Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

11.04.2025 представник заявника Вініченко М. звернувся до суду з зазначеною заявою, просить оголосити померлою [PERSON] , [INFO] , останнє місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Підставою звернення до суду є необхідність вирішення питання про оформлення відумерлої спадщини, а саме майна, яке приналежне за життя [PERSON] . Так, згідно з наявною інформацією вказана особи у 2017 році виїхала на територію РФ, а саме Курську область, після чого зв?язок із [PERSON] втрачений, відомості про місце перебування невідомі, понад шість місяців інформації про життя або смерть не надходило. Оріхівською міською радою надіслано низку запитів до правоохоронних органів, управління реєстрації актів цивільного стану, медичних установ, органів соціального захисту населення. Так, згідно з даними наявної копії свідоцтва про смерть від 25.10.2021, виданого органами реєстрації актів цивільного стану Російської Федерації, [PERSON] померла. На користь смерті особи свідчать й покази її співмешканця [PERSON] . Враховуючи наведене, із посиланням на приписи ст.46 ЦК України, ст.305-309 ЦПК України, представник заявника просить задовольнити заяву. Справа 22.04.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 19.04.2024 передана в провадження судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді від 17.04.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. 26.05.2025 до суду від виконавчого комітету Оріхівської міської ради надійшли витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, смерть, про шлюб, витяг з інформаційної системи «Аркан» щодо перетину державного кордону України відносно [PERSON] , [INFO] , що додатково обгрунтовують коло заінтересованих осіб, враховуючи предмет даної заяви. Згідно з ч.1 ст.307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Згідно з ухвалою суду від 03.06.2025 залучено до участі у справі заінтересованих осіб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (матір та дітей [PERSON] ). Судове засідання постановлено відкласти до 27 червня 2026 року до 08-00 години, здійснити виклик сторін. Виклик залучених заінтересованих осіб у справі ухвалено здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України за відсутності відомостей про їх реєстрацію на території України. Відповідно до мотивувальної частини заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки. Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вчинення інших дій відповідно до ч.1 ст.307 ЦПК України судом не визнається за необхідне, враховуючи наявні докази, зібрані та подані стороною заявника. Заявник у судове засідання 27.06.2025 не з`явився. За змістом заяви представник заявника просить розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Оріхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заінтересовані особи, залучені до участі у справі, викликались до суду відповідно до порядку, встановленому в ухвалі суду від 03.06.2025. [PERSON] , [INFO] , перетнула Державний кордон України у пункті пропуску «Юнаківка» 10.08.2019, [PERSON] , [INFO] , - 23.09.2018. Заяв по суті справи після відкриття провадження від сторін не надходило. Враховуючи наведене, наявні докази, відсутність підстав для відкладення судового розгляду або оголошення перерви в ньому, суд вважає за можливе розглядати справу у призначений час за відсутності заявника, заінтересованих осіб та їх представників, що не протирічить ч.1 ст.223 ЦПК України. Внаслідок неявки в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Так, на час розгляду справи наявності спору про право судом не встановлено. Як врегульовано п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час воєнний стан не скасований та не припинений в порядку, визначеному Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилась у м.Оріхів Запорізької області, остання адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] (копія паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області 03.08.2000, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 22.05.2025). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22.05.2025, шлюб [PERSON] із [PERSON] , укладений 26.06.1999, розірваний 21.12.1999. Згідно з наданою засвідченою копією свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , місце смерті: село Бочанка, Большесолдатський район, Курська область, Російська Федерація, час смерті 13 година 31 хвилин. Свідоцтво серії [NUMBER] видано 25.10.2021 відділом РАЦС адміністрації Большесолдатського району Курської області РФ. Дані про [PERSON] , зазначені в свідоцтві, відповідають даним паспорта громадянки України (дата та місце народження). Судом також досліджено фотографію з місця поховання [PERSON] , на якій зображено надгробок на кладовищі, місце перебування якого не підтверджено, із даними про прізвище, ім?я та по батькові [PERSON] . Зазначені копія свідоцтва та фотокартки долучені до матеріалів кримінального провадження [PERSON] , [INFO] 12.01.2024 на ім?я заступника начальника СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що в період часу з 2013 року по 2015 рік він проживав разом зі своєю співмешканкою [PERSON] , 1983 року народження, в будинку [ADDRESS] . Свідок із [PERSON] не перебував в офіційному шлюбі, при цьому всі її рідні та батьки проживали в Курській області Російської Федерації. В 2015 році, точну дату на теперішній час вказати свідок не може, він разом з [PERSON] виїхали для подальшого проживання до м. Курськ, Російської Федерації, де в подальшому оселились та постійно проживали, а саме: [ADDRESS] . Олені діагностовано онкологічне захворювання, тому він здійснював постійний догляд за нею. Крім того, в 2021 році, як видно з протокола допиту свідка, дозвіл на розголошення таємниці досудового розслідування під час розгляду цивільної справи наявний у справі та досліджений судом (в порядку ст.222 КПК України, наданий прокурором Свинаренком Р.- начальником Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області, а також Царегородцевим С. - заступником начальника СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області 22.05.2025), внаслідок прогресування онкологічної хвороби [PERSON] померла та похована на території вказаного села, про що в подальшому видано відповідне свідоцтво про смерть. Серед близьких родичів [PERSON] була її мати [PERSON] , 1956 р.н., яка на теперішній час також проживає на території Російської Федерації в Курській області. Також, у 2021 році, після смерті [PERSON] . [PERSON] вирішив самостійно повернутись до України, де проживав в м. Оріхів Пологівського району та в 2022 році виїхав до м. Запоріжжя у зв?язку із військовою агресією РФ та веденням активних бойових дій на території м. Оріхів. Як відомо свідку, [PERSON] мала на праві власності частину нерухомості у вигляді частки площі приватного будинку та відповідно прилеглої до нього земельної ділянки, що розташовані на території Оріхівської територіальної громади Пологівського району Запорізької області. При цьому, адреси розташування відповідної нерухомості [PERSON] не пояснювала, свідку не відомо, хто саме там проживає та хто користується даним майном. Згідно з відповіддю департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 30.01.2024 №0270/04-29, в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб станом на 30.01.2024 [PERSON] на обліку не перебуває. Згідно з відповіддю департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації ПФУ, після 30.11.2016 даних про [PERSON] (щодо нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування) не надходило. Згідно з відповіддю [INFO] від 17.06.2023, інформації щодо військового обліку [PERSON] не має. Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2023 у справі №336/1759/23, пр.1-кс/336/1578/2023, триває досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12021082310000302 від 28.10.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.186 КК України. Ймовірна дата вчинення злочину 01.03.2015, про підозру [PERSON] не повідомлено (підтвердження щодо вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України, відсутні), матеріали щодо інших осіб виділені в окреме провадження. Слідчим суддею також встановлено, що 09.05.2015 [PERSON] перетнула кордон України, місце її перебування не встановлено. [PERSON] перебуває в розшуку в інших провадженнях, про що постановлено відповідні процесуальні рішення слідчого. Також слідчим суддею наголошено на відсутності доцільності подання клопотання, яке розглядалось судом, а саме, застосування запобіжного заходу, за умови того, що наявні відомості про те, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно з відповіддю Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного мцжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) на запит виконавчого комітету Оріхівської міської ради, від 23.05.2025, для підтвердження факту смерті [PERSON] не надано жодний документ, який є підставою для її державної реєстрації. При розгляді заяви суд виходить з наступним норм чинного законодавства. Згідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.1 ст.18 вказаного закону про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. За положеннями ч.1,6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва та консульські установи України. Підставою для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Оцінюючи досліджені докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, заявником доведено неможливість реєстрації актового запису про смерть особи - [PERSON] у передбаченому законом порядку. Наявність родичів [PERSON] та можливості реєстрації смерті на підставі заяви інших осіб з наведеного вище кола на території України також не встановлено. Слід зауважити, що відповідно до ст.13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і РФ, та ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., було передбачено, - документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Проте, 1 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Так, 22 грудня 2022 року Закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року Закон набрав чинності. Він передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з РФ та РБ (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (стаття 2). Так, до документів, виданих на території РФ, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України. Однак, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 р. №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Тобто, на даний час оригінал свідоцтва про смерть згідно з Конвенцією повинен прийматись на території України без спеціального посвідчення, разом з цим, оригінал перебуває на території РФ, можливість його передання відсутня, доведеною є лише наявність доказів, які у своїй сукупності свідчать про настання смерті [PERSON] у час та місце, встановлені вище. Ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Смерть - це повне і незворотне припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Системний аналіз вказаних норм (як матеріального, так і процесуального права), дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19, від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22. На наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку наявним доказам, встановивши, що заявник надав достатні докази на підтвердження вірогідності смерті [PERSON] , що абсолютно виключає підстави стверджувати про умисне переховування зазначеної особи від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності, суд висновку про задоволення заяви, позаяк відсутність відомостей про перебування [PERSON] протягом трьох років за місцем проживання є підтвердженою. При цьому, враховуючи роз?яснення п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вважає доведеними саме дату і час смерті, визначені у дослідженому свідоцтві. За вимогами ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.2 ст.308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Тому копію рішення суду після набрання законної сили необхідно надіслати Оріхівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) для реєстрації смерті фізичної особи, а також Оріхівській міській раді для вжиття заходів з охорони спадкового майна особа, яка оголошена померлою.

Outcome: approved