Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Заступник керівника\~Івано-Франківська\~обласна прокуратура в інтересах держави в особі Надвірнянської РДА, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Ланчинської селищної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, недійсним державного акту, скасування державної реєстрації,повернення земельної ділянки площею 0,50: В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 №382/23/09 фізичній особі [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району. Переданій відповідачці -земельній ділянці на підставі розробленої технічної документації із землеустрою присвоєно кадастровий номер -2624081601:62:001:0015. В подальшому, на підставі вказаного рішення сільської ради [PERSON] 03.09.2010 видано державний акт серії ЯК № 849640 на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 360022409), на час пред`явлення позову право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, не зареєстровано. Згідно інформації Ланчинської селищної ради від 03.11.2023 земельна ділянка, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Жбир» Добротівської гори с.Добротів, розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та знаходиться у межах населеного пункту с. Добротів. Спірна земельна ділянка розташована в межах пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII», які взяті на облік рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9. Охоронний номер пам`ятки «Поселення Делятин VI» - 753, пам`ятки «Поселення Делятин XII» - 758. На пам`ятку археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI» у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної спадщини та його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону та територію) вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено характеристику (опис) об`єкта культурної спадщини, що був виявлений. Також на пам`ятку археології місцевого значення - «Поселення Делятин XII» у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної спадщини та його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону та територію) вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено характеристику (опис) об`єкта культурної спадщини, що був виявлений. Окрім того, територія пам`яток археології місцевого значення -«Поселення Делятин VI та Делятин XII» занесена у генеральний план населеного пункту с. Добротів. Згідно інформації сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] від 12.12.2023 вбачається, що при накладенні меж земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка належить [PERSON] , на викопіювання з генерального плану с. Добротів, підтверджено повне накладання (розташування) спірної земельної ділянки на територію пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII». Розташування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. Неприведення Добротівською сільською радою (у т.ч. Ланчинською селищною радою) цільового призначення цієї земельної ділянки у відповідність до дійсного цільового призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель і сторико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки, а не рішенням органу місцевого самоврядування. Непогодження передачі земельної ділянки історико-культурного призначення у приватну власність з органами охорони культурної спадщини та така передача в принципі (у приватну власність) є підставою для визнання недійсним відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Згідно інформації Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 06 Л 1.2023 обласною державною адміністрацією не вживались жодні заходи на захист порушених інтересів та щодо вилучення спірної земельної ділянки. Відповідно до листа Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 27.10.2023 вказаним Управлінням не погоджувалось вилучення земель, що є територіями вищез`азначених пам`яток, у т.ч. йе погоджувалась будь-яка технічна документація із землеустрою з даного приводу. При цьому зазначеним Управлінням вказано, що відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 05.09.2005 № 450 районним державним адміністраціям було делеговані повноваження про погодження проектів землеустрою щодо відведення земель та їх зміну Цільового використання. Відповідно до листа Надвірнянської районної державної адміністрації від 04.12.2023 районна державна адміністрація не погоджувала відведення (передачу) у власність спірної земельної ділянки. Як також встановлено, технічна документація із землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), з уповноважним органом охорони культурної спадщини не погоджувалась. Таким чином, рішення Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 №382/23/09, яким відповідачці - [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району, не відповідає вимогам ст. ст. 19, 20, 53, 54, 83, 91, 96, 122, 186-1 ЗК України, ст. ст. 1, 17, 18, 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст.ст. 1, 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини». З огляду на викладене, рішення Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09,підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення:, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зважаючи на викладене, Державний акт серії ЯК № 849640 від 03.09.2010 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району, який виданий на підставі рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09, підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. За цих обставин, державна реєстрація земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га (кадастровий Номер 2624081601:02:001:0015) підлягає скасуванню у відомостях Державного земельного кадастру. Право власності держави, зокрема, на пам`ятку археології установлене законом, а тому не потребує доказування правового титулу, що вказує на відсутність підстав використання правових механізмів захисту, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК країни. Тобто, заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Відтак зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння та порушення права власності держави. Відтак таку позовну вимогу як «зобов`язати повернути земельну ділянку» слід розглядати як негаторний позов, який можна заявляти впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Таким чином, спірна земельна ділянка площею 0,50 га (кадастровий номер 2624081601:02:00,1:0015), яка перебуває у приватній власності [PERSON] має бути повернута державі в особі Надвірнянської районної державної адміністрації. Таким чином, фактичним власником спірної земельної ділянки, на якій розміщується пам`ятка археології, є держава в особі Надвірнянської районної державної адміністрації, яка має право вимагати повернення земельної ділянки. З огляду на викладене, ефективним способом захисту права власності на земельну ділянку історйко-культурного призначення, у тому числі, є її повернення державі. Івано-Франківською обласною прокуратурою 14.11.2023 скеровано лист на адресу Надвірнянської районної державної адміністрації, яким поінформовано про виявлені порушення. Однак останньою не вжито жодних заходів в межах наданої компетенції, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. При цьому прокурору 04.12.2023 надано відповідь про те, що у районній адміністрації відсутня будь-яка інформація про випадки вилучення з державної власності пам`яток.археології (їх територій). З огляду на вищевикладене, обласною прокуратурою подається позов в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації як органу, який уповноважений вживати заходів щодо оспорювання в суді рішення органу місцевого самоврядування, державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки та її повернення державі. Короткий зміст відзиву на позов: Відповідно до статті 178 ЦПК України представником відповідача подано відзив на позов. Відзив на позов мотивований тим, що рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009року №382/23/09 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району. Після виготовленої технічної документації із землеустрою земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 2624081601:02:001:0015. На підставі рішення Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009року №382/23/09 та технічної документації із землеустрою, яка була погоджена зі всіма передбаченими дозвільними службами, [PERSON] 03.09.2010року видано державний акт серії ЯК №849640 на право власності на земельну ділянку площею 0,50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Із змісту позовної заяви та додатків до позовної заяви вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин IV та Делятин XII» та знаходиться у межах населеного пункту с.