Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,001 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122055400:01:002:0335. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно видані на ім`я спадкодавця. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 3,001 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122055400:01:002:0335, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 020358, виданого 22.06.2005 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.521.00636, що також підтверджено відповіддю на запит № 1144/340-25 від 06.05.2025 року, наданою відділом № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру в Одеській області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.10.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту посвідченого 09.07.2007 року секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Гончар Є.С., зареєстрованого в реєстрі за № 378, [PERSON] заповів все його майно, яке на день смерті належатиме йому, в чому б воно не складалося та де б воно не знаходилось своєму синові [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81003289 від 30.04.2025 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.07.2007 року, зареєстрований за № 378 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою, яка має право на обов`язкову частку являється дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.11.1962 року Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області. Крім цього, спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою не звертався та постійно за однією адресою зі спадкодавцем не проживав, тобто вважається таким, який спадщину не прийняв. Тому спадкування спадкового майна повинно здійснюватися за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.11.1962 року Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 87 від 27.02.2025 року, виданою Катлабузькою селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] відмовився, що підтверджено відповідною заявою. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved