Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

24.02.2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 634391822 від 26.11.2021 року в розмірі 35003 грн 98 коп., з яких: 26899 грн 30 коп. заборгованість по кредиту, 8104 грн 68 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів.\~ Ухвалою суду від 26.02.2025 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Відповідачем надано відзив на позовну заяву від 11.03.2025 року, в якому проти позову вона заперечувала, вказуючи на відсутність детального розрахунку заборгованості та відсутність доказів правомірності нарахованння процентів, також у відзиві звернулася до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 12.03.2025 року клопотання відповідача було задоволено та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.03.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі, зазначивши, що факт отримання відповідачем кредитних коштів є підтвердженням дійсності укладеного кредитного договору між сторонами, а також доказом існування кредитного зобов`язання з боку відповідача. Вважає, що відповідач не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог. Підписавши кредитний договір, позичальник надала свою згоду на сплату усіх зазначених у ньому платежів, які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунки заборгованості, у свою чергу відповідачем не надано власних розрахунків, які\~ спростовують правильність наданого позивачем розрахунку, та доказів, які б підтверджували повернення кредиту у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні фактично визнала суму заборгованості за тілом кредита, щодо стягнення відсотків заперечує, оскільки з введенням воєнного стану не має можливості їх сплачувати та просить застосувати мораторій на стягнення заборгованості. Також зазначає, що у позивача була можливість раніше подати позов про стягнення заборгованості, але він звернувся лише у 2025 році, що свідчить про безпідставність його вимог, а також просить застосувати позовну давність. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір кредитної лінії № 634391822 (далі\~ - Договір). Згідно з умовами п. 1.1, 1.3, 1.7, 1.8, 1.9 Договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 26900 грн на умовах строковості, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила), строком на 30 днів (дисконтний період), а саме до 26.12.2021 року, з процентною ставкою в розмірі 102,20 % річних, що становить 0,28 % в день користування кредитом. Сторони також погодили строк дисконтного періоду та передбачили, що строк надання кредитної лінії може бути продовжено. /а.с. 13-17/. З п.1.14.1 Договору вбачається, що орієнтовна\~ вартість кредиту складає 29159 грн 60 коп. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2259 грн 60 коп. та суму кредиту в розмірі 26900 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. На офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» https://www.moneyveo.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розміщена повна інформація щодо надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ», а також є доступними для ознайомлення і Інформаційно-телекомунікаційній системі при подачі заявки. З наданого позивачем порядку дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та алгоритму дій щодо укладення кредитних договорів\~\~ вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим /а.с.27-35/. Отже, заповненням заявки на кредит Позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що\~ повідомлена Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV237JW» підписала електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилася до моменту укладання /а.с.26/. Наведене свідчить, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 3.19 Правил кошти кредиту надаються за вибором клієнта, зокрема, шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок клієнта, за реквізитами платіжної картки вказаної клієнтом у заявці. Так, відповідач [PERSON] при заповненні заявки на отримання грошових коштів в кредит від 26.11.2021 року вказала номер карти [NUMBER] . Як вбачається з платіжного доручення №51b73970-cc54-4a31-88f8-9747175c0694 від 26.11.2021 року /а.с.36/, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому Позичальником та вказано в заявці, кредитні кошти в сумі 26900 грн. Також на підтвердження даної інформації позивачем також долучено документ, виданий АТ "ТАСКОМБАНК" (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок [PERSON] /а.с.89-90/. Факт належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] та надходження на неї грошових коштів у вказаній сумі підтверджується банківською випискою /а.с.141-142/, наданою відповідачем та нею не оспорюється. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Міт тим, за закінченням дисконтного періоду ідповідач на виконання умов договору здійснила\~ оплату за даним договором процентів 26.12.2021 року на суму 2260 грн, але суму кредиту не погасила. Слід зазначити, що у п. 1.12,1.12.1 Договору сторони погодили, що факт користування кредитом після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження кредитної лінії\~ на наступних умовах: зобов`язання\~ щодо повернення основної суми кредиту переносяться\~ на наступний після закінчення\~ дисконтного періоду день, однак\~ при ненадходженні\~ платежу зобов`язання Позичальника по оплаті\~ основної суми\~ кредиту знову відкладається\~ кожен раз на один календарний місяць, але не більше\~ ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.\~ Виходячи\~ з наведених умов кредитного договору, суд доходить висновку, що строк кредитування був автоматично продовжено відповідно до вказаних договорних умов.\~\~\~\~\~ Але всупереч наведеним умовам Договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором\~ не виконала,\~\~ у визначені цим договором строки суму кредиту та проценти не сплатила, внаслідок чого у відповідача станом на 05.05.2022 року утворилась заборгованість зі сплати кредиту в сумі 26899 грн. 30 коп. та процентів у сумі 7211 грн 60 коп. /а.с.78-79/. Слід зазначити, що\~ відповідач на виконання умов договору 25.01.2022 року вдруге здійснила часткову оплату поцентів за даним договором на суму 8958 грн. Крім того, судом встановлено, що 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 /а.с.69-74/, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату. 28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року /а.с.40/. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було викладено в новій редакції /а.с.41-45/. Відповідно до п.8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії цього договору продовжено до 31.12.2021 року. 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії цього договору продовжено до 31.12.2022 року /а.с.46/. 31.12.2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року /а.с.47/. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року /а.с.48/. Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що згідно з умовами Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу Реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 34 110,90 грн /а.с.49-50/. Крім того, на підтвердження переходу права вимоги позивачем долучено довідку, видану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /а.с.83/. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Після відступлення права грошової вимоги, ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 року до 24.05.2022 року за 20 календарних днів донарахував відповідачу проценти кредитом в межах строку кредитування, визначеного п. 1.12.1 Договору, після чого загальна\~ заборгованість відповідача склала 35003 грн 98 коп., з яких 26899 грн 30 коп. заборгованості по тілу кредиту та 8104 грн 68 коп. заборгованості по відсоткам /а.с.80/. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено Договір факторингу № 23/0224-01 /а.с.51-55/. Згідно з п. 4.1 зазначеного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» отримало право вимоги до відповідача вже на загальну суму 35003 грн 98 коп. /а.с.56-57/. 17.04.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту /а.с.58-63/. Згідно з п.1.2 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників. Згідно з Реєстром боржників до вказаного вище договору факторингу від 17.04.2024 р. та актом прийому передачі Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 634391822 від 26.11.2021 року на суму 35003 грн 98 коп. /а.с.75-77/. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договорів факторингу недійсними або заперечення учасників справи щодо вказаних договорів. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Однак, всупереч умовам Договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, станом на 07.01.2025 року, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 634391822 [PERSON] , виданої ТОВ «ФК «ЕЙС», остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, незважаючи на те, що строк повернення кредиту настав ще 24.05.2022 року /а.с.81/. Щодо заперечень відповідача по нарахованим відсоткам, суд зазначає наступне. Згідно із п.п. 1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 Договору, виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 102,20 процентів річних, що становить 0,28 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 405,16\~ процентів річних, що становить 1,11 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо Позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Сторони також погодили, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70\~ процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.12.2 Договору). Відповідно до 1.13 Договору проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту Позичальником. Як зазначив позивач, а також відображено в розрахунку заборгованості, у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прийнято рішення про звільнення всіх позичальників від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом, починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10 квітня 2022 року включно. Крім того, у період з 11.04.2022 року по 30.04.2022 року відповідача частково звільнено від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Тобто, як вбачається з умов договору та розрахунків заборгованості, наданих позивачем, нарахування відсотків відбувалось в межах строку кредитування та на умовах Договору, погоджених сторонами, а тому є правомірними. Неустойка\~ до відповідача не застосовувалась. Також суд не вбачає підстав щодо застосування мораторію на стягнення заборгованості з відповідача, під дію якого вона не підпадає. Враховуючи п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України\~ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування позовної давності. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 35003 грн. 98 коп. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити.\~\~\~ Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого через систему «Електронний суд»\~ в розмірі 2422 грн 40 коп /а.с. 1/. Що стосується витрат на правову допомогу, судом виходить з наступного. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~ витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору надання правничої допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024 р.,\~ укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію додаткової угоди №3 до вказаного договору, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності, копію акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024) від 03.04.2024 року/а.с. 64-66, 82, 91, 92-93, 108/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги у заявленому розмірі 5000 грн.

Outcome: approved