Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із позовною заявою до АТ «ОПЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] був прийнятий на роботу до АТ "Одеський припортовий завод", де і працює на сьогоднішній час. Починаючи з липня 2023 року ПАТ "Одеський припортовий завод" не сплачувало заробітну плату [PERSON] по листопад 2023 року. Інформацію про заборгованість по заробітній платі позивач отримав 16.01.2025, але він не був впевнений , чи була виплачена йому заробітна плата за червень 2023 року. 09.02.2025 адвокатом Гончаровою О.О. було направлено адвокатський запит до АТ "Одеський припортовий завод" для отримання інформації щодо сум заборгованості перед позивачем та строку погашення такої заборгованості. Однак, відповідач своїм листом від 12.02.2025 № 427 не надав запитувану інформацію зазначивши, що вся запитувана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, а тому є конфіденційною. Враховуючи, що АТ "Одеський припортовий завод" не надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі із зазначенням невиплаченого доходу за червень 2023 року, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 60103,45 грн, а також компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 9619,95 грн та судові витрати. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 01.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання по справі. 21.05.2025 до суду надійшла заява, згідно якої представник позивача просить стягнути з АТ «ОПЗ» моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 21.05.2025 представник відповідача надала клопотання в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 29.05.2025 прийнято до розгляду заяву представника [PERSON] адвоката Гончарової О.О. про збільшення розміру позовних вимог. В судове засідання сторона позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його необґрунтованістю. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Згідно матеріалів позовної заяви [PERSON] працює в АТ "ОПЗ". Відповідно до довідки АТ «ОПЗ» № 157 від 16.01.2025, заборгованість по заробітній платі за липень - листопад 2023 складає 60103,45 грн (а.с.9). Вказана сума заборгованості не оспорюється відповідачем. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами, що порушення строків виплати заробітної плати позивачеві допущено АТ «ОПЗ» з незалежних від нього причин.\~ Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 60103,45 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати суд виходить з наступного. Статтею 1\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У\~ст. 2\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно довідки АТ «ОПЗ» № 157 від 16.01.2025, заборгованість по заробітній платі за липень - листопад 2023 складає 60103,45 грн. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до\~ст. 4\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Сума компенсації\~обчислюється шляхом\~множення суми\~нарахованого,\~але не\~виплаченого громадянину\~доходу за\~відповідний місяць\~(після\~утримання податків\~і обов`язкових\~платежів)\~на індекс\~інфляції в\~період невиплати\~доходу (інфляція\~місяця,\~за який\~виплачується доход,\~до уваги\~не береться). (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Як вбачається з довідки АТ «ОПЗ» № 157 від 16.01.2025, заборгованість по заробітній платі за липень - листопад 2023 складає 60103, 45 грн і саме виходячи з цієї суми стороною позивача проведено розрахунок інфляційного збільшення по січень 2025 року, яке склало 9616,95 грн. Суд, перевіривши розрахунок, який не спростовано відповідачем, дійшов висновку про його обґрунтованість та стягнення з АТ «ОПЗ» компенсації втрати частини заробітку у розмірі 9616,95 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені\~статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Порядок відшкодування моральної шкоди у сферах трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Доказами можуть слугувати будь-які дані, які зможуть показати взаємозв`язок між порушенням прав працівника та підтвердженням факту страждань і зміни звичного способу життя.\~Лише за умови доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві та наявності умов настання цивільно-правової відповідальності вимоги працівників про відшкодування завданої моральної шкоди підлягають задоволенню. Як на підставу для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на несвоєчасну виплату йому заробітної плати, що в свою чергу, викликало погіршення здоров`я, виникнення заборгованості по комунальним платежам та втрати нормальних життєвих зав`язків та непорозумінь в сім`ї. Тобто, для організації свого життя та життя всіх членів сім`ї позивач був вимушений докладати додаткові зусилля. Відповідач у своєму клопотанні просить суд звернути увагу, що позивачу не виплачено заробітну плату з липня 2023 року по листопад 2023 року включно. Отже, з моменту не здійснення виплати пройшло вже більше року, а [PERSON] продовжує працювати на АТ "ОПЗ", що вказує на відсутність страждань, принижень або розчарування. Позивач жодного разу не звертався до АТ "ОПЗ" для позасудового вирішення спору. \~ \~ \~ \~Судом також враховується інформація про стан здоров`я позивача. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , місце роботи ОПЗ, майстер зміни ЦВО БХО встановлено повний діагноз це хронічна ревматична хвороба серця неактивна фаза поєднана з мітрально-аортальною вадою серця. З дитинства знаходиться на «Д» нагляді у кардіоревматолога. \~ \~ \~ \~Надавши оцінку вказаним доводам, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження юридичних фактів, які складають підставу для відшкодування моральної шкоди за статтею 237-1 КЗпП України, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи те, що спір виник в наслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні строків виплати заробітної плати, то судові витрати в цій частині позову слід покласти на відповідача. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.141\~ЦПК України\~судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем подано позовну заяву через ЄСІТС, то згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн + 968,96 грн = 1937,92 грн.

Outcome: partial