Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625684501:04:004:0975 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Колінці Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року проживала її мати [PERSON] , [INFO] , і їй на праві власності належало вищевказане майно. [INFO] померла мати [PERSON] , (батько [PERSON] , 1939 р.н., помер ще [INFO] ). Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще життя заповіла їй. Вона прийняла спадщину після смерті матері, частково оформила її в нотаріальному порядку та бажає оформити вищевказане спадкове майно на своє ім`я. Сестра, відповідач по справі, претензій до майна матері немає, оформила спадщину на своє ім`я після смерті діда та бабусі в порядку спадкування за заповітом. Однак, у нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння та допущена помилки під час присвоєння кадастрового номера вищевказаній земельній ділянці (має два різні кадастрові номери), що позбавляє її можливості оформити спадщину. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625684501:04:004:0975 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Колінці Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила підготовче судове та розгляд справи по суті проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 17.06.2025 року через канцелярію суду подала заяву (а.с. 54), в якій позов визнала, просила його задовільнити та справу розглянути у її відсутності. Вказала, що претензій не має і не буде мати в майбутньому. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 2 Колінцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Колінцівським старостинським округом № 5 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, за [PERSON] (мати позивача), [INFO] , яка була головою двору, значився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який побудований в 1963 року та числився як колгоспний двір (а.с. 21). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 24.04.2025 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудовані у період з 1960 року по 2010 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивача) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 014729 від 10.12.2003 року, який виданий на підставі розпорядження Тлумацької РДА № 719 від 08.10.2003 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~234, [PERSON] (мати позивача) на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,344 га (земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,084 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1181 га та земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1417 га кадастровий номер 2625684500:01:007:0017) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована с. Колінці Колінцівської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2600810092025 від 31.03.2025 року земельна ділянка площею 0,1417 га, яка знаходиться с.\~Колінці Тлумацької ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має кадасторовий номер земельної ділянки 2625684501:04:004:0975 (а.с. 13-18). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 29). 07.02.1987 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 29). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 24). Ще за життя [PERSON] (мати позивача) посвідчила заповіт, яким все належне їй по закону майно, яке належатиме їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б вого не складалося, заповіла своїй дочці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 04.12.2007 року (а.с. 22). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін, а саме 30.07.2008 року, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 42) та частково оформила спадщину після смерті матері (а.с.\~27, 28). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 774/2008 від 30.07.2008 року, заведеної Тлумацькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 42-53), з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Однак, [PERSON] (позивач) в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, та на земельну ділянку, які залишились після смерті матері [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ, який посвідчує право власності на нерухоме майно [PERSON] - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також спадкова земельна ділянка має два різні кадастром номери, що суперечить законодавству України, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. №42/02-31 від 28.01.2020 року (а.с. 25) та № 76/02-31 від 12.02.2025 року (а.с. 26). Згідно довідки відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № НВ-2600810092025 від 31.03.2025 року (а.с. 19) при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка знаходиться на території Тлумацької міської ради, за межами населеного пункту с. Колінці Івано-Франківського району Івано-Франківської області, яка належить [PERSON] (мати позивача) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 014729 від 10.12.2003 року, реєстраційний № 234, змінено кадастровий номер з 2625684500:01:007:0017 на 2625684501:04:004:0975 у зв`язку з допущеною помилкою під час присвоєння кадастрового номера (а.с. 19). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянкув порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved