Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 04056-05/2022 від 20.05.2022 у розмірі 21\~435,00 грн. та за кредитним договором № 2944484 від15.02.2022 у розмірі 20\~669,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту N 04056-05/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказала при оформленні кредиту, однак відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.У зв`язку з цим, станом на дату складання позову за договором про надання фінансового кредиту № 04056-05/2022 від 20.05.2022 загальна заборгованість становить 21\~435,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 5\~000,00 грн., заборгованості по відсотках - 16\~435,00 грн. 14.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «СвеаФінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СвеаФінанс» набуло право вимоги первісного кредитора до відповідача. Крім того, 15.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2944484про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 4\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 2944484 від15.02.2022складає 20\~669,60 грн., з яких заборгованість по тілу 4\~000,00 грн., заборгованість по відсотках 16\~669,60 грн. 23.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги первісного кредитора довідповідача. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 04056-05/2022 від 20.05.2022 у розмірі 21\~435,00 грн., за кредитним договором № 2944484 від15.02.2022 у розмірі 20\~669,60 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2025 позовну заяву передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді від 29.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у клопотанні просить розглянути справу за відсутності представника позивача,позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За таких обставин, у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 15.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2944484 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» [PERSON] кредит у розмірі 4\~000,00 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % на день, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 23.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс»» набуло право вимоги за первинними договорами у розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Лінеура Україна», визначеними у реєстрі боржників, зокрема, у реєстрі боржників № 1 від 23.05.2023 до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023, витяг з якого долучено до позовної заяви. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2944484від 15.02.2022 заборгованість відповідача складає: заборгованість по тілу кредиту 4\~000,00 грн., заборгованість по відсотках 16\~669,60 грн., загальний розмір заборгованості 20\~669,60 грн. 20.05.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04056-05/2022, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5\~000,00 грн. на строк15 днів до 03.06.2022 зі сплатою процентів за ставкою 2,50% на добу. У разі несплати позичальником коштів, передбачених договором, у строк до 03.06.2022, проценти у розмірі 3,2 % на добу продовжують нараховуватися протягом 180 днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3 кредитного договору). 14.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна»)укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами у розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ФК «Інвеструм», визначеними у реєстрі боржників, зокрема, у реєстрі боржників № 1 до договору факторингу № 14042023 від 14.04.2023, витяг з якого долучено до позовної заяви. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 04056-05/2022 від 20.05.2022 заборгованість відповідача складає: заборгованість по тілу кредиту 5\~000,00 грн., заборгованість по процентам 16\~435,00 грн., загальний розмір заборгованості 21\~435,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Стаття 530\~ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 та інших. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1077\~ЦКУкраїни визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, достатніми, оскільки вони підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами. Враховуючи, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, умови договорів не виконала, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно дост.141ЦПК Україниз відповідачанеобхідно стягнутина користьпозивача судовийзбір на суму 2\~422,40грн.

Outcome: approved