Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 47 626,50 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.10.2024 року з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" , яке виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 53 112,50 грн., який визначено на підставі Звіту № 2062-11-24 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Toyota Corolla» від 07.11.2024 року, проведеного ФОП [PERSON] та Звіту № 21450/3017263 від 24.11.2024 року, виконавець СОД ТОВ «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» Проте позивач вказує, що узгодження розміру відшкодування з ним в порушення вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не здійснювалося. З метою визначення ринкової вартості належного йому транспортного засобу до та після ДТП, та для визначення вартості матеріального збитку, пошкодженого у ДТП КТЗ, позивачем було замовлено експертне транспортнотоварознавче дослідження, згідно висновку якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 132 750,00 грн., ринкова вартість автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП складає 28 811,00 грн. З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 47 626,50 грн. та здійснити розподіл судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Зарютіна П.В. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Запоріжжя від 07 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. 31 березня 2025 року від відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти заявлених до страховика позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність. Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" вказує на\~те,\~що діяло\~виключно в\~межах норм\~спеціального закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~сплативши позивачу\~страхове відшкодування\~по дорожньо-транспортній\~пригоді,\~яка сталася\~29.10.2024\~року у\~повному обсязі\~у розмірі\~53\~112,50\~грн.,\~що підтверджується\~Страховим актом,\~а отже\~в повному\~обсязі виконало\~свої зобов`язання\~за Полісом\~№ ЕР 220911228 . Товариство з\~додатковою відповідальністю\~"Страхова\~компанія "КРЕДО"вважає, що вартість відновлювального ремонту «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту № 2062-11-24 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla від 07.11.2024 року, проведеного ФОП [PERSON] становить 230\~765,27 грн. Ринкова вартість автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту № 2062-11-24 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Toyota Corolla» від 07.11.2024 року, проведеного ФОП [PERSON] становить 106\~411,31\~грн.\~Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП (п. 8.2) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.\~Відповідно до\~звіту №21450/3017263 від 24.11.2024 вартість утилізації пошкодженого майна «Toyota Corolla»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] складає 50\~098,81грн. Отже, ТДВ «СК «КРЕДО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 53 112,50 грн. (ринкова вартість КТЗ 106\~411,31грн. вартість утилізації 50\~098,81 грн. франшиза 3200,00 грн.). Сума витрат на професійну правничу допомогу визначена всупереч приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому відповідач просить суд про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн.. В судове засідання сторони не явилися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.ст. 980, 988, 990 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Судом встановлено,\~що 29.10.2024\~року о\~16\~год.\~02\~хв.\~за адресою:\~м.\~Одесі,\~по вул.\~От.\~Головатого,\~18,\~водій [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом «Renault\~Megane»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~при виконанні\~повороту ліворуч\~не надала\~перевагу у\~русі транспортного\~засобу «Toyota\~Corolla»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~який рухався\~у зустрічному\~напрямку прямо,\~внаслідок чого\~допустила з\~ним зіткнення.\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження.\~Своїми діями\~ [PERSON] порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Постановою судді\~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від\~29\~листопада 2024\~року у\~справі №523/18491/24\~ [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Доказів на спростування зазначеного у розпорядження суду не надано. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ТДВ «СК «КРЕДО», поліс ОСЦПВВНТЗ ЕР №220911228, ліміт відповідальності 160 000,00 грн. Власник транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] у визначені законом строки повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також подав заяву на виплату страхового відшкодування. Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Згідно Звіту № 2062-11-24 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla від 07.11.2024 року, проведеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , становить\~230 765,27 грн.,\~\~ринкова вартість\~автомобіля «Toyota\~Corolla»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~становить\~106\~411,31\~грн.,\~\~вартість утилізації пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] становить 50 098,81 грн. Розрахунок суми\~страхового відшкодування: \~53 112,50 грн. (ринкова вартість КТЗ 106\~411,31грн. вартість утилізації 50\~098,81 грн. франшиза 3200,00 грн.). Оскільки даний випадок є страховим, ТДВ «СК\~«КРЕДО»на підставі страхового акту № 3017263-1 здійснило потерпілому [PERSON] виплату страхового відшкодування в розмірі 53 112,50 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача, позивач вказував на те, що сума страхового відшкодування не узгоджувалася з ним, документи на підставі, яких було здійснено страховиком розрахунок не надавали, тому, він, самостійно замовив експертне дослідження для встановлення розміру завданої йому пошкодженням автомобіля шкоди. Згідно висновку судового експерта № 7853, експертного, транспортно-товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості КТЗ до та після ДТП, вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталася 29.10.2024 року, складеного 17.11.2024 року суб`єктом підприємницької діяльності, судовим експертом Міністерства юстиції України, [PERSON] , ринкова вартість автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 29.10.2024 року дату ДТП до моменту пошкодження становить 132 750,00 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на дату ДТП 29.10.2024 року і становить\~132 750,00 грн.