Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

12 серпня 2024 року виконувач обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури Форович А.М. в інтересах держави в особі Болехівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] 239 980,26 грн на користь Болехівської міської ради безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Калуською окружною прокуратурою під час здійснення представницьких повноважень встановлено, що відповідач набув права власності на об`єкт нерухомого майна (майновий комплекс), який розміщено на земельній ділянці комунальної форми власності кадастровий номер 2610200000:01:001:0076 за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Болехівської міської ради від 12.11.2014 № 09-42/14 [PERSON] в оренду передано земельну ділянку площею 0,4500 га, в тому числі 0,2975 га - під проїздами, проходами та площадками; 0,1525 га - під спорудами. Відповідно до п.3 вказаного рішення Болехівської міської ради зобов`язано [PERSON] у двомісячний термін укласти з Болехівською міською радою договір оренди земельної ділянки та звернутися до Державної реєстраційної служби для реєстрації права оренди на земельну ділянку. 16 лютого 2015 року між Болехівською міською радою та [PERSON] підписано договір оренди землі на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2610200000:01:001:0076 для обслуговування викупленого майнового комплексу під цех по переробці деревини. В той же час, вказаний договір оренди відповідно до рішення так і не був зареєстрований. Тобто, з моменту набуття об`єктів нерухомості у власність відповідачем не здійснено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 0,4500 га з Болехівською міською радою та використовується вказана земельн ділянка без правовстановлюючих документів, що призводить до безпідставного збереження коштів, які територіальна громада могла отримати у вигляді орендної плати за землю. Рішенням Болехівської міської ради від 30 травня 2018 року затверджено ставку орендної плати за користування землями промисловості у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки землі. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 26 лютого 2024 року грошова оцінка у 2022 року становила - 824 546,99 грн., а у 2023 році становила - 948 229,04 грн. У вищевказаному листі зазначено, що у 2021 році витяг на запитувану земельну ділянку сформувався, однак з врахуванням коефіцієнта індексації за 2021 рік (Кі=1,1) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становила 749 588,17 грн. Згідно інформації державної служби України з питань геодезії, картографії кадастру від 12 січня 2023 року індекс споживчих цін, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із зазначенням 100 відсотків. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік - 1.15, 2023 рік - 1,15, 2024 рік-1,051. З урахуванням коефіцієнтів індексації загальна сума безпідставно збережених коштів (недоотримана орендна плата), які підлягають відшкодуванню станом на 01 серпня 2024 року становить 239 980,26 грн., які складаються: -за 5 місяців 2021 року - 5621,91 грн. х 5 і становить 28 109,55 грн.; -за 2022 рік в сумі 6184,10 грн. х 12 місяців і становить 74 209,20 грн.; -за 2023 рік в сумі 7111,72 грн. х 12 місяців і становить 85 340,64 грн.; -за 7 місяців 2024 року в сумі 7474,41 грн. і становить 52 320,87 грн. Позивач неодноразово направляла відповідачу претензії щодо відшкодування безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю, якою просила розглянути претензію, добровільно відшкодувати завдані збитки. Утвореною Болехівською міською радою комісією у складі: Юрочка В.І., Сороки Л.В., Данильчук І.Р. 14 травня 2024 року у присутності відповідача проведено обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] , якою встановлено, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням 11.02 (код КВЦПЗ), здійснюється деревообробна промисловість, наявні пиломатеріали, колоті дрова у піддонах, а також присутня вантажна техніка. Отже, за результатами обстеження земельна ділянка площею 0,45 га використовується [PERSON] для деревообробної промисловості без правовстановлюючих документів, сплата коштів за використання землі не проводиться. Від підпису [PERSON] відмовився, хоч був присутній. Відтак, встановлено, що відповідач з 11 квітня 2013 року і по даний час використовує вказану земельну ділянку для експлуатації та обслуговування будівель, розташованих на ній, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 ЗК України, а також без сплати коштів за землю в передбаченому законодавством розмірі. Недоотримання коштів до місцевого бюджету у вказаній вище сумі призводить до суттєвого ускладнення подальшого розвитку соціально-економічної сфери міста та перешкоджає виконанню покладених на орган місцевого самоврядування завдань. З моменту реєстрації права власності на об`єкти нерухомості відповідач не виконує обов`язку щодо укладення та реєстрації договору оренди на земельну ділянку, а отже без законних підстав зберігає у себе майно - кошти за оренду землі. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою суду від 15 серпні 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 грудня 2014 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося. В судовому засіданні прокурор Юхман Л.Я. просила задовільнити позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник Болехівської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач та його представник повторно не з`явилися, про місце і час розгляду справи були повідомлені заздалегідь належним чином рекомендованою кореспонденцією та направленням судової повістки на електронну адресу r.kotskovych@gmail.com (а.с.59; 69; 82; 84; 94; 106; 118; 125; 144; 157; 160; 170-171; 181-182; 188; 190). З даного приводу суд зазначає наступне: Після надходження позовної заяви до суду, згідно ухвали судді від 15 серпня 2024 року було постановлено прийняти її до розгляду, відкрити провадження в даній справі та розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання, з викликом сторін на 06 вересня 2024 року. Підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з неявкою сторін. Наступне засідання призначено на 30 вересня 2024 року, яке було відкладено на вимогу відповідача, в зв"язку з тим, що останній заявив намір укласти договір про надання юридичної допомоги з адвокатом. Судові засідання, які призначалися на 23 жовтня, 14 листопада 2024 року не відбулися, оскільки відповідач подав заяви 22 жовтня і 14 листопада 2024 року, що за станом здоров`я не може з`явитися на засідання, просить розгляд справи відкласти. Підготовче засідання призначено на 04 грудня 2024 року (а.с.88;95). 04 грудня 2024 року у підготовчому засіданні відповідач [PERSON] не заперечив проти призначення справи до судового розгляду, відзиву на позовну заяву не надав (а.с.103). Наступне судове засідання призначено на 23 грудня 2024 року, яке не відбулося, оскільки сторони не з`явилися. Представник Болехівської міської ради подав клопотання про відкладення, у зв`язку з тим, що буде присутнім на судовому засіданні у Господарському суді Івано-Франківської області (а.с.110-114). Судові засідання, які призначені на 21 січня, 10 лютого 2025 року не відбулися, оскільки відповідач подав заяви про відкладення у зв`язку з поїздкою за межі України на обстеження, а згодом, що перебуває на реабілітації, однак жодного підтверджуючого документу на підтвердження цього не надав (а.с.119;126). 25 лютого 2025 року представник відповідача Коцкович Р.М. подав клопотання про відкладення, у зв`язку з тим, що між ним та відповідачем укладено договір про надання юридичної допомоги та вступає в розгляд справи (а.с.133-136). Проте в жодне із шести призначених в подальшому судових засідань відповідач та його представник не з`явилися, а саме: 18 березня 2025 року, 04, 08, 29 квітня 2025 року, 26 травня 2025 року, 17 червня 2025 року. Натомість, кожен раз представник відповідача надсилав на електронну адресу суду напередодні дати засідання або в його день проведення, заяви, в яких з різних причин просив відкласти розгляд справи, однак підтвердження їх причин не надавав. Разом з тим належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ЦПК України, які б підтверджували неможливість прибути в судове засідання і поважність такої неявки до суду, відповідач та його представник суду не надали. Таким чином, суд констатує наступне. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як визначено ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача та його представника про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Відповідно до п.п.1, 3, 5 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 44 ЦПК України. Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.4 ч.3 ст.129 Конституції України). Крім того, у відповідності до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Враховуючи викладене, суд вважає причини неявки відповідача та його представника в судові засідання - неповажними, в зв`язку з чим дану справу можливо розглянути по суті за відсутності останніх, оскільки будучи, в розумінні ЦПК України, належним чином повідомленими про судові засідання, відповідач та його представник до суду повторно не прибули. Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Законом України «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Суд погоджується з твердженням прокурора про наявність обставин, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в спірних правовідносинах. Безпідставне збереження коштів за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади в особі Болехівської міської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади. Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання при використанні спірної земельної ділянки, у тому числі повноти нарахування та сплати обов`язкових платежів за її використання, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав користувачів. Спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земельної ділянки, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади Болехівської міської ради. З огляду на предмет та підстави заявленого позову, суд погоджується, що прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту. Судом установлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна - майновий комплекс, який розміщено на земельній ділянці комунальної форми власності кадастровий номер 2610200000:01:001:0076 за адресою: [ADDRESS] (а.с.27;33). Рішенням Болехівської міської ради від 12 листопада 2024 року [PERSON] в оренду передано земельну ділянку площею 0,4500 га, в тому числі 0, 2975 га - під проїздами, проходами та площадками; 0,1525 га - під спорудами. Відповідно до п.3 вказаного рішення Болехівської міської ради зобов`язано [PERSON] у двомісячний термін укласти з Болехівською міською радою договір оренди земельної ділянки та звернутися до Державної реєстраційної служби для реєстрації права оренди на земельну ділянку (а.с.48). На підставі цього рішення, 16 лютого 2015 року між Болехівською міською радою та [PERSON] підписано договір оренди землі на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2610200000:01:001:0076 для обслуговування викупленого майнового комплексу під цех по переробці деревини, строком на 5 років (а.с.38-40). Однак, всупереч вимогам ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» та п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Тобто з моменту набуття об`єктів нерухомості у власність відповідачем використовується вказана земельна ділянка без правовстановлюючих документів, що призводить до безпідставного збереження коштів, які територіальна громада могла отримати у вигляді орендної плати за землю. Згідно з пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому, орендна плата справляється у грошовій формі. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 26 лютого 2024 року повідомлено Болехівську міську раду, що на земельну ділянку з кадастровим номером 2610200000:01:001:0076 сформовано витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а саме: - у 2022 році сформовано витяг за № 13155 від 23.09.2022 згідно якого грошова оцінка земельної ділянки становить 824 546. 99 грн; - у 2023 році сформовано витяг за № 3574 від 19.04.2023, згідно якого грошова оцінка земельної ділянки становить 948 22904 грн. Також встановлено, що у 2021 році витяг на запитувану земельну ділянку не сформувався, однак з врахуванням коефіцієнта індексації за 2021 рік (Кі=1,1) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становила 749 588.17 грн.(а.с.19-22). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік - 1.15; 2023 рік - 1,15; 2024 рік -1,051. З урахуванням коефіцієнтів індексації загальна сума безпідставно збережений коштів [PERSON] (недоотримана орендна плата), які підлягають відшкодуванню становить 239 980,26 грн. (а.с.23 зв.с.). Тобто, загальна сума безпідставно збережених коштів [PERSON] станом на 01 серпня 2024 року становить 239 980. 26 грн., а саме: -за 5 місяців 2021 року - 28 109.55 грн. (5621.91 грн. х 5); -за 2022 рік - 74 209.20 грн. (6184.10 грн. х 12 місяців); -за 2023 рік - 85 340.64 грн. (7111.72 грн. х 12 місяців); -за 7 місяців 2024 року - 52 320.87грн. (7474,41 грн.х5). Крім того, Болехівська міська рада неодноразово направляла [PERSON] претензії, щодо відшкодування безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю, добровільно відшкодувати завдані збитки, а також звернутися до виконавчого комітету Болехівської міської ради для надання в оренду земельної ділянки (а.с.16-17;34). Згідно актів обстеження земельної ділянки від 08 червня 2023 року і 14 травня 2024 року Болехівською міською радою утворено комісію в присутності [PERSON] та проведено обстеження земельної ділянки в [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням 11.02 (код КВЦПЗ), здійснюється деревообробна промисловість, наявні пиломатеріали, колоті дрова у піддонах, а також присутня вантажна техніка. Земельна ділянка використовується вказаним громадянином без правовстановлюючих документів (хоча неодноразово даному громадянину надсилались листи, щодо заключення договору оренди, надсилались претензії щодо відшкодування орендної плати). Сплата коштів за використання землі не проводиться (а.с.26-27). Таким чином, [PERSON] використовує земельнуділянку для експлуатації та обслуговування будівель, розташованих на ній, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а також без сплати коштів за землю в передбаченому законодавством розмірі. Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Суд звертає увагу, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 квітня 2023 року, власником земельної ділянки площею 0,45 га, кадастровий номер 2610200000:01:001:0076 є територіальна громада Болехівської міської ради (а.с.43). Згідно з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2610200000:01:001:0076 розташована: [ADDRESS] . Категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення: Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Форма власності : комунальна. Площа 0,4500 га (а.с.27). Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Статтею 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Відтак, всупереч вимог законодавства відповідач [PERSON] не оформив вустановленому законом порядку право користування земельною ділянкою. Разом з цим, на вказаній земельній ділянці, кадастровий номер 2610200000:01:001:0076, знаходиться об`єкти нерухомого майна, які належать відповідачеві. З моменту реєстрації права власності на об`єкти нерухомості [PERSON] не виконує обов`язку щодо укладення та реєстрації договору оренди на земельну ділянку, а отже без законних підстав зберігає у себе майно - кошти за оренду землі. Правовою підставою стягнення коштів прокурором зазначено ст. 1212 ЦК України, тобто інститут безпідставного збагачення. Механізм «безпідставного збагачення» дозволяє відновлювати порушене майнове становище учасників цивільного обороту та забезпечувати баланс їхніх інтересів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Стаття 1213 ЦК України встановлює, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Відсутність договору не звільняє відповідача від виконання наявного у нього в силу закону обов`язку з оплати використовуваної ним землі (ст. 206 ЗК України). Натомість, відсутність будь-яких оплат за землю свідчить, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, відтак зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно зі ст. 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Згідно зі ст. 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених статтями 1212 - 1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Вказане є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2879,76 грн. (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви).

Outcome: approved