Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Коростенської міської ради, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначив, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьки дитини, гр. [PERSON] , гр. [PERSON], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не цікавляться її здоров`ям та нехтують її потребами, ухиляються від виховання дитини, свідомо нехтують своїми обов`язками та не можуть забезпечити доньці нормальні умови для розвитку, навчання та виховання. Через це позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі на неодноразові виклики, в засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином - судовою повісткою, оголошенням на офіційному веб-сайті суду, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористалися, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження дитини а.с. 9). Обов`язок відповідачі щодо виховання та розвитку дитини визначений ст. 150 СК України. За інформацією Коростенського міського центру соціальних служб , встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку та під соціальним супроводом, не має постійного місцяпроживання, не працює, має шкідливі звички у вигляді алкоголю танаркотиків, що підтверджується довідками КНП Коростенська ЦМЛ . (а.с.18,19,21). Зі слів [PERSON] , батько [PERSON], долею дитини не цікавиться взагалі з моменту її народження. Малолітня [PERSON] , [INFO] , з 09.01.2024 року перебувала на вихованні і утриманні в КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківського піклування» Житомирської обласної ради за заявою матері, [PERSON] . За весь період перебування дитини у закладі, мати жодного разу не звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради по питанню повернення дитини в родину (а.с.12). 10.07.2024 року виконавчим комітетом Коростенської міської ради було прийнято рішення «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про недоцільність повернення малолітньої [PERSON] з КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківського піклування» Житомирської обласної ради у родину батьків та відповідність його інтересам малолітньої» і з 18.07.2024 року малолітня [PERSON] , [INFO] , переведена до Коростенського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей "Віри, Надії , Любові " (а.с. 14,15,16). Орган опіки та піклування Коростенської міської ради надав висновок "Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та його відповідності інтересам малолітньої [PERSON] , який був затверджений рішенням виконавчого комітету 10.07.2024 року №408 (а.с.25,26). Суд вважає, що відповідачи мали реальну можливість по вихованню дитини, однак свідомо ухиляються від обов`язку по її вихованню. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 ч. 4 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради , доцільно позбавити гр. [PERSON] , гр. [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Судом, не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідачі бажають брати участь в утриманні, забезпеченні та вихованні доньки, свідомо самоусунулись від виконання своїх обов`язків з виховання та забезпечення дитини. Враховуючи ті обставини, що відповідачі не приймають участь у житті дитини, своєю поведінкою та способом життя негативно впливають на її психічний та емоційний стан, безвідповідально ставляться до потреб дитини, враховуючи безпосередні інтереси дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляють, не несуть обов`язок по утриманню дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на одну дитину визначений у 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в частці визначення аліментів в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідачів належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 2422 грн. 40 коп. з кожного, так як до відповідачів заявлено по дві вимоги до кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved