Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

30\~квітня 2025\~року [PERSON] \~(далі\~-\~позивач)\~подала до\~Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області позовну\~заяву до\~ [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі однієї четвертої частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач [PERSON] посилалася на\~те,\~що у сторін є син [PERSON] , який на даний час навчається в Чорноморському національному університеті імені Петра Могили на денній формі навчання на контрактній основі. Син проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач не приймає участі в утриманні сина. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. 05 травня 2025 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. 23 травня 2025 року позивачка [PERSON] подала новий текст позовної заяви з урахуванням недоліків зазначених в ухвалі від 05.05.2025. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання прийнято до провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року, яким задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу, що додане позивачем до позовної заяви (а. с. 4). У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] і позивач [PERSON] , є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії [NUMBER] , доданою позивачем до позову (а. с. 3). Відповідно до довідки 2/11 № 267 Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 28 квітня 2025 року [PERSON] навчається на 1 курсі навчально-наукового медичного інституту, спеціальність 053 «Психологія», форма навчання денна. Термін навчання за програмою бакалавра до 30 червня 2028 року (а. с. 5). У матеріалах справи міститься копія договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 117/24 від 01 вересня 2024 року, відповідно до якого, замовник освітньої послуги [PERSON] , для здобувача вищої освіти [PERSON] , уклали договір, з якого слідує, що цей договір є невід`ємним додатком до Договору про навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили № 117-К від 01.09.2024. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) гривень, навчальні роки 2024-2025, 2025-2026, 2026-2027, 2027-2028 роки (а. с. 10 і на звороті). При цьому, з копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3796765165.1 від 01.08.202 (а. с. 11) та копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 11 від 27.12.2024 (а. с. 12) слідує, що позивач [PERSON] сплатила за 1 курс навчання [PERSON] . Згідно з положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до\~вимог ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, відповідач [PERSON] як батько дитини зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їхнього повнолітнього сина. \~За таких\~обставин,\~відповідно до\~вимог чинного\~законодавства суд\~визнає,\~що для\~прийняття рішення\~про задоволення\~позову достатньо\~законних підстав,\~що не\~буде суперечити\~закону або\~порушувати законних\~прав,\~свобод та\~інтересів для\~самих сторін\~у даній\~справі чи\~інших осіб. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved