст. 128 - 131 ЦПК України, шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу проживання, на наявні в матеріалах справи інші засоби зв`язку. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 30.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Фактичні обставини встановлені судом Судом установлено, що 08.03.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4453384, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 59501. За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає [PERSON] кредит в розмірі 5 000 гривень (п. 1.2 договору) строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п. 1.3 договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту (п.1.4.1. договору); знижена процентна ставка становить 1,75% в день та застосовується, якщо клієнт до 17.03.2024 та протягом наступних 3 днів сплатить кошти в розмірі не менше першого платежу за графіком, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.4.2. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 50 000 грн., за стандартною ставкою з урахуванням періоду зі зниженою ставкою - 49 625 грн. ( п.п. 1.6.1, 1.6.2 договору) (а.с.24-34). Додатком 1 до договору розраховано загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку. Встановлено 36 періодів по 10 днів кожен для погашення кредиту (а.с.34 зв.). При укладенні кредитного договору, під час першого етапу реєстрації в ІТС Товариства, клієнт підтвердив ознайомлення з правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.51-58). До укладення договору, [PERSON] ознайомився з основними умовами кредитування, що засвідчив електронним підписом у паспорті споживчого кредиту (а.с.37-39). 08.03.2024 ТОВ «Пейтек Україна», за договором про організацію переказу грошових коштів №030122024-1 від 03.01.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.73-78), перерахувало кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] в сумі 5 000 грн., про що свідчить повідомлення ТОВ «Пейтек Україна» №20241101-5272 від 01.11.2024 (а.с.18). Згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України» №46/1211/63748/2025 від 03.06.2025, яка надійшла до суду 11.06.2025, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] , кошти в розмірі 5 000 грн. зараховано на рахунок [PERSON] 09.03.2025 (а.с.140-146). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4453384, станом на 25.10.2024 у відповідача перед ТОВ "Лінеура Україна" за період з 08.03.2024 по 25.10.2024 виникла заборгованість у сумі 33 372,86 грн., з яких: тіло кредиту - 4 999,93 грн., заборгованість за відсотками 25 872,93 грн., штрафні санкції 2 500 грн.. Розрахунком враховано часткове погашення [PERSON] відсотків в сумі 2 749,85 грн. та тіла кредиту в сумі 0,07 грн. (а.с. 42-46). 25.10.2024 між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Лінеура Україна" укладено договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило за грошові кошти (а.с.50) ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Лінеура Україна" (а.с.81-85). ТОВ «Фінтраст Україна», згідно акту прийому-передачі боржників (а.с.90), набуло право вимоги до [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників від 25.10.2024 (а.с.16). 28.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» надіслало на фінансовий номер [PERSON] смс-повідомлення про відступлення права вимоги за договором №4453384 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.40). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (а.с.72). Відповідно до умов п. 1.3 Договору № 4453384, строк кредиту 360 днів (з 08.03.2024). Станом на дату укладання договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії Договору № 4453384 від 08.03.2024 року не закінчився. У зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 по 27.02.2025 (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 15 625 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.47-48). Інших доказів по суті спору суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Укладення [PERSON] в електронній формі договору № 4453384 від 08.03.2024 узгоджується з письмовими доказами по справі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір позики, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Суд визнає доведеним перерахування первісним кредитором коштів за договором №4453384 у сумі 5 000 грн. 08.03.2024 на картку № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] та зарахування їх 09.03.2024, оскільки даний факт підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» та первинними банківськими документами АТ «Державний ощадний банк України», наданими на запит суду. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд погоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором №44453384 в частині нарахування заборгованості за тілом кредиту та за процентами, станом на 25.10.2024 (тобто за 235 днів: з 08.03.2024 по 25.10.2024), згідно з яким у відповідача перед ТОВ "Лінеура Україна" виникла заборгованість у сумі 30 872,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 999,93 грн., заборгованість за відсотками, які нараховувалися за перший період (з 08.03.2024 по 17.03.2024) за зниженою процентною ставкою 1,75%, за наступні періоди - за стандартною процентною ставкою 2,5%, - 25 872,93 грн.. Розрахунком враховано часткове погашення [PERSON] (09.03.2024 зараховано 175 грн. на погашення процентів, 0,01 грн. - на тіло кредиту; 11.03.2024 зараховано 175 грн. на погашення процентів, 0,01 грн. - на тіло кредиту; 13.03.2024 зараховано 175 грн. на проценти, 0,01 грн. - на тіло кредиту; 15.03.2024 зараховано 175 грн. на проценти, 0,01 грн. - на тіло; 17.03.2024 - зараховано 175 грн. на проценти, 0,01 грн. - на тіло, 24.03.2024 - зараховано 874,93 грн. на проценти, 0,01 грн. - на тіло, 01.04.2024 - зараховано 999,92 грн. на проценти, 0,01 грн. - на тіло) відсотків в сумі 2 749,85 грн. та тіла кредиту в сумі 0,07 грн.. Такий розподіл коштів відповідає п.4.6.1 та п.4.6.2 договору (у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту, прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом) та Додатку 1 до договору (перших 35 обов`язкових платежів передбачають сплату процентів за користування кредитом, 36 платежем встановлено погашення процентів та основного боргу). Таким чином, кожним платежем [PERSON] , в першу чергу, списувалася заборгованість (її частина) за процентами, яка була нарахована на дату платежу, а залишок зараховувався на погашення основної заборгованості. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає доведеним набуття права вимоги ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" за договором факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило за грошові кошти ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Лінеура Україна" (в тому числі і право вимоги до [PERSON] ). Суд, приймаючи до уваги п.1.3 договору № 4453384 (строк кредиту 360 днів), погоджується з тим, що станом на дату укладання договору факторингу від 25.10.2024 року №25/10/2024, строк дії договору № 4453384 від 08.03.2024 року не закінчився, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право здійснити нарахування процентів за період від дати набуття права вимоги до [PERSON] до дати закінчення терміну дії Договору №4453384 за стандартною процентною ставкою. Суд визнає вірним розрахунок ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості [PERSON] за договором № 4453384 по нарахуванню процентів за 125 днів (з 26.10.2024 по 27.02.2025) за процентною ставкою 2,5% в день на загальну суму 15 625 грн. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» визначено належним стягувачем, оскільки рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість в сумі 46 497,86 грн., з яких: 4 999,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41 497,93 грн. (25 872,93 грн. процентів, нарахованих первісним кредитором + 15 625 грн. процентів, нарахованих фактором) - заборгованість за процентами. Розподіл судових витрат Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики. Згідно з ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись із даним позовом до суду, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.79-80); заявку на виконання доручення до договору (а.с.20-21); акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.02.2025 (а.с.15); рахунок на оплату №6921-27/02-2025 від 27.02.2025 на загальну суму 10 000 грн. (а.с.41). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved