Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01.11.1986 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб та під час шлюбу ними набуто майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 95,5 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,0642 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яке є спільною сумісною власністю. Просила суд визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя, здійснити її поділ, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на частину вказаного майна. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надіслав заяву в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги визнає, також вказав, що є інвалідом ІІ групи та просив звільнити його від судового збору. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 01.11.1986\~року сторони\~уклали шлюб,\~зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2344. 25.03.2024 року вказаний шлюб розірвано згідно рішення Богунського районного суду від 25.03.2024 року. Підчас шлюбу\~сторонами набуто\~майно,\~а саме: житловий будинок, загальною площею 95,5 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок від 24.07.1995 року та технічним паспортом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, загальною площею 0,0642 га, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №044633, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже встановивши, що спірне нерухоме майно набуте подружжям під час перебування у шлюбі, визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і наявність підстав для поділу майна між позивачем і відповідачем в рівних частинах. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується\~статтею 141 ЦПК України. Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням вимог\~Закону України «Про судовий збір»\~та\~ст. 141 ЦПК України, відповідач, звільнений від сплати судового збору, як інваліди ІІ групи, на якого не може бути покладено обов`язок щодо відшкодування судових витрат понесених позивачем, тобто такі витрати мають компенсуватися позивачу за рахунок держави.

Outcome: approved