\~Ринкова вартість автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих у ДТП 29.10.2024 року визначається такою, що дорівнює вартості утилізації і становить\~28 811,00 грн. Таким чином, розрахунок страхового відшкодування, що підлягає виплаті наступний:\~ 132\~750,00\~грн.(вартість матеріального збитку) - 28\~811,00\~грн.(утилізаційна\~вартість, вартість ТЗ з урахуванням аварійних пошкоджень) 3200,00 грн. (франшиза) = 100 739,00 грн. З цих підстав, 13.12.2024 року позивач направив до ТДВ «СК\~«КРЕДО»вимогу щодо доплати страхового відшкодування по ДТП, вказаному вище з додаванням зазначеного вище Висновку №7853 від 17.11.2024 року та обґрунтуванням своїх законних вимог. Листом № 136 від 28.01.2025 року ТДВ «СК\~«КРЕДО»відмовило у доплаті страхового відшкодування, обґрунтовуючи свою відмову з посиланням на Звіт № 2062-11-24 від 07.11.2024 про оцінку колісного транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] та Звіт № 21450/3017263 від 24.11.2024 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER] , складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2. статті 36 Закону 1961-IV передбачено, що в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Страховик для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків має право залучати як своїх працівників, так і експертів та юридичних осіб, у складі яких є експерти (пункт 34.4. статті 34 Закону 1961-IV). Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначає Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ. Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Стаття 9 Закону № 2658-ІІІ встановлює, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. До таких нормативно-правових актів належить, зокрема Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (пункт 1.3.). Згідно з пунктами 2.3., 2.4. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, а вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пункт 5.1. Методики визначає, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту (пункт 8.1. Методики). Отже, за змістом наведених положень Методики оцінка збитку внаслідок ДТП проводиться шляхом складання калькуляції вартості ремонтних робіт і запчастин, а базою для оцінки є результати огляду пошкодженого транспортного засобу. Згідно з нормами цивільного процесуального закону, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір (статті 12, 76, 81, 82 ЦПК України). За змістом статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і достовірності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені и результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавствам. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Дослідженням наданого позивачем висновку експерта установлено, що за своєю формою та змістом він відповідає загальним засадам оцінки майна і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та не містить чогось очевидно необґрунтованого чи такого, що суперечить іншим матеріалам справи. З наданих відповідачем копій документів неможливо перевірити, чи було дотримано порядок проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, та відсутність у власника транспортного засобу претензій чи зауважень до правильності і повноти проведеного огляду та належної фіксації його результатів. За таких обставин суд критично оцінює надані страховою компанією Звіт № 2062-11-24 від 07.11.2024 про оцінку колісного транспортного засобу та Звіт № 21450/3017263 від 24.11.2024 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу. Суд бере до уваги висновок експерта № 7853 від 17.11.2024 року за результатами проведення судового транспортно-товарознавчого дослідження, складений судовим експертом Федотовим В.Ф., який має відповідну кваліфікацію та в якому зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, попереджений. Також у висновку вказано, що він складений для подання до суду. Заперечуючи проти наданого суду позивачем висновку експерта, відповідач, подавши відзив на позовну заяву, не скористався своїм процесуальним правом та не заявив клопотання про призначення будь-якої експертизи з метою спростування зазначених позивачем у позові обставин. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача до відповідача про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. Оскільки, ТДВ «СК\~«КРЕДО»було виплачено позивачу 53 112,50 грн., то сума недоплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача складає 47\~626,50\~грн. Щодо розподілу судових витрат. З огляду на результат розгляду справи суд, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу, то належні та достатні докази на підтвердження розміру таких витрат в матеріалах справи на час ухвалення судового рішення відсутні, а тому підстав для їх розподілу між сторонами суд на час ухвалення рішення не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: approved