Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на користь Товариства заборгованість за Кредитним договором №1265-3856 від 01.09.2023 у розмірі 35000 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 28000 гривень. Позов мотивовано тим, що 01.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1265-3856. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7000 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. В подальшому, Відповідач порушив умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача свого представника в судове засідання не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив слухати справу в його відсутності. Відповідач був належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, не повідомив про причини неявки. Тому, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1265-3856. Відповідно до умов договору, кредитодавець відкриває для позичальника не відновлювальну кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник Зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором (п.2.1,2.2). Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 6000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Дата надання/видачі Кредиту: 01.09.2023 (п. 2.3. Договору). [PERSON] підписала договір електронним цифровим підписом А3986 Також Додатковою угодою_№1 від 07.09.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії №1265-3856 від 01.09.2023 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн. У зв`язку із цим сума кредиту змінилася до 7000 гривень, кількість днів користування кредитом, що залишився, становить 294 дні. У додатковій угоді сторони погодили таблицю загальної вартості кредиту із зазначенням графіку платежів, відповідно до умов якої загальна вартість кредиту за весь строк кредитування становить 69820 гривень, в тому числі 7000 гривень тіло кредиту та 62820 гривень - проценти за користування кредитом (а.с.21-23). Додаткову угоду із додатками відповідач підписала електронним цифровим підписом А8935. Як вбачається із повідомлення АТ КБ «Приватбанк» (а.с.18) та довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с. 21, 24), 01.09.2023 на карту № [NUMBER] були перераховані кошти в сумі 6000 грн та 07.09.2023 - 1000 грн через платіжну систему LiqPay на виконання договору №1265-3856. Згідно розрахунку заборгованості за договором (ас. 25-27) станом на 24.03.2025 наявна заборгованість в розмірі 7000 гривень за кредитом та 62360 гривень заборгованість за відсотками. Позивач стверджує, що ним прийнято рішення списати 34360 гривень заборгованості за процентами. Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов таких висновків. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно встановлених обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] уклали електронний кредитний договір №1265-3856, відповідно до умов якого Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7000 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3 % в день. Факт перерахунку коштів на виконання умов цього договору підтверджується повідомленням АТ КБ «Приватбанк» (а.с.18) та довідками ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с. 21, 24). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 гривень та простроченими відсотками в розмірі 28000 гривень, разом - 35000 гривень, підлягає стягненню з відповідача. Зважаючи на те, що позов задоволено, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2422,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved