Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 2025/4150/2012 від 18 вересня 2012 року та стягувати з неї на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на підставі вище вказаного рішення її позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з неї аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 липня 2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №544 від 23.08.2022 року опікуном над дитиною [PERSON] , призначено [PERSON] та визначено місце проживання неповнолітньої разом з опікуном. З вищевказаних підстав ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2023 року задоволено заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні. Щодо зміни матеріального та сімейного становища, як підстави зменшення розміру стягуваних аліментів зазначила, що 23 травня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , має на утриманні ще одну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , проживає в орендованій квартирі, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на оренду житла, що становить її у скрутне матеріальне становище. Крім того зазначила, що донька [PERSON] окрім аліментів отримує підвищену стипендію, як дитині-сироті, її опікун має соціальну допомогу, крім того [PERSON] мешкає спільно із хлопцем, тому є достатньо дорослою для самостійного життя. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.09.2012 року у справі №2025/4150/2012, [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.07.2012 року та до досягнення дітьми повноліття. 28.08.2024 року заступником начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову у виконавчому провадженні №35250979 про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] з примусового виконання виконавчого листа №2025/4150/2012, виданого 18.09.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області. Визначено здійснювати відрахування із суми доходів боржника на поточні аліменти у розмірі 16,5% частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] ; 33,5% в рахунок погашення штрафу по аліментам, який на 01.08.2024 року становить 99398,33 грн. Виконавчий збір 24203,91 грн. Із звіту про здійснення відрахувань та виплати військової частини [NUMBER] , вбачається, що з заробітної плати [PERSON] на підставі виконавчого листа №2025/4150/2012, виданого 18.09.2012 року, утримуються поточні аліменти у розмірі 16,5% та 33,5% погашення боргу зі сплати аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що вона 23.05.2023 року уклала шлюб з [PERSON] , має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на даний час проходить службу у в/ч [NUMBER] , проживає в орендованій квартирі, за оренду якої сплачує 4000 грн, на підтвердження чого надала відповідні документи. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.\~192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів щодо доньки [PERSON] з раніше визначеної частки від її заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі. Суд зазначає, що спосіб стягнення аліментів та розмір стягуваних аліментів не є тотожними поняттями. Оскільки перше означає певний прийом стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі), а другий\~певну величину, яка перебуває у залежності, зокрема, від способу стягнення аліментів (частину від цілого заробітку (доходу) платника або визначену сталу грошову суму не залежно від заробітку (доходу) платника). Під зміною способу стягнення аліментів розуміється зміна раніше визначеного сторонами або рішенням суду прийому стягнення аліментів, передбаченого ст. 183 або\~ст. 184 СК України. Що ж до збільшення або зменшення розміру аліментів, то під цим слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників, тобто розмір частки або розмір грошової суми. До відносин зі зміни способу стягнення аліментів, в частині права на пред`явлення такого позову, застосовується норма абз. 2 ч. 3 ст.\~181, ч. 1 ст.\~184 СК України, згідно з якими спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі присуджується лише за заявою стягувача. Отже, за чинним законодавством зміна раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів залежить від волі стягувача, а тому саме стягувачу належить право на пред`явлення такого позову. Натомість платник аліментів не наділений таким правом, тобто позивачка не має права вимагати зміни способу стягнення аліментів, який визначений рішенням суду, а саме із стягнення аліментів у частці від доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно зі\~статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивачку.

Outcome: dismissed