Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 03 квітня 2025 до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 05 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферти) № 05.08.2024-100001746, який був підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, надісланого на її номер мобільного зв`язку, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 10\~000,00 грн, строком на 98 днів, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1.5% в день. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 10 листопада 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 29 600,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 12 600,00 грн заборгованість за процентами, 2\~000,00 грн комісія, 5000,00 грн - неустойка. Позивач, посилаючись на статті 14, 16, 509, 525-526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, статті 4, 19, 76-81, 175, 184, 274, 280 ЦПК України, просить: стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року в розмірі 29 600,00 грн та судові витрати у розмірі 2\~422,40 грн. 22 квітня 2025 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивачки просить відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. Відзив обґрунтований тим, що позовні вимоги не підтверджені належними письмовими доказами, а позовна заява не відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України. На підтвердження позовних вимог позивачем до позову додається скрін-шот з екрану з відомостями про ТОВ «Споживчий центр», який не містить ні веб-адресу сторінки інтернет-ресурсу з якого зроблений скрін-шот, ні виду підключення ні періоду підключення. Тобто встановити дату формування запиту щодо ТОВ «Споживчий центр», вид запиту та інтернет-ресурс з поданого скрін-шоту неможливо. В якості доказів надання відповідачу кредитних коштів позивачем надано до суду файл під назвою «invoice-1-2802-iPay-ua (11).pdf », за змістом якого вбачається, що це лист, а не платіжний документ, отже не може бути належним доказом у розумінні норм статті 78 ЦПК України. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідачки, а також те, що такий переказ є завершеним. А як на підставу доказу заборгованості за кредитним договором позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, яка не відображає відомостей про дату перерахування коштів, процентну ставку, рух коштів по рахунку. Вказана довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором складена «Уповноваженим співробітником ТОВ «Споживчий центр» Іриною Чайка», однак доказів того, хто саме її уповноважував і на підставі яких документів у неї виникли повноваження на її складання представник позивача до позову не надав, а тому вона є недопустимим доказом. Як на підставу доказу заборгованості за кредитним договором позивачем не надано виписку по рахунку позичальника. Довідка-Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку,\~а є\~одностороннім арифметичним\~розрахунком стягуваних\~сум,\~який повністю\~залежить від\~волевиявлення і\~дій однієї\~сторони (банку). Виписка по рахунку може бути належним доказом наведених у позові обставин, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами. Але позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором зобов`язання з погашення заборгованості. Позов містить вимогу про стягнення неустойки в сумі 5000 грн., комісії в сумі 500 грн. та додаткової комісії в сумі 1500 грн. що є протиправним, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. При цьому позивачем у вказаний період протиправно заявляється вимога про стягнення пені. Крім того, ТОВ «Споживчий центр» фактично встановило сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. В даній справі позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги. У зв`язку з наявністю підстав для відмови у задоволенні позову, відповідачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Представник позивача відповідь на відзив не подав. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідачки. 3. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 19\~червня 2025\~року,\~у задоволенні заяви представника відповідачки Глушко Зої Вікторівни про залишення без розгляду позовної заяви Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Споживчий центр»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором відмовлено. 4.Фактичні обставини\~справи,\~встановлені судом. Суд встановив, що відповідно до заявки на укладення кредитного договору № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), з якою позичальниця [PERSON] ознайомилася 05 серпня 2024 року, відповідачка [PERSON] 05 серпня 2024 року прийняла пропозицію про укладення кредитного договору згідно з умовами, які містяться у вказаній заявці. У заявці на укладення кредитного договору № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року вказано, що кредит надається позичальнику в сумі 10\~000,00 грн; строк кредитування 98 календарних днів з дати отримання з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1.5% в день, які сплачуються до 10 листопада 2024 року; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-74хх-хххх-6631 (арк. с. 10-16). 05 серпня 2024 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому передбачені умови кредитування, реальна процентна ставка, порядок повернення кредиту, штрафні санкції. Підписання вказаного договору та паспорту споживчого кредиту електронним підписом відповідачкою [PERSON] свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. Договір та паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора А283, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідачки. Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-2802 від 28 лютого 2025 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта - 05 серпня 2024 року о 15 годині 38 хвилин на суму 10\~000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в систему [NUMBER] .ua [NUMBER] , призначенням платежу: «Видача за договором кредиту № 05.08.2024-100001746» (арк. с. 19). Згідно із повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 17 травня 2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (арк. с. 58). Згідно із Випискою за договором за період з 05 серпня 2024 року до 05 серпня 2024 року, на банківську картку № [NUMBER] 05 серпня 2024 року надійшли грошові кошти в сумі 10\~000,00 грн (арк. с. 58 зворотна сторона). 5.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Представник відповідачки, заперечуючи проти позову, не подав до суду докази щодо спростування вимог позивача. Натомість, докази, які подав позивач, підтверджують, що між позивачем і відповідачкою був укладений кредитний договір, відповідачка отримала кредит, користувалася кредитними коштами та не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року, відповідачка має заборгованість у розмірі 29 600,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн основний борг, 12 600,00 грн проценти, 500,00 грн комісія, 5\~000,00 грн неустойка, 1\~500,00 грн додаткова комісія (арк. с. 7). Суд дійшов висновку, що вимога про стягнення на користь позивача 5 000,00 грн нарахованої неустойки та 1\~500,00 грн додаткової комісії не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Згідно із пунктом 17 заявки на\~укладення кредитного\~договору №\~05.08.2024-100001746\~від 05\~серпня 2024\~року,\~яка є\~невід`ємною\~частиною пропозиції\~про укладення\~кредитного договору\~(оферта),\~ неустойка: 100,0 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Суд дійшов висновку, що визначення неустойки у твердій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, як передбачено положеннями частини 3 статті 549 ЦК України, не є неустойкою у розумінні закону, а тому вказані нарахування не можуть бути стягнуті як неустойка. Також заявкою на укладення кредитного договору № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) не передбачено нарахування та стягнення додаткової комісії, яку просить стягнути позивач, а також позивач не вказав підставу стягнення додаткової комісії, Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 05.08.2024-100001746 від 05 серпня 2024 року у розмірі 23 100,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 12 600,00 грн заборгованості за процентами; 500,00 грн комісії. З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1 890,45 грн у порядку розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial