Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . З самого народження відповідач не займається вихованням своєї доньки, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на її утримання також не надає. З огляду на те, що відповідач свідомо нехтує покладеними на нього батьківськими обов`язками, не бажає займатися вихованням та розвитком доньки, позивач просить суд позбавити його батьківських прав. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 року клопотання представника служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про заміну третьої особи задоволено, замінено третю особу з служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 20.07.2010 року зроблено актовий запис №139. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.11.2014 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено актовий запис №132. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно акту оцінки потреб КЗ «Центр надання соціальних послуг» Слобожанської селищної ради від 20.11.2024 року, акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради від 17.01.2025 року встановлено, що родина [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Двоповерховий будинок загальною площею 87 кв. м. складається з 3-ох відокремлених кімнат, наявні всі необхідні комунікації, водопостачання, електрика, електричне опалення, зроблений сучасний ремонт, будинок облаштовано всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Дитина має відокремлену кімнату для нормального розвитку та навчання з необхідними меблями та обладнанням, є зони для відпочинку та заняттям хобі, в будинку чисто та охайно, дитина забезпечена всім необхідним. Відповідно до довідки, виданої директором Слобожанської початкової школи Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №8 від 08.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 4-Б класі Слобожанської початкової школи. Зацікавленість у розвитку дитини в межах закладу протягом 2021-2024року проявляє тільки мати - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] не приймає участі у навчанні дитини, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідував та у школі не з?являвся. З довідки директора СК «Зірка Ритміки» від 08.02.2024 року вбачається, що [PERSON] займається художньою гімнастикою у спортивному клубі «Зірка Ритміки» з 2020 року. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з тренерами спортивного клубу, які тренують доньку, цікавиться спортивним життям дитини, разом із дитиною відвідує змагання (обласні, міські та клубні). Батько - [PERSON] , контакту зі спортивним клубом не підтримує, з тренерами не спілкується. Дитину на тренування приводить дідусь, забирає - мати. Також комісією з питань захисту дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради був складений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , відповідно до якого з 2018 року [PERSON] сама виховує дитину, піклується про стан її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готує до самостійного життя, бере активну участь у житті школи, де навчається [PERSON] , відвідує усі змагання та спортивні збори з художньої гімнастики разом із донькою. Батько вихованням та розвитком дитини не займається та не підтримує жодного контакту з нею, матеріальної допомоги також не надає, у зв`язку з чим члени комісії вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності до ст. 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує її усім необхідним, що свідчить про свідоме нехтування його батьківськими обов`язками та байдуже ставлення до дитини. Також у судовому засіданні суд заслухав думку дитини [PERSON] , яка підтвердила, що батько її життям не цікавиться, зі святами не вітає, жодної участі у її вихованні не бере. На питання головуючого, коли останній раз спілкувалася з батьком, зазначила, що три року тому. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, з урахуванням інтересів дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved