Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " КЛТ КРЕДИТ " звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " КЛТ КРЕДИТ " та [PERSON] уклали кредитний договір №2700 від 01.01.2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 365 днів (з 31.12.2024) шляхом перерахунку коштів на його платіжну картку [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватися. У межах строку кредитування відповідач зобов`язувався сплачувати проценти періодичними платежами кожні 30 днів. Однак такі зобов`язання виконаними не були, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 50625,00 грн, яка складається з наступного: -5000,00 грн заборгованість за кредитом; -45625,00 грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 за ставкою 2,5% за кожен день. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2700 від 01.01.2024 у розмірі 50625,00 грн (п`ятдесят тисяч шістсот двадцять п`ять гривень), судові витрати у розмірі 3028,00 грн та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (надіслання судового виклику, у тому числі смс-повідомлення, на електронну пошту та розміщення оголошення на сайті Судова влада України), причини неявки суду не повідомив, клопотань, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " КЛТ КРЕДИТ " та [PERSON] уклали кредитний договір №2700 від 01.01.2024, за умовами якого відповідачу перераховується кредит у розмірі 5000,00 грн; строк надання кредиту 365 днів; відсотки за користування кредитом становлять 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (а. с. 7-10). Додатком №1 обчислено загальну вартість кредиту (а. с. 11). Умови договору також відображено у витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи, де відображено анкету-заяву на кредит №27727 від 01.01.2024 (а. с. 21). Додано витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи, за якою відображено хронологію дій щодо укладення кредитного договору №2700 від 01.01.2024 (а. с. 20); правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " КЛТ КРЕДИТ " (а. с. 22-26). З наданої виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на ім`я [PERSON] 01.01.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 5000,00 грн. За розрахунком заборгованості [PERSON] має заборгованість у розмірі 50625,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн заборгованість за кредитом; 45625,00 грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 за ставкою 2,5% за кожен день (а. с. 14-19). До позову додано статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КЛТ КРЕДИТ" (а. с. 27-29); витяг із Державного реєстру фінансових установ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КЛТ КРЕДИТ" (а. с. 30); виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КЛТ КРЕДИТ" (а. с. 31). Норми права, які застосував суд. Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, положеннями статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті регулюються\~Законом України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX,від22.11.2023\~який набрав чинності 24.12.2023 внесено зміни до\~Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до статті 8, яка визначає порядок визначенняреальної\~річної процентної ставки,денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача. Внесеними змінами обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1 % (п. 5 ч. 8\~Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~положення ч. 5\~ст. 8 вказаного Закону\~щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Частиною 4 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язано надавачів фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього\~Закону. Порядок розрахунку денної процентної ставки передбачено п. 4 ч. 8\~Закону України «Про споживче кредитування»\~за формулою, згідно із яким ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки суду. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " КЛТ КРЕДИТ " та [PERSON] уклали кредитний договір №2700 від 01.01.2024. Позивач умови договору виконав, здійснив перерахунок відповідачу коштів у розмірі 5000,00 грн. Разом з тим, відповідач належним чином умови договору не виконав, погашення заборгованості не здійснював, отже підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5000,00 грн, що становить тіло кредиту. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості в частині нарахованих відсотків, суд враховував Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~№ 3498-IX, від 22.11.2023. Позивач стверджував, що відсутні правові підстави для здійснення перерахунку денної процентної ставки за вказаним законом, відтак денна ставка повинна бути обрахованою у розмірі 2,5%. Суд врахував, що договір укладено 01.01.2024. Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~№ 3498-IX, від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І\~цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже договір укладено після набрання чинності Закону № 3498-IX, а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальної денної процентної ставки, за якими розмір відсотків, встановлених договором із 24.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, із 23.04.2024 по 20.08.2024 -1,5%, а із 20.08.2024 1,0%. Отже, розрахунок заборгованості повинен обчислюватися у такому порядку: -з 01.01.2024 по 23.04.2024 за ставкою 2,5% (як за умовами договору так і за нормами Закону), що становить 14125,00 грн (5000,00 грн х 0.025% х 113); -з 24.04.2024 по 20.08.2024 за ставкою 1,5% (за нормами Закону), що становить 9000,00 грн (5000,00 грн х 0.015% х 119); -з 21.08.2024 по 31.12.2024 за ставкою 1% (за нормами Закону), що становить 6650,00 грн (5000,00 грн х 0.01% х 133). З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за відсотками у розмірі 29775,00 грн. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 34775,00 грн (тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень). Щодо вимоги про стягнення суми сплаченого судового збору, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 123 від 04.02.2025 позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень). Ціна позову 50625,00 грн. Позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 34775,00 грн, а саме на 69 % (34775,00 грн х 100% : 50625,00 грн), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2089,32 грн (3028,00 грн х 69% : 100%). Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 10000,00 грн, суд, враховуючи договір №16/09/2024 від 16.09.2024 про надання правової (правничої) допомоги (а. с. 32-33), акт приймання-передачі надання послуг №2 від 06.01.2025 (а. с. 36), беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача вказані витрати у розмірі 6900,00 грн (10000,00 грн х 69% : 100%). Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: partial