Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 04.03.2025\~ надійшла позовна заява Державної іпотечної установи до [PERSON] , [PERSON] про стягнення компенсаційних платежів та інфляційних втрат. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.03.2025 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Банк «Фінанси та Кредит» ТОВ та [PERSON] укладено Кредитний договір №2161 pv8-06 від 11.12.2006, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 26 600,00 долара США, із сплатою 11,5 % відсотків річних, строком повернення до 11.12.2021. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, [PERSON] та [PERSON] (поручитель) укладено Договір поруки від 11.12.2006. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. 19.02.2015 рішенням Івано-Франківського міського суду (справа № 344/12017/14-ц) позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 373 334,63 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.. 11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, за яким Державна іпотечна установа набула прав кредитора за Кредитним договором та Договором поруки. 17.02.2021 ухвалою Івано-Франківського міського суду (справа № 344/12017/14-ц) заява Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження - задоволена. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу. 03.03.2021 [PERSON] звернулась до Державної іпотечної установи з листом, в якому визнавала суму боргу та просила розстрочити виконання вказаного рішення суду. З період з 04.03.2021 по 16.01.2025 [PERSON] частково сплачено заборгованість за рішенням суду в розмірі 20 000,00грн.. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 28.01.2025 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 28.01.2025 відсутня інформація щодо [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, станом на день звернення з цією позовною заявою, зобов`язання за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2015р. по справі № 344/12017/14-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Державна іпотечна установ) заборгованості в розмірі 373 334,63 грн., у повному обсязі не виконані. Станом на 16.01.2025 заборгованість відповідачів, відповідно до ст. 625 ЦК України, за невиконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2015 у справі № 344/12017/14-ц за період з 04.03.2021 по 16.01.2025 становить - 128 355,66 грн. (розрахунок заборгованості додається), з яких: 41 446,89 грн. - компенсаційні платежі (3% відсотки річних); 186 908, 77 - інфляційні втрати. З позиції позивача, обмеження передбачені п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо не застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України, не розповсюджуються на правовідносини, які виникли у зв`язку з невиконанням рішення суду, що дає право на стягнення заборгованості. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд сягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Державної іпотечної установи суму заборгованості в розмірі - 228 355,66 грн., а також судові витрати в розмірі 3 425,33 грн.. Представник відповідача скористався правом подання відзиву на позов, в якому щодо задоволення позову заперечила. Зазначає, що рішенням суду із позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] достроково стягнута сума кредиту, що за умовами кредитного договору надавалась у іноземній валюті, та визначений судом розмір стягнення встановлений у гривні. Рішенням не встановлювалось будь-яких змін щодо умов погодженого сторонами кредитного договору, зокрема щодо зміну валюти, а тільки встановлювався обов`язок дострокового повернення кредиту, що свідчить про безспірність визначеної суми та можливість її примусового виконання. Таким чином, рішення суду не є підставою виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло перед ПАТ Банком «Фінанси та Кредит» до ухвалення судового рішення на підставі Кредитного договору №2161 pv8- 06 від 11.12.2006. Також вважає, що відповідач згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. На підставі наведеного представник відповідачів просила суд у позові Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення компенсаційних платежів та інфляційних втрат відмовити в повному обсязі заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідачів подав до суду заяву про здійснення розгляду справи без їх участі, щодо задоволення позову заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між Банк «Фінанси та Кредит» ТОВ, та [PERSON] укладено Кредитний договір №2161 pv8-06 від 11.12.2006р., згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 26 600,00 долара США, із сплатою 11,5 % відсотків річних, строком повернення до 11.12.2021. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, [PERSON] та [PERSON] (поручитель) укладено Договір поруки від 11.12.2006. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, і 19.02.2015 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (справа № 344/12017/14-ц) позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 373 334,63 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. 11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В. Таким чином, Державна іпотечна установа набула прав кредитора за Кредитним договором та Договором поруки. 17.02.2021 ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі № 344/12017/14-ц замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу у справі № 344/12017/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 28.01.2025 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 28.01.2025 відсутня інформація щодо [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, станом на день звернення з цією позовною заявою, зобов`язання за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2015р. по справі № 344/12017/14-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Державна іпотечна установ) заборгованості в розмірі 373 334,63 грн., у повному обсязі не виконані. Позивач, в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 41 446,89 грн. - 3% відсотки річних та 186 908, 77 інфляційних втрат. При цьому, вважає, що на спірні правовідносини не поширюються положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо не застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України. Вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В даній справі, заборгованість відповідачів перед позивачами пов`язана із невиконанням відповідачами рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2015 по справі № 344/12017/14-ц, яким з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Державна іпотечна установ) стягнуто заборгованість в розмірі 373 334,63 грн.. Проте, слід враховувати, що вказане рішення суду не є підставою виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло перед ПАТ Банком «Фінанси та Кредит» до ухвалення судового рішення на підставі Кредитного договору №2161 pv8- 06 від 11.12.2006. Слід враховувати, що попри стягнення боргу рішенням суду, таке боргове зобов`язання не змінює своє походження та вважається таким, що виникло через невиконання кредитного договору, що, в умовах воєнного стану на території України який діє з 24.02.2022 року та продовжує існувати на момент звернення до суду та ухвалення судового рішення, є безумовною підставою для застосування наслідків, визначених Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме списання кредитодавцем (позикодавцем) боргу, який нарахований відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд вважає помилковими доводи відповідача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Щодо інших доводів представника відповідачів (неможливості нарахування інфляційних збитків на валютний кредит), то такі доводи, з огляду на застосування судом до спірних правовідносин пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, не мають значення, а відтак не оцінюються судом. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed