Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.03.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22036000312383. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (далі Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка). Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Згідно умов договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року, АТ «Банк Кредит Дніпро» (ЄДРПОУ 14352406) відступлено право вимоги за кредитним договором № 22036000312383 від 05.03.2020 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс» (ЄДРПОУ: 43453613), а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідачки. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Цикл Фінанс» становить 83\~632, 83 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 52 222, 43 грн.; заборгованість по відсотках: 0 грн.; заборгованість по комісії: 31\~410,40 грн. У зв`язку з чим позивач, просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 22036000312383 від 05.03.2020 року у розмірі 83\~632, 83 грн.; а також стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач, в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково в частині суми тіла кредиту, також зазначив про відкликання своєї заяви про визнання позову у повному обсязі від 15.05.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 05.03.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 2036000312383, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 74 896, 00 грн., строк кредитування 50 місяців; із щомісячним нарахуванням комісії за обслуговування (п.1.1). Після підписання кредитного договору № 2036000312383 відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. З виписки по особистому рахунку відповідача за кредитним договором, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами кредитного договору, також ця виписка містить відомості про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів з погашення боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед Банком. Відтак, у межах строку користування кредитом відповідач зобов`язаний був повертати Банку кредит і сплачувати проценти за погодженою сторонами ставкою, однак належним чином не виконувала свої зобов`язання. У наданому банком розрахунку зазначено, що розмір заборгованості за кредитним договором № 22036000312383 станом на 27.03.2024 року становить 83\~632, 83 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту 52\~222, 43 грн.; заборгованість по відсотках - 0 грн.; заборгованість по комісії 31\~410, 40 грн. Позивач набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №28/03/24 від укладеного 28.03.2024 року між\~АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», згідно з умовами якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі й до боржника [PERSON] , який станом на 28.03.2024 року мав непогашену заборгованість за кредитним договором № 22036000312383 станом на 27.03.2024 року становить 83\~632, 83 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту 52\~222, 43 грн.; заборгованість по відсотках - 0 грн.; заборгованість по комісії 31\~410, 40 грн., що підтверджено витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 28.03.2024 року № 28/03/24, який доданий до матеріалів справи. Доказів повернення грошових коштів матеріали справи не містять, позивачем визнаноа сума заборгованості за тілом кредиту. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. У відповідності до ст. 509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Відповідно до статті 509\~ЦК\~України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статей 626,628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК\~України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526,527,530ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 610,629\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону\~України\~«Про захист\~прав\~споживачів» з набуття чинності Закону України\~«Про\~споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті та частини другої\~статті 8Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України\~«Про\~споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь комісії за обслуговування кредитної заборгованості, позивачем не доведено правомірності нарахування вищевказаної суми, оскільки плата за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статі11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому суд ураховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20. Так, зі змісту кредитного договору № 22036000312383 від 05.03.2020 року вбачається, що відповідачу встановлено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості за період з 05.03.2020 по 04.07.2021 - 5% від суми кредиту, за період 05.07.2021 року по 04.10.2022 року 4% від суми кредиту, за період з 05.10.2022 року по 04.01.2024 року 3% від суми кредиту, у період з 05.01.2024 року по 05.03.2025 року 1,95 % від суми кредиту (п.1.2.4. Договору), без уточнення найменування конкретної послуги. Суд зазначає, що відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи зазначене, та той факт, що позивачем не доведено правомірність нарахування комісії по кредитному договору № 22036000312383 від 05.03.2020 року, суд дійшов висновку, що у стягненні з відповідача суми нарахованої комісії за цим кредитним договором, у розмірі 31\~410,40 грн., що встановлено з наданого детального розрахунку заборгованості, слід відмовити. Дану суму слід вирахувати з загальної суми заборгованості за цим договором. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 83\~632, 83 грн., з яких задоволено вимоги в сумі 52\~222, 43 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422, 40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1512,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, представник позивач просить стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 6000,00 грн., які були понесені ним при звернення до суду. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги №43453613 від 18.09.2024 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А.; додаткову угоду № 22036000312383 від 18.09.2024 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. про здійснення представництва у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] від 18.12.2024 року; акт № 222036000312383 від 18.12.2024 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та детальний опис робіт від 18.12.2024 року, яким сторони обумовили обсяг та вартість послуг правничої допомоги, який складає 6000, 00 грн.; платіжна інструкція №7603 від 25.12.2024 року, згідно з якою ТОВ «Цикл Фінанс» здійснило оплату гонорару адвокату Дорошенко М.А. в сумі 6 000,00 грн. за надану нею правову допомогу; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правничої допомоги. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: partial