Добротів. Вважає, що позовна заява заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації не відповідає вимогам п.4,5,8 ст„175 ЩІК України. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, як це передбачено вимогами ст.ст.76-80 ЩІК України. В той же час кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідно до вимог ст.81ЦПК України. Даючи оцінку доказам поданих позивачем в обґрунтування своїх вимог я вважаю, що вказані фактичні дані слід визнати неналежними, недопустимими, недостатніми та недостовірними доказами. Оцінюючи всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо подані докази однозначно приходиш до висновку, про передчасність позовних вимог. На час передачі [PERSON] у приватну власність спірної земельної ділянки порядок та правовий режим пам`яток археології регулювався Інструкцією про порядок обліку, забезпечення збереження, змісту, використання і реставрації недвижимих пам`ятників історії та культури від 13 05.1986року №203. Вказана інструкція втратила чинність на території України на підставі Наказу Міністерства культури України № 158 (г0528-13) від 11.03.2013року.-В подальшому правовий режим регулювався наказом міністерства культури України від 11.03.2013року №158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2013року за № 528/23060 «Порядок обліку об`єктів культурної спадщини». В позовній заяві не викладено- які норми Інструкції про порядок обліку, забезпечення збереження, змісту, використання і реставрації недвижимих пам`ятників історії та культури від 13 05.1986року №203 було порушено відповідачами при передачі у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2624081601:02:001:0015. Вважає за необхідне звернути увагу на неналежне обгрунтування твердження позивача про порушення відповідачами ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» при передачі у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2624081601:02:001:0015 з наступних підстав. Із змісту позовної заяви та додатків до позовної заяви вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин IV та Делятин XII» та знаходиться у межах населеного пункту сДобротів. Статус пам`ятки археології місцевого значення « [PERSON] та Делятин XII», що знаходиться у межах населеного пункту сДобротів надано на підставі рішення облвиконкому Івано-Франківської області №9 від 24 січня 1989року. До матеріалів позовної заяви прокурором не надано рішення облвиконкому Івано-Франківської області №9 від 24 січня 1989року з додатками. на підставі яких надано статус археології місцевого значення « [PERSON] та Делятин XII» земельній діляниі, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району та знаходиться у межах населеного пункту сДобротів. Із копії облікової картки об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини наданої прокурором вбачається, що адреса місцезнаходження об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини є сДобротів і охоронний номер 753 (датування об`єкта -палеоліт). Із іншої облікової картки (пам`ятки) культурної спадщини наданої прокурором вбачається, що адреса об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини є смт.Делятин і охоронний номер 758 (датування об`єкта - пізній палеоліт). Згідно інформації, яка знаходиться на сайті Івано-Франківської обласної організації Національної спілки краєзнавців України за охоронним номером 753 знаходиться об`єкт (пам`ятки) культурної спадщини поселення [ADDRESS] км., на північний захід від села (датування об`єкта - пізній мезоліт). А за охоронним номером 758 знаходиться під охороною об`єкт (пам`ятки) культурної спадщини поселення Делятин XII, селище Делятин, с/р Делятин, урочище Жбир, 4км. на північний схід від селища Делятин (датування об`єкта - пізній палеоліт). Також згідно інформації, яка знаходиться на сайті Івано-Франківської обласної організації Національної спілки краєзнавців України в сДобротів є об`єкт (пам`ятки) культурної спадщини з датуванням об`єкта пізній палеоліт і знаходиться в с. Добротів урочище Забережжя на північно - східній частині села і має охоронний помер [INFO] . Тобто в урочищі «Добротівська гора» у межах населеного пункту с. Добротів, Надвірнянського району не значиться пам`ятка археології місцевого значення «Поселення Делятин IV та Делятин XII». Враховуючи викладене, а також те, що на час отримання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки відповідачкою було отримано всі погодження державних органів передбачені вимогами Земельного кодексу України (вказаний факт підтверджується копією технічної документації із землеустрою спірної земельної ділянки, наданої позивачем), а також що межі території, на яку поширюються обмеження, не зазначалися в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини, а відомості про обмеження у використанні земель не було внесено до Державного земельного кадастру то відповідно в діях [PERSON] відсутні порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вимог Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважають, що надані прокурором докази не містять підстав для задоволення позовних вимог Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до [PERSON] , Ланчинської селищної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації, повернення земельної ділянки площею 0,50га„та наявні підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Короткий зміст відповідь на відзив У відповідності до положень ст. 179 ЦПК України позивачем подано відповідь на відзив. Згідно якого вважають твердження представника відповідача такими, що не ґрунтуються на об`єктивних даних, суперечать фактичним обставинам. Так не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про відсутність у позовній заяві прокурора посилання на норми Інструкції про порядок обліку, забезпечення збереження, змісту, використання і реставрації недвижимих пам`ятників історії та культури від 13.05.1986 № 203. Оскільки при зверненні з позовом до суду прокурором обґрунтовано порушення відповідачами прямих вимог законів України при винесенні оскаржуваних рішень та передачі у приватну власність земель історико-культурного призначення. Зокрема Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про охорону археологічної спадщини» На підтвердження своїх вимог прокурором до позовної заяви долучено інформацію уповноважених органів, у т.ч. у сфері охорони культурної спадщини, якими визначено, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII», які взяті на облік рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9, охоронний номер пам`ятки «Поселення Делятин. VI» 753, пам`ятки «Поселення Делятин XII» - 758 (копія рішення Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9 з додатками додається). При цьому незрозумілими є твердження представника відповідача на відсутність у позовній заяві прокурора посилання на Інструкцію, яка є підзаконним нормативним актом та свого часу регулювала питання виключно встановлення порядку обліку, забезпечення збереження, змісту, використання та реставрації недвижимих пам`ятників історії та культури. Зазначений нормативно-правовий акт жодним чином не спростовує вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», факт розташування на спірній земельній ділянці пам`яток археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та не впливає на протиправність дій відповідачів. Безпідставними є твердження представника відповідача щодо застосування до спірних правовідносин положень та вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини». Як зазначено у позовній заяві, відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Водночас, законодавство України містить пряму заборону на передачу у приватну власність земель, на яких розташовані пам`ятки археології. Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. Спірна земельна ділянка розташована в межах пам`яток археології. місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII», які взяті на облік , рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24;01.1989 № 9. Охоронний номер пам`ятки «Поселення Делятин VI» - 753, пам`ятки «Поселення Делятин XII» - 758. На пам`ятку археології місцевого значення «Поселення Делятин VI» у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної спадщини та його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону та територію) вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено характеристику (опис) об`єкта культурної спадщини. Також на пам`ятку археології місцевого значення - «Поселення Делятин XII» у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної спадщини та його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону та територію) вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено характеристику (опис) об`єкта культурної спадщини. Окрім того, територія пам`яток археології місцевого значення -«Поселення Делятин VI та Делятин XII» занесена у генеральний план населеного пункту с. Добротів. З огляду на викладене, розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. Позиція прокуратури підтверджується також судовою практикою та висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 751/1776/17, від 31.07.2019 у справі №813/4701/16, 15.01.2019 у справі №522/14444/15-а. Твердження представника відповідача щодо наявності у [PERSON] всіх необхідних погоджень з боку уповноважених органів виготовленої нею проектно-технічної документації із землеустрою жодним чином не спростовує факту приналежності спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення державної форми власності та неможливість її перебування у приватній власності. Правовий режим використання та розпорядження земельної ділянки історико-культурного призначення визначається фактом знаходження на ній пам ятки археології згідно вимог закону та не залежить від наявності/відсутності рішення органу місцевого самоврядування. Невжиття заходів щодо приведення цільового призначення цієї земельної ділянки у відповідність до дійсного зайвий раз підтверджує підставність вимог прокурора та повністю узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у п. 42 постанови від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16. Також необгрунтованими є твердження представника відповідача в частині порушення прокурором при зверненні до суду конституційних прав [PERSON] на мирне володіння майном. При зверненні до суду в інтересах держави прокурором звернуто увагу на обов`язок дотримання вимог ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (рішення ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001, «Аркурі та Інші проти Італії» від 05.07.2001, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. У зв`язку з цим, а також зважаючи на вимоги ст. 14 Конституції України, відповідно до якої право власності на землю набувається громадянами виключно відповідно до закону, такий вид втручання держави у здійснення права власності [PERSON] на земельну ділянку є виправданим та пропорційним існуючим ризикам знищення, пошкодження чи втрати своїх властивостей об`єктом культурної спадщини, унаслідок використання земельної ділянки згідно цільового призначення. За таких обставин позов заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у інтересах держави в особі Надвірнянської РДА до [PERSON] та Ланчинської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення ДобротІвської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 0,50 га у державну власність підлягає до задоволення. Також позивач зазначив про пропуск строку про надання відзиву відповідачем та про відсутність клопотання ппро його поновлення. Корткий зміст заперечення на відповідь на відзив Відповідно до вимог ст.180 ЦПК України представник відповідача [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив. Звернув увагу суду, що 29.02.2024року в підготовчому судовому засідання судом задоволено його клопотання про надання додаткового строку для підготовки відзиву та надано 10денний строк для підготовки та подання відзиву. Відзив було подано у строк наданий судом, тому враховуючи викладене не було потреби заявляти клопотання про поновлення строку для подачі відзиву. Вважає, що у відповіді на відзив позивач не спростував наведені представником [PERSON] докази необґрунтованості позовних вимог. Так позивачем надано копію рішення облвиконкому Івано-Франківської області №9 від 24 січня 1989року із якого вбачається, що не надавався статус археології місцевого значення « [PERSON] та Делятин XII» земельній ділянці, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району та знаходиться у межах населеного пункту сДобротів. Твердження позивача, що межі населених пунктів смт.Делятин та сДобротів не мали чіткого розмежування є голослівними і жодними доказами не підтвердженими. Слід відмітити, що в рішенні облвиконкому Івано-Франківської області №9 від 24 січня 1989року вказано, що пам`ятки археології місцевого значення « [PERSON] та Делятин XII» знаходяться на землях радгоспу «Делятинський», а спірна земельна ділянка знаходиться на землях колишнього колгоспу «50-річчя Жовтня» сДобротів. Землі радгоспу та колгоспу мали чіткі розмежування. Тому просить врахувати відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а відповідно підстав для задоволення позовних вимог не має. Узагальнений виклад позицій сторін: В судовому\~засіданні прокурор підтримав позов, заступника керівника Івано-Франківської\~обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до [PERSON] , Ланчинської селищної ради, про визнання\~незаконним та\~скасування рішення,\~недійсним державного\~акту,\~скасування державної\~реєстрації,повернення\~земельної ділянки\~площею 0,50\~га з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначив, що Івано-Франківською обласною прокуратурою було встановлено порушення земельного законодавства у сфері охорони пам`яток архітектури, такі землі можуть перебувати виключно у державній власності. Порушення були виявлені в ході моніторингу Державного кадастру після присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Було з`ясовано, що на земельних ділянках, переданих у приватну власність, розташовані пам`ятки архітектури, шляхом співставлення з викопіювання було встановлено повне накладання. Жодних погоджень ні з ОДА, ні з РДА про передачу не було. Повернення спірної земельної ділянки державі відповідає меті захисту інтересів держави щодо збереження культурної спадщини. Просив позов задовольнити. Визнати незаконним та скасувати рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09, яким фізичній особі [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району. Визнати недійсним державний акт серії ЯК № 849640 від 03.09.2010 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка знаходиться у с. Добротів Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Надвірнянським МВ УМВС в Івано-Франківській області 13.02.2003) повернути у державну власність в особі Надвірнянської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий нбмерм 2624081601:02:001:0015, яка розташована у с. Добротів Надвірнянського району. Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в розмірі 12112 грн. Представник позивача\~Надвірнянської РДА\~Колосовська С.М в\~судовому засіданні\~підтримала позов\~прокурора.\~Зазначила,\~що Надвірнянська\~РДА не\~погоджувала питання\~про відведення\~такої земельної\~ділянки,\~самостійно не\~зверталися з\~аналогічним позовом.Суду зазначила, що Надвірнянська районна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками історико-культурного призначення та на даний час є органом, який здійснює контроль у вказаній сфері. Так розпорядження Івано-Франківської обласної держаї (війіськової) адміністрації від 06.04.2023 № 127 «Про делегування повноважень щодо укладення охоронних договорів» укладання охорон договорів на пам`ятки культурної спадщини делеговано районним держава (військовим) адміністраціям Івано-Франківської області та здійснення заходів щодо забезпечення охорони пам`яток культури спадщини на відповідних територіях територіальних громад, при цьому розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 05.09.2005 № 450 районним державним адміністраціям було делеговані повноваження про погодження проектів землеустрою щодо відведення земель та їх змінуцЦільового використання. Просила позов задовільнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Марчак Ю.І. позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, запереченні на відповідь на відзив. Повністю заперечив обставини зазначені позивачем на обґрунтування позовних вимог, вважає позовні вимоги безпідставними. Зазначив , що водночас у даній справі слід відмітити, що позивач звернувся з позовом в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації, яка є неналежним позивачем оскільки відповідно до вимог ст.З, ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать обласні державні адміністрації. Твердження позивача про те, що розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 06.04.2023року № 127 передано повноваження органу охорони культурної спадщини від обласної державної адміністрації до Надвірнянської районної державної адміністрації є необгрунтованим оскільки розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 06.04,2023року № 127 було тільки делеговано повноваження щодо укладення охоронних договорів (копія вказаного розпорядження знаходиться в матеріалах справи). Па сьогоднішній день місцем зберігання науково-проектної документації на вказані памягки культурної спадщини «Поселення Делятин VI та Делятин XII є листа Управління культури національностей та релігії Івано-Франківської ОДА, що підтверджує той факт що на сьогоднішній день належні повноваженні по охороні памяток культурної спадщини покладено на Управління культури національностей та релігії Івано-Франківської ОДА і відповідно вказана державна установа могла б бути позивачем у справі. Окрім цього позивачем обрано належний спосіб захисту прав держави подавши позов за правилами негаторного позову Так диспозицією ст. 391 ЦК України визначено, що захист права власності власника майна повинен здійснюватись відповідно до вимог ст. 387, 388ЦК України тобто в порядку вінднкаційного а не негаторного позову. Оскільки прокурор обрав неналежний спосіб захисту прав держави то у зв`язку із цим позов не підлягає задоволенню. Недотримано позивачем і вимог ст. 390 ЦК України яким визначено порядок та розрахунки при витребуванні майна із чужого незаконного володіння. Рішенням Добротівської сільської ради від 28.05.1996року №382/29/09 передано у приватну власність земельну ділянку площею0.50га., На підставі вказаного рішення 1 [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,0500 га. Рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009року №382/23/09 [PERSON] було безоплатно оформлено технічну документацію на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району, яку їй було передано у власність на підставі рішення Добротівської сільської ради від 28.05.1996року №382/29/09. Тому скасування рішення Добротівської сільської ради від 28.08.2009р №382/23/09 не призведе до скасування права власності [PERSON] на земельну площею 0.50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського район) Тобто позивач обрав неналежний спосіб захисту прав держави, оскільки їй ставить вимогу про скасування рішення Добротівської сільської ради вії 28.05.1996року №382/29/09. про надання [PERSON] у власність земельної ділянки, а просили скасувати рішення Добротівської сільської ради від 28.08.2009р №382/23/09, яким не передавалась земельна ділянка у власність і у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню. Оцінюючи надані позивачем докази вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делягин ХП» та знаходиться у межах населеного пункту с.Добротів. Із доданої копії облікової картки об`єкта культурної спадщини наданої прокурор вбачається, що адреса місцезнаходження об`єкта культурної спадщини є с.Добротів і охоронний номер 753 . Із облікової картки (пам`ятки) культурної спадщини наданої прокурором вбачається, що адреса об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини є смт.Делятин і охоронний номер 758 (датування об`єкта - пізній палеоліт). Однак із генплану, фотографій та опису місця знаходження об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини номер 753 та номер 758 вбачається , що це одна і таж памятка. Вказані облікові картки (пам`ятки) культурної спадщини наданої прокурором виготовлені однією і тією ж групою наукових спеціалісті в один і той же час, на одній і тій же місцевості, картографічні дані свідчать про археологічні дослідження на одній і ті ж земельній ділянці. Оцінюючи вказані докази приходимо до висновку про фальсифікацію вказаних документів і їхню невідповідність вимогам Закону України «Про охорону культурної спадщини». Згідно змісту листа Управління культури національностей та релігії Івано-Франківської ОДА від 02.05.1924року № МА-14/01-013/054 вбачається, рішенням виконкому Івано-Франківської ради народних депутатів від 24.01.1989року №9 було взято під охорону держави «Поселення Делятин VI та Делягин XII» «Поселення Делятин VI та Делятин XII» охоронні номери вказаним памяткам археології присвоєні не були. У 2001році Івано-Франківська ОДА та Івано-Франківська облдержадміністрація випустили «Вісник №35 III квартал 2001р.» в якому було опубліковано матеріали переліку памяток археології і тоді для зручності користування вищезазначеним переліком , порядкові номери памяток археології використовувались як охоронні номери. На виконання ст. 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» Наказу Міністерства культури України від 27.06.2019року Міністерством культури України було видано нормативний акт -Наказ від 30.01.2024року «Про занесення обєктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих памяток України, яким присвоєно відповідні охоронні номери памяткам археології місцевого значення «Поселення Делятин VI охоронний номер 1607-ІФ та та Делятин XII охоронний номер 1613-ІФ». Тобто посилання позивача про місце знаходження об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини «Поселення Делятин VI охоронний номер 1607-ІФ та та Делятин XII номер 753 та номер 758 є юридично неправильним. Вказаній земельній ділянці після виготовленої технічної документації із землеустрою було присвоєно кадастровий номер 2624081601:02:001:0015. На підставі рішення Добротівеької сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009року №382/23/09 та технічної, документації із землеустрою, яка була погоджена зі всіма передбаченими дозвільними службами, [PERSON] , 03.09.2010року було видано державний акт серії ЯК №849640 на право власності на земельну ділянку площею 0,50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Враховуючи викладене, а також те, що на час отримання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки відповідачкою було отримано всі погодження державних органів передбачені вимогами Земельного кодексу України, а також що межі території, на яку поширюються обмеження, не зазначалися в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини, а відомості про обмеження у використанні земель не було внесено і до сьогоднішнього часу не внесено, хоча закон передбачає 6-місячиий строк внесення вказаних відомостей до Державного земельного кадастру то відповідно в діях [PERSON] відсутні порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вимог Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому жодних правових підстав для визнання недійсним державного акту серії ЯК №849640 від 03.09.2010року права власності [PERSON] на земельну площею 0.50га.. яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015 площею 0,50га., яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району; зобовязувати, [PERSON] повернути у державну власність в особі Надвірнянської РДА земельної ділянки площею площею 0.50га. кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів, Надвірнянського району не має 17.06.2025. Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позовних з вимог заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до [PERSON] , Ланчинської селищної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації, повернення земельної ділянкиплощею 0,50 га. Представник Ланчинської\~селищної ради не скористався правом на надання візиву на позов. В судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, що підтвердждується розпискою про отримання рекомедованого листа з повідомлення, також був повідомлений через електронний суд клопотань про відкладень чи про поважні причини неявки неповідомив За таких\~обставин суд\~відповідно до\~ст.\~223\~ЦПК України\~прийняв рішення\~ про\~слухання справи\~у відсутності\~представника Ланчинської селищної ради. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 09.