Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що під час спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . 09.10.2019 Новозаводським районним судом міста Чернігова між позивачем та відповідачем розірвано шлюб. Деякий час мати підтримувала відносини із сином, а з 2021 року припинила активне спілкування, за період військових дій взагалі жодного разу не давала про себе знати. Фінансової допомоги сину не надає, все виховання та матеріальне утримання здійснюється позивачем та членами його сім`ї. Вказані дії є підставою для позбавлення її батьківських прав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12.02.2025 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. 06.03.2025 підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку із знаходженням головуючого судді в нарадчій кімнаті з розгляду невідкладних слідчих дій. Ухвалою суду від 17.04.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. 15.05.2025 розгляд справи відкладався. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом повідомлення про розгляд справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного судом 25.06.2025 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [PERSON] народився [INFO] . Його матір`ю є [PERSON] - відповідач, батьком - [PERSON] , позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.15-16). [PERSON] є учнем комунального закладу «Чернігівський центр професійно-технічної освіти» Чернігівської обласної ради ІІІ атестаційного рівня з 02 вересня 2024 року по професії «Кухар.Кондитер», форма навчання - денна,група 24-17 ККД(а.с.17). Згідно довідки Чернігівської гімназії № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 04.09.2024 № 322 [PERSON] навчався у навчальному закладі. Його мати, [PERSON] , за період навчання дитини в закладі, з 1 по 9 клас, жодного разу до школи не приходила, не зустрічалася з вчителями та адміністрацією ліцею, питаннями навчання та виховання сина, не цікавилася, не відвідувала батьківські збори. Вихованням та навчанням займається виключно батько [PERSON] (а.с.18) 05.09.2024 [PERSON] звернувся до ЧРУП ГУНП України в Чернігівській області для здійснення розшуку [PERSON] та встановлення її місця проживання (а.с.22) Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №169 від 03.04.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] (а.с.55-56). Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мати не спілкується з ним протягом тривалого періоду часу, зокрема за час повномасштабного вторгнення росії в Україну мати із ним не спілкувалася та її місцезнаходження на даний час йому не відомо. Знає лише, що матері перебуває закордоном. Проти позбавлення батьківських прав не заперечував. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16,17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям, не зверталась з питанням про повернення дитини. Відповідачка не приймає активних дій щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини, не змінює свого ставлення до дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлена батьківських прав. Окремо необхідно наголосити, що застосований захід не є безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. На підставі наведеного,

Outcome: approved