Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

17.06.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Компанія Оптплюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: директор ТОВ «Трейд Хауз 1991» Катана Н.І., про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.11.2022 р. він працював у ТОВ «Трейд Хауз 1991», правонаступником якого є ТОВ «Компанія Оптплюс», на посаді головного бухгалтера за сумісництвом, а з 15.01.2023 р. вже на повній основі. Починаючи з грудня 2022 року, як зазначає позивач, йому виплачувалась заробітна плата не у повному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Наказом директора ТОВ «Трейд Хауз 1991» від 20.10.2023 р. № 1/10к позивача з 20.10.2023 р. звільнено із займаної посади у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді та втратою довіри згідно з п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Посилаючись на те, що відповідачем при його звільненні та невиплаті у повному розмірі заробітної плати були порушені положення законодавства про працю, позивач своє звільнення та невиплату заробітної плати вважає незаконними, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 05.07.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 20.01.2025 р. залучено до участі у справі директора ТОВ «Трейд Хауз 1991» Катани Н.І. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, встановлено їй строки для подання пояснень щодо позову і відзиву, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 29.04.2025 р. задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі ТОВ «Компанія Оптплюс», як правонаступника відповідача ТОВ «Трейд Хауз 1991», а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснень щодо позову і відзиву. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.11.2022 р. позивач працював у ТОВ «Трейд Хауз, правонаступником якого є ТОВ «Компанія Оптплюс», на посаді головного бухгалтера за сумісництвом, а з 15.01.2023 р. вже на повній основі, що підтверджується копіями відповідних наказів. Наказом директора ТОВ «Трейд Хауз 1991» від 20.10.2023 р. № 1/10к позивача з 20.10.2023 р. звільнено із займаної посади у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді та втратою довіри згідно з п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення у частині вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, посилається на те, що його звільнено з порушенням вимог трудового законодавства. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. Зі змісту наказу про звільнення вбачається, що підставою для його видання зазначено протокол засідання комісії від 19.10.2023 р. Однак, під час розгляду справи стороною відповідача жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем винних дій, які стали підставою для втрати довір`я до нього з боку роботодавця, не надавалось, як і доказів на підтвердження ознайомлення позивача з наказом про звільнення та видачі належно оформленої трудової книжки. Таким чином, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про правомірність звільнення позивача, а тому приходить до висновку про необхідність скасування наказ про звільнення позивача та поновлення останнього на посаді головного бухгалтера з 20.10.2023 р. Як вбачається з штатного розпису ТОВ «Трейд Хауз 1991» від 01.12.2022 р., посадовий оклад головного бухгалтера становить 45000,00 грн. Відповідно до розрахунково-платіжних відомостей, позивачу за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року нараховувалась заробітна плата з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору у сумі 36225,00 грн (45000,00 грн - 8100,00 грн - 675,00 грн). Водночас, з реєстрів перерахування на рахунки отримувачів згідно з угодою № 311436402 та розрахункових листів, вбачається, що позивачу фактично виплачувалась заробітна плата у сумі 5796,00 грн, а за підприємством перед працівником утворювався борг. Отже, як вбачається з розрахунку позивача, наведеному ним у позовній заяві, за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 421300,00 грн. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про виплату позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку за 2023 рік у сумі 62826,00 грн, на що посилається останній у позовній заяві. Положеннями ч.1 ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Оскільки, відповідач в порушення вимог закону при звільнені позивача не виплатив усі належні йому суми, які залишаються невиплаченими й до цього часу, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у сумі 421300,00 грн та компенсація за невикористану відпустку за 2023 рік у сумі 62826,00 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в день звільнення позивача та до цього часу не провів з ним розрахунок, зокрема не виплатив заробітну плату за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року у сумі 421300,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року у сумі 270000,00 грн (45000,00 грн * 6 міс) без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, визначено що обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати наказ директора ТОВ «Трейд Хауз 1991» Катани Н.І. від 20.10.2023 р. № 1/10к про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ТОВ «Трейд Хауз 1991» (після зміни назви - ТОВ «Компанія Оптплюс»), поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера ТОВ «Трейд Хауз 1991» (після зміни назви - ТОВ «Компанія Оптплюс») з 20.10.2023 р., стягнути з ТОВ «Компанія Оптплюс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року у сумі 421300,00 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів, стягнути з ТОВ «Компанія Оптплюс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 270000,00 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів, а також стягнути з ТОВ «Компанія Оптплюс» на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку у сумі 62826,00 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Разом з тим, суд вважає, що позов у частині вимоги щодо зобов`язання відповідача сплатити податки не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що в даному випадку, заявлена вимога є передчасною, оскільки сплата податків здійснюватиметься тільки після нарахування та виплати належних позивачу сум на підставі цього рішення суду після набрання ним законної сили. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25000,00 грн, а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 9963,66 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 45000,00 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Outcome: partial