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі та визначено загальний позовний порядок її розгляду, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.056.2024 по справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09 «Про уточнення рішення від 28.05.1996 року Про передачі земельних ділянок у власність громадянам» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району. ( а.с. 52 т.1 На замовлення [PERSON] ДП «Івано-Франкіський науково-дослідний та проектний інститу землеустрою» ПП «Аксіома» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та території Добротівської сільської радм Івано-Франківської області с. Добротів ,Добротівська Гора (т.1а.с.66-69,т.2-26-39). 03.09.2010 на підставі рішення сесії Добротівської сільської ради № 382/23/09 від 28.08.2009р. та технічної документації\~із землеустроювідповідач [PERSON] отримала державний акт серії ЯК № 849640 на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району. Цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства. Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. Вид використання земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства.(а.с 69 т.1). Відповідно до викопівання з карти формування території с. Добротів земельна ділянка [PERSON] знаходиться в межах населенного пункту с. Добротів, ур. Добротівська гора, площею 0,50га для ведення особистого селянького господарства (а.с. 53 т. 1). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку переданій відповідачу [PERSON] -земельній ділянці, площею 0,5000га, яка знаходиться в [ADDRESS] призначення для ведення особистого селянського господарства на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо відведення земельногї ділянки присвоєно кадастровий номер -2624081601:02:001:0015 (а.с. 70 т.1 ). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, дата державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК 03.09.2010. Документ, який є підставою для виникнення права - рішення органу місцевого самоврядування Добротівської ради, Надвірнняського району Івано-Франківської області від 28.08.2009р № 382/23/09. (а.с. 70-71 т.1). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 360022409), право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, не зареєстровано.( ас.72 т.1). Відповідно до рішення Ланчинської селищної ради ОТГ від 30.07.2017 № 10/1/2017 «Про початок реорганізації Добротівської сільської ради шляхом приєднання до Лачинської селищної ради» вирішено почати процедуру реорганізації Добротівської сільської ради шляхом приєднання до Ланчинської селищної ради. Ланчинська селищна рада є правонаступником всього майна , прав та обов`язків Добротівської сільської ради (а.с. 55-56 , т.1 ). Відповідно до інформації Ланчинська селищна ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 03.11.2023 вих № 947-02.2-09 встановлено, що на на території Ланчинської ОТГ Надвірнянського району розташовані землі історико- культурного призначення, на яких розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення Делятин VI та Делятин XII, які рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 №9 взяті на облік та на які у 2008 році ДП`Культурна спадщина Прикарпаття» ОАСУ Інститут Археології НАНУ виготовило облікову доментацію ( а.с. 28 т. 1). Відповідно до рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9 « «Про взяття на державний облік і під охорону пам`яток археології області» вирішено взяти на облік і під охорону пам`ятки археології, що знаходяться на території області, згідно з переліком, представлених управлінням культури облвиконкому. Так взяті на облік та охорону, в тому числі взяті на облік поселення Делятин VI яке згідно переліку розташоване в ур. Жбир -4км півн-схід від села та Делятин XII, розташоване в ур. Жбир -4км півн-схід від села ( а.с.136-138,т1). Згідно інформації Ланчинської селищної ради від 03.11.2023 земельна ділянка, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Жбир» Добротівської гори с. Добротів розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та знаходиться у межах населеного пункту с. Добротів. Спірна земельна ділянка розташована в межах пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII», які взяті на облік рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9. Охоронний номер пам`ятки Делятин VI» - 753, пам`ятки «Поселення Делятин XII» - 758. На вказані пам`ятки археології місцевого значення ДП`Культурна спадщина Прикарпаття» ОАСУ Інститут археології НАНУ у 2008році виготовлено паспорти об`єктів культурної спадщини та облікові картки з картографічними матеріалами. На пам`ятку археології значення Делятин VI» у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної спадщини ,його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено з (опис) об`єкта культурної спадщини, що був виявлений. Місце розташування с.Добротів Надвірнянського району, охоронний номер 753(т.1 а.с.32-40). Також на пам`ятку археології місцевого значення-Делятин XII у 2008 році виготовлено паспорт об`єкту культурної його облікову картку, якими визначено площу (охоронну зону вказаної пам`ятки та її місце розташування. Крім того, зазначено з (опис) об`єкта культурної спадщини, що був виявлений. Місце розташування с. Делятин, ур Жбир 4км на пн-сх від селища охоронний номер 758. А Згідно паспорта пам`ятка археології памятка археології поселення Делятин XII»зазначено розташування ур Жбир в с. Добротів ( а.с. 41-46). Окрім того, територія пам`яток археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» занесена у генеральний план населеного пункту с. Добротів. Відповідно до листа Управління культури, національностей та Франківської обласної державної адміністрації від 27.10.2023 Управлінням не погоджувалось вилучення земель, що є вищезазначених пам`яток, у т.ч. не погоджувалась будь-яка документація із землеустрою з даного приводу. Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 25.02,2013 № 107 «Про втрату чинності розпорядження облдержадміністрації від 05.09.2005 р. № 450» було делеговано районним державним адміністраціям здійснювати погодження проектів землеустрою щодо надання земельних ділянок та зміни їх цільового призначення (а.с.31т.1) Івано-Франківською\~обласною державною\~(військовою)\~адміністрацією листом\~від 23.07.2023\~№676/0/2-23/01-138\~повідомлено голів райдержадміністрацій та територіальних громад Івано-Франківської області про необхідність укладення охоронних договорів на пам`ятки культури спадщини, що перебувають у власності чи користуванні територіальних громад; та здійснення заходів щодо забезпечення охорони пам`яток культури спадщини на відповідних територіях територіальних громад. До управління культури, національностей та релігій обласної держадміністрації повідомлення про факти вилучення земель, що є територ пам`яток археології з державної власності (повернення в державну власн не надходило, тому відповідні заходи, щодо захисту пам`яток археології території) не вживалися. (а.с.28-30) Відповідно до Державного реєстру пам`яток археології Івано-Франківської області, взятої на облік і під охорону рішенням виконкому № 9 від 24.01.1989 до Державного реєстру під порядковим номером 752 внесено пам`ятку археології місцевого значення «Поселення Делятин VI», яка згідно даного реєстру розташована на відстані 4 км в ічно-східному напрямку від селища Делятин в урочищі «Жбир». Також під номером 758 - пам`ятка археології «Поселення Делятин XII», яка також розташована на відстані 4 км в північно-східному напрямку від селища Делятин в урочищі «Жбир». При цьому, згідно вказаного реєстру ці пам`ятки знаходяться на території смт. Делятин урочище Жбир. (а.с. 152) Відповідно до відповіді Делятинської селищної ради від 22.03..2024 за № 355/02-3.09 встановлено що в Делятинській селищній раді наявні копії паспортів об`єктів культурної спадщини вселення Делятин XII» та «Стоянка Делятин VI», додатком до яких є викопіювання з генплану. Згідно із вказаними паспортами обидві вищезгадані пам`ятки археології розташовані в урочищі Жбир у с. Добротів Надвірнянського району Івано-мнківської області.Інформують, що фактично територія вказаних пам`яток не відноситься до території смт. Делятин, а належить до с. Добротів. Урочище Жбир також розташоване у с. Добротів та ніколи не входило до території г. Делятин. У містобудівній документації смт, Делятин відсутні будь-які відомості щодомісця розташування пам`яток археології місця «Поселення Делятин VI»та «Поселення Делятин XII» чи їх охоронних зон, оскільки їхня території не відноситься до селища Делятин. та ( а.с 152-153 т.1) Відповідно до листа Надвірнянської районної державної адміністрації від 04.12.2023 районна державна адміністрація не погоджувала відведення (передачу) у власність спірної земельної ділянки. Судом також встановлено, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку площею 0,50 га (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), з уповноваженим органом охорони культурної спадщини не погоджувалась. Відповідно до відповіді на запит управління культури, національностей та релігій обласної державної адміністрації від 02.05.2024 інформуємо, що жодного нормативного акту державного органу влади, щодо присвоєння охоронних номерів пам`яткам археології затверджено не було. Для зручності користування вищезазначеним переліком, порядкові номери пам`яток археології використовувалися (дублювалися) як охоронні номери. На виконання ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини Наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501, зареєстровзі в Міністерстві юстиції України 19.08.2019 № 941/33912, Міністерство культури та інформаційної політики України видало нормативний акт - Наказ 30.01.2024 №53 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», яким присвоєно відповідні охоронні номери пам`яткам археології місцевого значення. Відповідно до Державного реєстру нерухомих пам`яток України пам`яткам археології присвоєні охоронні номери відповідно: «Поселення Делятин VI охоронний номер - 1607-ІФ та поселення Делятин XII» охо номер 1613-ІФ (виписка з Реєстру додається) ( а.с.184 -185). Згідно інформації сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] від 12.12.2023 вбачається, що Згідно викопіюванн з генплану с.Добротів та даних публічної кадастрової карти і при перенесенні даних встановлено, що земельна ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, площею 90, 50га накладається повністю на пам`ятку архітектури місцевого значення поселення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII». (т.1 а.с. 58- 59) Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до частини другої статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.3\~ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Спеціальним законом, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є\~Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.ч.3,4\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суду законних інтересів у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia),\~заява № 42454/02, §\~35). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19). Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим. Аналогічна, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі'№ 926/54/22. Івано-Франківською обласною прокуратурою 14.11.2023 скеровано лист на адресу Надвірнянської районної державної адміністрації, яким поінформовано про виявлені порушення. Однак останньою не вжито жодних заходів в межах наданої компетенції, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. При цьому прокурору 04.12.2023 надано відповідь про те, що у районній адміністрації відсутня будь-яка інформація про випадки вилучення з державної власності пам`яток.археології (їх територій). Станом на час звернення прокурора до суду 'Надвірнянська районна державна адміністрація ніяких заходів щодо визнання незаконним та скасування рішення бргану місцевого самоврядування,- скасування державної реєстрації земельної ділянки та повернення державі земельної ділянки не вжила, з відповідним позовом до суду не звернулась. Необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з тим, що протягом розумного строку зазначений орган самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом. Наведена обставина свідчить про те, що Надвірнянська районна державна адміністрація не вжила належних заходів щодо поновлення порушених інтересів держави. Зволікання із зверненням до суду з відповідним позовом може призвести до втрати такої можливості в майбутньому. При цьому, як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт незвернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Обласною прокуратурою відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 24.01.2024 письмово повідомлено позивача про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Щодо повноважень Надвірнянської районної державної адміністрації у спірних правовідносинах Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони, тощо. Згідно з п. 4 ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за охороною пам`яток історії та культури, збереженням житлового фонду. Відповідно до ч. З ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або, у користування, у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб. Згідно листа Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 06.11.2023 визначено, що обласна адміністрація не є розпорядником земель державної 'власності у межах населеного пункту, а такі повноваження здійснюють районні державні адміністрації. Таким чином, Надвірнянська районна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками їторико-культурного призначення та на даний час є органом, який здійснює контроль у вказаній сфері. Доводи представника відповідача щодо відсутності підстав звернення в інтересах Надвірнянської райдержадміністрації, а не управління культури, національностей та релігій обласної держадміністрації спростовуєються розпорядження Івано-Франківської обласної державної (війіськової) адміністрації від 06.04.2023 № 127 «Про делегування повноважень щодо укладення охоронних договорів» укладання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини делеговано районним держава (військовим) адміністраціям Івано-Франківської облассті та здійснення заходів щодо забезпечення охорони пам`яток культури спадщини на відповідних територіях територіальних громад, при цьому розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 05.09.2005 № 450 районним державним адміністраціям було делеговані повноваження про погодження проектів землеустрою щодо відведення земель та їх зміну цільового використання. Щодо позовної вимоги про повернення земельної ділянки Відповідно до частин перших статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга\~статті 152 ЗК України). Залежно від обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов. У справі прокурор оспорює законність передання відповідачу [PERSON] і у власність земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Жбир» Добротівської гори с. Добротів розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та знаходиться у межах населеного пункту с. Добротів. До земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби (стаття 53 ЗК України). За змістом частини першої\~статті 54 ЗК України\~землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до пункту г) частини четвертої\~статті 84 ЗК України\~до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. У матеріалах справи міститься технічна документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на спірну земельну ділянку, відповідно до якої [PERSON] передано у власність земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер\~2624081601:02:001:0015) по площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району, для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до\~статті 53 ЗК Українидо земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Згідно пункту «г» частини четвертої\~статті 84 ЗК України\~до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~статті 1 Закону України від 08 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини»\~(далі - Закон № 1805-ІІІ), зони охорони пам`ятки (далі - зони охорони) - це встановлювані навколо пам`ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання. Частиною першою\~статті 17 Закону № 1805-ІІІ\~\~встановлено, що пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Статтею 18 Закону № 1805-ІІІ,\~\~передбачено, що об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Пам`ятка може бути приватизована лише за умови укладення майбутнім власником з відповідним органом охорони культурної спадщини попереднього договору про укладення в майбутньому охоронного договору на пам`ятку (її частину) з викладенням його істотних умов, у тому числі щодо цільового використання пам`ятки, робіт, які майбутній власник зобов`язується провести на пам`ятці з метою утримання її в належному стані. Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини від 16 січня 1992 року, ратифікованою Україною 27 серпня 2004 року наголошено, що археологічна спадщина є головним елементом пізнання історії людства та справжнім свідком стародавньої історії. Археологічна спадщина включає споруди, архітектурні ансамблі, розбудовані та облаштовані ділянки території, рухомі об`єкти, інші пам`ятки, а також їхній контекст, незалежно від місця розташування на суходолі або під водою. Звертаючись до\~суду з\~позовом прокурор\~довів,\~що\~спірна земельна\~ділянказемельна ділянка, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Жбир» Добротівської гори с. Добротів, розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» взята під державну охорону і облік, паспортизована. Вказана територія є об`єктом культурної спадщини в розумінні\~статті 1\~Закону України\~«Про охорону\~культурної спадщини» і належить до земель державної власності в розумінні частини четвертої\~статті 84 Земельного Кодексу України. Судом за матеріалами справи достовірно встановлено доведеність знаходження спірної земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка розташована в урочищі «Жбир» Добротівської гори с. Добротів, розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та яка може перебувати виключно у державній власності. Згідно з частинами першою-другою, шостою\~статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~пам`ятка,\~крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством.\~Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності\~або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Тобто, заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Відтак зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Отже доводи представника відповідача щодо не належного способу захисту шляхом подачі негаторного позову, а не віндикаційного не знайшли підтвердження в судовому засідінні. Доводів представника відповідача щодо недоведеності вищезгаданих обставин, суд не приймає до уваги, оскільки місцезнаходження спірної земельної ділянки на території пам`ятки археології підтверджується наявними матеріалами справи, які суд вважає належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана територія є об`єктом культурної спадщини в розумінні ст.ст.\~53,\~150 ЗК України,\~ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини"\~і належить до земель державної власності в розумінні ч.4\~ст.84 Земельного Кодексу України. Вказаних обставин відповідачем не спростовано. Відповідно до пункту 3\~Прикінцевих положень Закону № 1805-ІІІ\~надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів культурної спадщини. Проте, як убачається з матеріалів справи, документація із землеустрою з органом охорони культурної спадщини не погоджувалась, відповідний висновок [PERSON] не видавався,як і не погоджувався із райдержадміністрацією згідно їх повноважень. Державна землевпорядна експертиза щодо відведення земельної ділянки усупереч вимог\~статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»\~у редакції, чинній на час прийняття радою оскаржуваного рішення, не проводилась, на спростування цих обставин відповідачами не надано жодних належних і допустимих доказів. Проте, як убачається з матеріалів справи, документація із землеустрою з органом охорони культурної спадщини не погоджувалась, відповідний висновок [PERSON] не видавався., як і непогоджувався з райдержадміністрації згіно наданих їм повноважень. Державна землевпорядна експертиза щодо відведення земельної ділянки усупереч вимог\~статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»\~у редакції, чинній на час прийняття радою оскаржуваного рішення, не проводилась, на спростування цих обставин відповідачами не надано жодних належних і допустимих доказів». У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі, що переглядається, суд виходить із того, що нерозроблення уповноваженим органом проекту землеустрою земельної ділянки, на якій знаходиться «Поселення Делятин VI та Делятин XII», та, як наслідок, невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень та можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності громадян, зокрема, відповідача. При цьому суд прийняв до уваги, що повернення у володіння держави земельної ділянки, незаконно переданої у власність фізичній особі органом виконавчої влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель історико-культурного призначення. Таким чином суд установивши на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення та не може перебувати в приватній власності громадян, дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо повернення земельної ділянки в державну власність. Щодо визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. При передачі у власність даної земельної ділянки допущено порушення вимог земельного законодавства та законодавства у сфері охорони пам`яток охорони культурної спадщини. Так законодавство України містить пряму заборону на передачу у приватну власність земель, на яких розташовані пам`ятки археології. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно з ч. 7\~ст., 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому\~законом\~порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про охорону археологічної спадщини»\~пам`ятка археології - археологічний об`єкт національного або місцевого значення, занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Згідно з абз. 3 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність Пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим\~Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (абз. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~пам`ятка культурної спадщини»). Згідно з ч. 1\~ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. Спірна земельна ділянка розташована в межах пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII», які взяті на облік рішенням Івано-Франківської обласної ради від 24.01.1989 № 9. Охоронний номер пам`ятки «Поселення Делятин VI» - 753, пам`ятки «Поселення Делятин XII» - 758. На вказані пам`ятки археології місцевого значення у 2008 році було виготовлено паспорти та облікові картки об`єкту культурної спадщини, якими визначено площу (охоронну зону та територію) та їх місце розташування. Крім того, зазначено характеристику (опис) об`єкта культурної спадщини, що був виявлений. Окрім того, територія пам`яток археології місцевого значення -«Поселення Делятин VI та Делятин XII» занесена у генеральний план населеного пункту с. Добротів. Згідно інформації сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] від 12.12.2023 вбачається, що при накладенні меж земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, яка належить відповідачці, на викопіювання з генерального плану с. Добротів, підтверджено повне накладання (розташування) спірної земельної' ділянки на територію пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та-Делятин XII». Розташування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №751/1776/17. Умовою приналежності земельної ділянки, кадастровий номер 2624081601:02:001:0015, до категорії земель історико-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного ст. ст.\~53,\~54 ЗК України,\~ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а саме: пам`яток археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII». Неприведення Добротівською сільською радою (у т.ч. Ланчинською селищною радою) цільового призначення цієї земельної ділянки у відповідність до дійсного цільового призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за\~законом\~такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки, а не рішенням органу місцевого самоврядування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у п. 42 постанови від 31.07.2019 у справі №813/4701/16 та постанові від 11.10.2023 справа №734/1560/20. Тобто землі під такими об`єктами, в розумінні ч. 4\~ст. 84 ЗК України\~не можуть передаватись у приватну власність. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №522/14444/15-а. Крім того, законодавством встановлений дозвільний порядок використання земель історико-культурного призначення. Зі змісту ст. ст.\~91,\~96 ЗК України\~вбачається, що, виходячи з принципу використання земельних ділянок за цільовим призначенням, на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню. Частиною 3\~ст. 186-1 ЗК України\~передбачено, що проекти, землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини»\~з метою захисту об`єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених\~Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини. Аналогічна норма міститься в абзаці шостому\~статті 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини». Непогодження передачі земельної ділянки історико-культурного призначення у приватну власність з органами охорони культурної спадщини та така передача в принципі (у приватну власність) є підставою для визнання недійсним відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Аналогічні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 728/1905/16-ц, від 22.05.2019 у справі № 751/1776/17. Згідно інформації Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 06.11.2023 обласною державною адміністрацією не вживались жодні заходи на захист порушених інтересів та щодо вилучення спірної земельної ділянки. Відповідно до листа Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 27.10.2023 вказаним Управлінням не погоджувалось вилучення земель, що є територіями вищезазначених пам`яток, у т.ч. не погоджувалась будь-яка технічна документація із землеустрою з даного приводу. При цьому зазначеним Управлінням вказано, що відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 05.09.2005 № 450 районним державним адміністраціям було делеговані повноваження про погодження проектів землеустрою щодо відведення земель та їх зміну цільового використання. Згідно з ч. 4\~ст. 122 ЗК України\~передача земельних ділянок із земель державної власності на території районної державної адміністрації у межах сіл, селищ; міст районного значення для всіх потреб належить до повноважень районної державної адміністрації. Відповідно до листа Надвірнянської районної державної адміністрації від 04.12.2023 районна державна адміністрація не погоджувала відведення (передачу) у власність спірної земельної ділянки. Також встановлено, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку площею 0,2916 га (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), з уповноваженим органом охорони культурної спадщини не погоджувалась. Таким чином, рішення Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 №382/23/09 яким [PERSON] передано у приватну власність спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі « Добротівска гора «с. Добротів Надвірнянського району, не відповідає вимогам ст.ст .\~19,\~20,\~53,\~54,\~83,\~91,\~96,\~122,\~186-1 ЗК України, ст. ст.\~1,\~17,\~18,\~34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст.ст.\~1,\~7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини». Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи вищенаведене рішення Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 №382/23/09 яким [PERSON] передано у приватну власність спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі « Добротівска гора «с. Добротів Надвірнянського району необхідно визнати незаконним та скасувати Щодо недійсності державного акту та скасування державної реєстрації права власності на землю. На підставі\~рішенняДобротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09 «Про уточнення рішення від 28.05.1996 року Про передачі земельних ділянок у власність громадянам» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора» у с. Добротів Надвірнянського району (а.с. 52 т.1). 03.09.2010 на підставі рішення сесії Добротівської сільської ради № 382/23/09 від 28.08.2009р. та технічної документації\~із землеустроювідповідач [PERSON] отримала державний акт серії ЯК № 849640 на право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району. Доводи представника позивача, що [PERSON] набула права на земельну ділянку рішенням від 1996 року є помилковоми та спростовуются рішенняДобротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09 « Про уточнення рішення від 28.05.1996 року Про передачі земельних ділянок у власність громадянам» яким передано у власність спірну земельну та яке стало підставою для виготовлення державного акту на землю відповідача, та виготовленням технічної документації ділянку та внесеннення відомостей до державного кадастру земельних ділянок. Відповідно до вимог\~ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 116 ЗК України\~громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Статтею 321 ЦК України\~встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування, інших, передбачених\~законом, способів (ч. З\~ст. 152 ЗК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1\~ст. 155 ЗК України). Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 справа № 554/10517/16-ц власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини вимагаючи повернути таку ділянку (такий й же правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)). Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстави для визнання недійсним Державного акту серії ЯК № 849640 від 03.09.2010 на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 2624081601:02:001:0015), яка розташована в урочищі «Добротівська гора», с. Добротів, Надвірнянського району, який виданий на підставі рішенням Добротівської сільської ради Надвірнянського району від 28.08.2009 № 382/23/09ю Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, на підставі якого була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстраціГ такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до п. 114 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012. № 1051 визначено, що державна реєстрація земельної ділянки ж скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Таким чином відновлення порушених прав можливе шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зважаючи на викладене, розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2624081601:02:001:0015 у межах території пам`яток археології місцевого значення - «Поселення Делятин VI та Делятин XII» перешкоджатиме у- подальшому здійснити уповноважейим органом реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням - землі історико-культурного призначення та присвоєння цій землі відповідного кадастрового номеру. Отже державна реєстрація земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га (кадастровий Номер 2624081601:02:001:0015) підлягає скасуванню у відомостях Державного земельного кадастру. Щодо посилання на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також на неправомірне втручання у право власності. У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Серков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає непередбачуваності закону. Сумніви щодо тлумачення закону, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". Суд дійшов висновку, що повернення у володіння держави земельної ділянки з незаконного володіння відповідача є обґрунтованим, а втручання держави у її право власності є виправданим, оскільки порушення загальновідомого, чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. При цьому суд прийняв до уваги, що повернення у володіння держави земельної ділянки, незаконно переданої у власність фізичній особі органом виконавчої влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель історико-культурного призначення. Також, не заслуговують на увагу і інші доводи відповідача, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують зроблених судом висновків. Висновки суду: На підставі вищевикладеного, враховуючи доведеність знаходження спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Делятин VI та Делятин XII» та яка може перебувати виключно у державній власності, суд дійшов висновку, що позов заступника керівника Івано-Франківської\~обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації до [PERSON] , Ланчинської селищної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, недійсним державного акту, скасування державної реєстрації,повернення земельної ділянки площею 0,50 га, необхідно задовільнити повністю.. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~та частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, а тому вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 12112,00 грн., по 6056грн з кожного . На підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", ст.ст. 130, 53,54,84,91,96,116,122,152,186-1 ЗК України,Закону України « Про охорону культурної спадщини», ст.ст. 203,321,391, 373,1191 ЦК України,

Outcome: approved