Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

у жовтні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 вересня 2020 р., між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі за текстом - «Позивач») та Підприємством з іноземною інвестицією «Імперіал Тобако Юкрейн» (надалі за текстом - «Потерпіла особа»), було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.157900, надалі за текстом - «Договір страхування» (належним чином засвідчена копія Договору додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача), згідно умов даного Договору страхування, Позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] . 09 вересня 2021 р., в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (забезпечений транспортний засіб) та транспортного засобу «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до Відповіді від НПУ, [PERSON] , є винним у ДТП (належним чином засвідчена копія Відповіді від НПУ додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2021 р., у справі №760/24909/21 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (належним чином засвідчені копії витягу Інформації з сайту Судової влади та Постанови додаються у Додатках, оригінали знаходиться у Позивача). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі Договору добровільного страхування був застрахований у Позивача. 09 вересня 2021 р., Представник Потерпілої особи/власника транспортного засобу «Skoda» державний номерний знак [NUMBER] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із Заявою про настання випадку, що має ознаки страхового, по договору страхування КАСКО №АМ. 157900 (належним чином засвідчена копія Заяви додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача). Позивач на підставі Страхового акту №9375/1, Страхового акту №9375/2 враховуючи Рахунок КО-0000366 від 23.09.2021 р., Ремонтну калькуляцію від 23.09.2021 р., здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 31 261 (тридцять одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 92 коп., що підтверджується Платіжним дорученням №00064010 від 19.10.2021 р., та Платіжним дорученням №00065840 від 10.11.2021 р (належним чином засвідчені копії Страхових актів, Рахунку, Ремонтної калькуляції та Платіжних доручень додаються у Додатках, оригінали знаходяться у Позивача). Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність, водія транспортного засобу Peugeot державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР7094381 в ПАТ «HACK «ОРАНТА» (належним чином засвідчена копія Витягу з сайту МТСБУ додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до ПАТ «HACK «ОРАНТА» з Вимогою в порядку суброгації №12635/9375/1 від 15.02.2022 (надалі за текстом - «Вимога»), належним чином засвідчена копія Вимоги додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача. На підставі вище зазначеної Вимоги, ПАТ «HACK «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у розмірі 21 932 (двадцять одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) грн. 34 коп. (належним чином засвідчена копія Довідки додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача). Листом ПАТ «HACK «ОРАНТА» №09-02-17 від 07.10.2024 р., підтвердило, що виплата страхового відшкодування була здійснена з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством (належним чином засвідчена копія Листа додається у Додатках, оригінал знаходиться у Позивача). Однак сума сплаченої страхової виплати яка була здійснена ПАТ «HACK «ОРАНТА» є недостатньою для повного відшкодування шкоди. Отже, станом на момент подання позову сума яка підлягає відшкодуванню становить 9 329 (дев`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 58 коп., яка розраховується наступним чином: 31 261 грн. 92 коп - 21 932 грн. 34 коп (виплата страхової компанія Відповідача) = 9 329 грн. 58 коп. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - «ЦК України»), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Станом на момент подання позову сума яка підлягає відшкодуванню з Відповідача на користь Позивача становить 9 329 (дев`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 58 коп. З врахуванням наведеного просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 9 329 (дев`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 58 коп. 18 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 22 жовтня 2024 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 01 січня 2025 року. З 30 грудня 2024 року по 15 січня 2025 року суддя Тесленко І.О. перебувала у відпустці. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача повідомлено належним чином. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення відповідних оголошень на веб - порталі судової влади, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень щодо винесення заочного рішення у справі до суду не надходило. З врахуванням наведеного, суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року (справа №760/24909/21), до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №213853 від 09.09.2021 року відносно [PERSON] , зі змісту якого слідує, що 09.09.2021 року о 14 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Пежо д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по проспекту В. Лобановського, 2, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. У судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, не оспорював обставини, відображені у протоколі, просив суворо не карати. Вказаною постановою [PERSON] , [INFO] , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 33 - 35). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положень ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. Транспортний засіб (згідно з додатком) Scoda Octavia A7, державний номер [NUMBER] , було застраховано ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №157900 від 15.09.2020 року (а.с. 11 - 26). Судом досліджено документи, складені на місці ДТП, у тому числі схему місця ДТП (а.с. 30 - 31). Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб PEUGEOT 301 [NUMBER] було застраховано ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 27 - 29). Відповідно до заяви про настання випадку, що має ознаки страхового № повідомлення 12635 від 09.09.2021 року, власник ТЗ - ПзІІ «Імперіал Тобако Юкрейн » звернувся до позивача (а.с. 36 - 37). Судом досліджено Рахунок №КО-0000366 від 23.09.2021 року на суму 31 261,92 грн. (а.с. 42) та ремонтну калькуляцію №КОК-000246 від 23.09.2021 року (а.с. 43 - 47). Зі страхового акту КАСКО №9375/1 вбачається, що страхове відшкодування склало 29 261,92 грн. (а.с. 38). Згідно до платіжного доручення №00064010 від 19.10.2021 року, ПрАТ «ПЗУ Україна» сплачено ФОП [PERSON] страхове відшкодування (ПІІ Імперіал Тобако Юкрейн за а/н [NUMBER] за авт. роботи згідно рахунку №КО-0000366 від 23.09.2021 р., дог АМ №157900 від 15.09.2020 року) 29 261,92 грн. (а.с. 39). Відповідно до страхового акту Каско №9375/2, загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку встановить 31 261,92 грн., нараховане страхове відшкодування - 2 000,00 грн. (а.с. 40). Згідно до платіжного доручення №00065840 від 10.11.2021 року, ПрАТ «ПЗУ Україна» сплачено ФОП [PERSON] страхове відшкодування (ПІІ Імперіал Тобако Юкрейн за а/н [NUMBER] за авт. роботи згідно рахунку №КО-0000366 від 23.09.2021 р., дог АМ №157900 від 15.09.2020 року) 2 000,00 грн. (а.с. 41). Як вбачається з роздруківки перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс №АР7094381 станом на 09.09.2021 року є чинним. Таким чином, цивільно - правова відповідальність відповідача станом на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 48). Позивач звертався до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з Вимогою в порядку суброгації №12635/9375/1 на суму 31 261,92 грн. (а.с. 49). Довідкою підтверджується зарахування 28 червня 2022 року від ПРАТ НАСК «ОРАНТА» коштів у розмірі 21 932,34 грн. по справі №9375 (а.с. 50 - 51). З листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вбачається, що згідно з страховим актом №ОЦВ-Р-21-32-61019/1 та відповідно до поданої заяви про страхування, НАСК «ОРАНТА» 28.06.2022 р. було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21 932,34 (24 432,34 грн. - 2 500,00 грн. (франшиза)) на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с. 52 - 53). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як вбачається з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року №1909-IX, здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок-подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виник обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодувани) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Європейський суд з прав людини у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Такі тези викладено та застосовано, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 275/732/17 (провадження № 61-15117св21). З наданої позивачем до суду інформації вбачається, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплачено 21 932,34 грн., при цьому загальна сума страхового відшкодування виплачена позивачем складає 31 261,92 грн Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на такі обставини, враховуючи, що вина відповідача у спричинені ДТП встановлена постановлю Солом`янського районного суду міста Києва від 04.10.2021 року (справа №760/24909/21), позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені ДТП збитки в порядку виплати страхового відшкодування, відповідальність відповідача як власника транспортного засобу була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка здійснила виплату позивачу коштів 21 932,34 грн., з відповідача на користь позивача в порядку суброгації підлягають стягненню кошти в сумі 9 329,58 грн. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19). Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №127706 від 08.10.2024 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved