Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що із 18.10.2019 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Буцької селощної ради Маньківського району Черкаської області, про що 18.10.2019 року складено відповідний актовий запис №4. Від шлюбу в них народилась спільна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження якого відповідач записаний як батько дитини, яка проживає із нею та перебуває на її утриманні. Їх шлюб розірвано згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26.08.2021 року. Із 15 травня 2021 року позивач та відповідач разом не проживають. Надавати матеріальну допомогу добровільно він не бажаає. По інформації якою володіє позивач, відповідач служить в ЗСУ. Добровільно сплачувати аліменти відповідач не бажає, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 20.05.2025 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог викладених позивачем в позовній заяві та в свою чергу просив суд визначити спосіб виконання батьківського обов`язку відповідача щодо участі у додаткових витратах на дитину; стягнути з відповідача на користь дитини аліменти у твердій грошовій сумі, еквівалентній 100 % прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років із щорічною індексацією, починаючи з дати подання позову; -зобов`язати позивачку протягом 15 днів від дати набрання рішенням законної сили відкрити депозитний рахунок дитини у державному банку України з умовою, що зняти кошти можливо лише після досягнення дитиною повноліття або за рішенням органу опіки; - дозволити відповідачу перераховувати на зазначений депозит 20 % кожної грошової винагороди (надбавки) понад виплату, визначену в п. 2 цього клопотанні; - зобов`язати позивачку щоквартально (до 10-го числа місяця, що настає за звітним кварталом) надавати органу опіки та піклування звіт про витрати аліментів у формі підтвердних документів; у разі неподання звіту - органу опіки ініціювати перевірку; - у разі прийняття рішення - включити до резолютивної частини зобов`язання органу ДВС стягувати аліменти у встановленому твердій сумі розмірі та перераховувати надбавкову частину на депозитний рахунок дитини; - визнати таким, що забезпечує інтереси дитини, порядок спілкування батька з дитиною у зручний для обох батьків час без необґрунтованих перешкод з боку позивачки. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 26 серпня 2021 року між позивачем та відповідаче розірвано шлюб, який вони зареєстрували у виконавчим комітетом Буцької селощної ради Маньківського району Черкаської області, про що 18.10.2019 року складено відповідний актовий запис №4, згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26.08.2021 року. (а.с.4-5,6). Від даного шлюбу позивач із відповідачем мають одну спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження якого відповідач записаний як батько дитини. (а.с.3). Як зазначає позивач згідно позовних вимог відповідач добровільно коштів на утримання та виховання дитини надавати не бажає. Суд вирішуючи даний спір керується наступним. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до полжень ст. 186 СК України вбачається, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Щодо позиції відповідача та його представника викладеної в письмовому вигляді у формі клопотання та озвученому безпосередньо в судовому засіданні, суд звертає увагу на наступне. Предметом даного позову є вимога стягувача про встановлення та примусове стягнення обов"язкових аліментних платежів на утримання дитини, тобто це вимога про покладення на відповідача обов"язку сплачувати аліменти. Змінювати підставу або предмет позову може виключно позивач, ні суд, ні відповідач не наділений таким правом. Тому вимоги представника відповідача щодо визначення способу виконання батьківського обов`язку відповідача щодо участі у додаткових витратах на дитину та вимога щодо визнання таким, що забезпечує інтереси дитини, порядок спілкування батька з дитиною у зручний для обох батьків час без необґрунтованих перешкод з боку позивачки не входять до предмету даного позову, задоволенню не підлягають. Також задоволенню, в зв"язку з їх неналежністю та необгрунтованістю, не підлягають вимоги представника відповідача щодо стягнення з відповідача на користь дитини аліментів у твердій грошовій сумі, еквівалентній 100 % прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років із щорічною індексацією, починаючи з дати подання позову, щодо дозволу відповідачу перераховувати на депозит 20 % кожної грошової винагороди (надбавки) понад виплату у твердій грошовій суміта щодо включення до резолютивної частини зобов`язання органу ДВС стягувати аліменти у встановленому твердій сумі розмірі та перераховувати надбавкову частину на депозитний рахунок дитини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто в даному випадку вибір щодо способу стягнення аліментів має лише позивач і як з"ясовано під час судового розгляду позивач категорично заперечує проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того задоволенню не підлягають і вимоги представника відповідача щодо зобов`язання позивача щоквартально (до 10-го числа місяця, що настає за звітним кварталом) надавати органу опіки та піклування звіт про витрати аліментів у формі підтвердних документів та у разі неподання звіту - органу опіки ініціювати перевірку та вимога щодо зобов`язання позивача протягом 15 днів від дати набрання рішенням законної сили відкрити депозитний рахунок дитини у державному банку України з умовою, що зняти кошти можливо лише після досягнення дитиною повноліття або за рішенням органу опіки, оскільки у відповідності до полжень ст. 186 СК України вбачається, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тобто правом ініціювання перевірки позивача щодо використання аліментних платежів наділений і відповідач і на даний час суду невідомі обставини, що могли чи можуть свідчити про нецільове використання аліментних коштів позивачем, оскільки на даний час аліменти ще не стягуються, а у відповідача відсутні будь-які перешкоди щодо звернення самостійно чи через свого представника до органу опіки та піклування із заявою про проведення інспекційної перевірки, як і аналогічно відсутні будь-які перешкоди щодо звернення до суду із позовом про зменшення аліментів в разі їх нецільового використання або звернення до суду з позовом про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Доказів того, що позивач може використовувати аліментні платежі не за призначенням суду надано не було. Крім того суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустиі докази на підтвердження інформації щодо працевлашування відповідача та його доходів, оскільки представник відповідача наголошуючи в судовому засіданні, яке проходило у відсутності відповідача, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ і заявлений розмір аліментів буде для нього занадто великим, не надав жодного доказу на підтвердження своєї позиції, а саме доказів того, що відповідач дійсно перебуває в лавах ЗСУ і даних про його дохід. Будь-яких клопотань чи заяв про витребування доказів зі сторони представника відповідача до суду не надходило, в зв"язку з чим суд немає можливості дати оцінку розміру аліментів в грошовому виразі виходячи із 1/4 частки доходу відповідача. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У відповідності до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих заявником достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved