Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

29 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якій позивачка просила визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальних органів про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] строком в три місяці з моменту набрання рішенням по справі законної сили За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 16 червня 2025 року. 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про витребування доказів, у якій заявниця просила витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юшиної Світлани Іванівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . У підготовче засідання, призначене на 16 червня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час там місце судового розгляду. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року задоволено клопотання про витребування доказів. Закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 30 червня 2025 року. 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юшиної Світлани Іванівни на виконання ухвали суду від 16 червня 2025 року. 30 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без участі. У судове засідання, призначене на 30 червня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час там місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , матір`ю якої зазначена [PERSON] . 05 січня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.03.2014 року №00013558003 (а.с.16). 15 жовтня 1986 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18). 12 квітня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , внаслідок чого прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » (а.с.19). Тобто, позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] відкрилася спадщина. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщину, проте, листом від 26.05.2025 року №34/01-16 їй відмовлено у заведенні спадкової справи у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про прийняття спадщини (а.с.20). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320 цс 17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Поважність причини пропуску для прийняття спадщини мотивовано хворобливим станом позивачки, віком, обстановкою, зумовленою сигналами «Повітряна тривога». На підтвердження зазначеного, позивачкою було додано до позову копію довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААВ №563840, відповідно до якої [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи (а.с.11). Також, на підтвердження свого стану здоров`я було надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.04.2025 року, з якої вбачається, що [PERSON] хворіє на цукровий діабет, 2-й тип, середнього ступеня важкості, ускладнена катаракта, псевдофакія, миопія високого ступеня, гіпертонічна, діабетична ангіопатія сітківки, енцефалопатія змішаного генезу з вертигенозними та цефалгічними синдромами, хронічна діабетична дистальна сенсорна полівропатія, поширений остеохондроз хребта, торалогія, органічний емоційні-астенічний розлад, діабетична мікро-макроангіопатія (а.с.13). Згідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юшиної Світлани Іванівни, що надійшла до суду 16.06.2025 року на виконання ухвали суду від 16.06.2025 року, відомості про заведені спадкові справи після смерті [PERSON] , [INFO] відсутні на підтвердження чого нотаріусом було надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру від 16.06.2025 року №81538189 (а.с.40). Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Відмова у наданні додаткового строку на прийняття спадщини на думку суду призведе до непропорційного втручання в право особи на мирне володіння майном (в даному випадку у право особи на прийняття у спадщину спадкового майна), оскільки, не матиме на меті досягнення будь-якого суспільного або публічного інтересу, що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, враховуючи стан здоров`я позивачки та те, що вона є особою з інвалідністю другої групи, враховуючи факт запровадження на території України воєнного стану, відсутність заведених спадкових справ, відсутність заперечень зі сторони Одеської міської ради, а також той факт, що відмова у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини в даному конкретному випадку призведе до непропорційного втручання в право особи на мирне володіння майном, суд вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною та враховуючи критерії розумності, достатності та справедливості доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері строком у три місяці. На підставі зазначеного,

Outcome: approved