Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд: - стягнути з боржника суму боргу в розмірі 23560,67 грн. за послуги постачання теплової енергії за період з 01.10.2019 року по 01.02.2025 року на користь КП БМР «БЦТМ» на р/р [NUMBER] в ТВБВ № 10026/0877 ГУ по м. Києву та Київській обл. АТ «Ощадбанк», МФО 322669. - стягнути з боржника за період з 01.10.2019 р. по 23.02.2022 р. суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 930,19грн. та три відсотки річних в сумі 309,87 грн.; з 01.01.2024 р. по 01.02.2025 р. суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 376,21грн. та три відсотки річних в сумі 86,24 грн на користь КП БМР «БЦТМ» на р/р [NUMBER] в АТ «Укргазбанк», ЄДРПОУ 04654336. - стягнути з боржника витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. на користь КП БМР «БЦТМ» на р/р [NUMBER] в АТ «Укргазбанк», ЄДРПОУ 04654336. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка вбачається з інформаційної довідки № 403504987 від 13.11.2024 року, об`єкт нерухомості (квартира), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору дарування квартири № 4061 від 29.07.2011 року. Згідно особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2019 року по 01.02.2025 року боржник має заборгованість за теплову енергію в розмірі 23560,67 грн., добровільно її не погашає, тому дана заборгованість потребує стягнення в судовому порядку. КП БМР «БЦТМ» боржнику було неодноразово надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом 10 днів, а саме: № 276 від 31.10.2024 р., №1 від 28.01.2025 р. Але боржник не відреагував на дану претензію та не сплатив заборгованості. Своїми діями боржник порушив статті 525, 526 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач у встановлений судом строк на виконання вимог ухвали суду від 10 квітня 2025 року не надала відзив на позов. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. У березні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області наійшла позовна заява\~ КП БМР «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О. (а.с. 15-16). 21 березня 2025 року судом було здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. (а.с. 21). 09 квітня 2025 року за вх. № 18936 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] 30 жовтня 2014 року змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.22). Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 06 травня 2025 року о 11 год. 00 хв. 14 квітня 2025 року представник позивача Зайченко В.М. звернулася до суду з заявою у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. 06 травня 2025 року відповідач в судове засідання не з`явилася, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19 червня 2025 року на 12 год. 00 хв. Відповідач, в судове засідання, призначене на 19 червня 2025 року о 12 год. 00 хв.\~ повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України, правом на подання відзиву у встановлені судом строки не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , утворилася заборгованість за період з 01.10.2019 по 01.02.2025 за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 23560,67 грн. (а.с. 3-4); відповідно до розрахункової відомості суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань за спожиті послуги теплопостачання за відповідачем утворилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 930,19 грн, та три відсотки річних в розмірі 309,87 грн за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 та заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 376,21 грн. та три відсотки річних в розмірі 86,24 грн. за період з 01.01.2024 по 01.02.2025 (а.с. 4-5). Позивачем було надіслано боржнику попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом 10 днів, а саме: № 276 від 31 жовтня 2024 року, № 1 від 28 січня 2025 року (а.с. 6-7), однак на даний час заборгованість не сплачена. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно відповіді на запит з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 22). Отже, встановлено, що відповідач є власником вищевказаного майна та отримує послуги з постачання теплової енергії, які були надані позивачем КП БМР «Білоцерківтепломережа», однак вказані послуги не оплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, тому така заборгованість повинна бути стягнута в судовому порядку. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище заборгованості. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Принципом цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Суд приходить до висновку, що у сторін спору є фактичні договірні відносини згідно яких позивач КП БМР «Білоцерківтепломережа» надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати своєчасно оплату за надані послуги. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VІ, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 згаданого вище Закону, передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) здійснюється за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісячно. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки. Згідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній чинний договір про надання житлово-комунальних послуг, однак, відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] ,\~ отже суд вважає доведеним, що відповідачу надавалися послуги із постачання теплової енергії, що підтверджується розрахунковим листом абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , який закріплений за відповідачем (а.с. 3). З огляду на це, відповідач, як власник квартири, в якій були отримані послуги із постачання теплової енергії, мала обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість, однак, як встановлено судом, оплату не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 23560, 67 грн. Відповідач з відзивом на позовну заяву до суду не зверталася та жодного належного доказу в спростування доводів позивача не надала, як і не спростувала те, що вона не є споживачем зазначених послуг. Крім того, суду не було надано доказів сплати вказаних коштів чи доказів того, що житло вибуло з її власності. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних та 3% річних суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача також заборгованість, яка утворилася\~ внаслідок інфляційних процесів в розмірі 930,19 грн, та три відсотки річних в розмірі 309,87 грн за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 та заборгованість, яка утворилася\~ внаслідок інфляційних процесів в розмірі 376,21 грн, та три відсотки річних в розмірі 86,24 грн за період з 01.01.2024 по 01.02.2025. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved