Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.09.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, за актовим записом №2575, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років відношення з відповідачем не склались. З`ясувалось, що позивач та відповідач мають різні погляди на суттєві аспекти життя та побуту, ставлення до оточуючого світу, різні світогляди, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В результаті чого, між сторонами зникло взаєморозуміння, виникали сварки. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. З огляду на ситуацію, що склалась, з 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися більше двох років потому до дня подання позову. При цьому, сторони є вільними від взаємних зобов`язань як подружжя, в тому числі щодо розбудови подальшого особистого життя. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу між позивачем та відповідачем є неможливим та суперечить як інтересам позивача, так і інтересам їх дітей. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2025 року по справі відкрито провадження із призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 28.03.2025 року (а.с. 25). Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.03.2025 року клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволено, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено для примиреня на три місяці, а розгляд справи призначено на 20.06.2025 року (а.с. 33). 19.06.2025 року від представника позивача - адвоката Антонова К.О. надійшла заява якою повідомляє, що примирення між сторонами не досягнуто, його досягнення є неможливим, продовження подружніх відносин не є можливим та суперечить інтересами позивача. Шлюб ґрунтується на засаді добровільності, а тому примусити позивача залишатись у шлюбі з відповідачем неможливо. Просить суд розглянути позовну заяву по суті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовільнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2025 року у задоволенні клопотання відповідача про надання додаткового строку для примирення відмовлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20.09.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, за актовим записом №2575, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] (а.с. 11). Від цього шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 18). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved