Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із заявою, в якій прохає встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно понад п`ять років проживала однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказала, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з частки житлового будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки площею 0,2 га, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Зазначає, що спадкоємцем [PERSON] є заявник [PERSON] , яка з 1999 року до часу відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Але, у зв`язку з тим, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і офіційно не зареєстрував шлюб з [PERSON] , остання позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Від представника заявника до суду надійшла заява, в якій прохала справу розглянути без її участі та участі заявника, викладені у заяві вимоги підтримала, прохала задовольнити. Заінтересована особа - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Рой Тетяна Володимирівна, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 24.10.2023 року Подільським відділом ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 4 - зворот). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2024 року №342/02-31 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Рой Т.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки та факту прийняття спадщини у встановлений законом строк. Документи, що підтверджують факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини не подані. Також, на підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не подано документи: свідоцтво про одруження, щоб встановити, що [PERSON] дійсно є дружиною [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 15.10.1999 року Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Виписки з історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого від 27.10.2001 року місцем проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] (а.с. 8). Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за їх спільні кошти, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договорами про участь у Фонді фінансування будівництва, про уступку прав та переведення обов`язків, а також квитанціями (а.с. 10-13). Актом обстеження матеріально-побутових умов, затвердженого Шербанівською сільською радою 30.09.2024 року, підтверджується, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За даною адресою проживав [PERSON] на момент смерті (а.с. 14-зворот). Факт проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] на момент смерті також підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №469 від 24.10.2023 року (а.с. 14). Із заяви свідка [PERSON] від 09.01.2025 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками, проживав разом з ними з народження за адресою: [ADDRESS] , батьки офіційно не зареєстрували шлюб, але вони завжди проживали однією сім`єю, як подружжя, мешкали за однією адресою, разом вели господарство, купували речі, займалися його вихованням, оплачували навчання в інституті, разом їздили відпочивати. Зазначив, що у 2020 році батьки придбали квартиру в новобудові за адресою: [ADDRESS] , разом виплатили за неї кошти, зробили ремонт і переїхали туди. [INFO] помер батько [PERSON] , на момент смерті він проживав разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Окрім того, відповідно до заяви свідка [PERSON] від 09.01.2025 року, вбачається, що з [PERSON] та [PERSON] знайома з 2019 року, придбали квартири в одному будинку в [ADDRESS] , одночасно робили ремонт в квартирах і часто спілкувались, допомагали один одному, з [PERSON] здружились і продовжують спілкуватися до цього часу. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] разом зробили ремонт в новій квартирі після чого туди переїхали. У [PERSON] та [PERSON] була дуже гарна сім`я, вони ніколи не сварилися, завжди підтримували один одного, відомо, що у них є син [PERSON] . Він проживає окремо, але дуже часто відвідував батьків. [INFO] [PERSON] помер. До дня смерті він проживав разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-зворот). Як вбачається з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб/розірвання шлюбу, наданих Полтавським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.06.1992 року по 19.10.1998 року. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19.10.1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.56-60). Нормами ст. ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст. ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом абз.1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем. Так, Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95). Суд, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що стороною заявника підтверджено тривале спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , тривалого ведення ними спільного господарства, наявність у даних осіб спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах їх сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків. Заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] має для неї юридичне значення та необхідне для прийняття спадщини, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявник спільно проживала з померлим [PERSON] не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, зокрема як подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved