Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У листопада 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з лютого 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, обов`язки та ведення спільного господарства. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2024 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали. 05 лютого 2025 року позивачем, на виконання вимог ухвали, надано копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження дитини. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. 20 червня 2025 року до суду надійшла заява відповідача, в якій просила розглядати справу у його відсутність та проти розірвання шлюбу не заперечувала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 24 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 лютого 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис № 376. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07 травня 2014 року, та сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04 грудня 2015 року. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач позов визнала про що зазначила у заяві. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене та

Outcome: approved