Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12\~943 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 00 копійок та завдано моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 (п`ять тисяч) гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 15\~000,00 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що\~\~10 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Mersedes - Benz А140, реєстраційний номер [NUMBER] , в Київській обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 50 А, в порушення вимог пункту 12.1,13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ 33021, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Як вказує позивач, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , керуючого автомобілем Mersedes-Benz А140, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2024 по справі №367/8170/24, зазначеною постановою до відповідача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Також у позові зазначається, що фактично після того, як автомобіль Mersedes-Benz А 140 зіткнувся з автомобілем марки ГАЗ 33021, останній заїхав в паркан, належний позивачу та його пошкодив. Відновлювальна вартість паркану, який пошкоджений внаслідок дорожньо - транспортної пригоди складається із послуг будівельників на загальну суму 10200,00 гривень, що підтверджується актом виконаних будівельних робіт від 16.09.2024 року та будівельних матеріалів на загальну суму 2743,00 гривень, що підтверджуються квитанціями. При цьому, вказується, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона перенесла під час наїзду транспортного засобу на паркан. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 5\~000 (п`ять тисяч) гривень. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється відшкодувати завдані ним збитки в добровільному порядку, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.10.2024 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі змісту долученої до матеріалів справи копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2024 у справі № 367/8170/24 (провадження 3/367/2868/24), зокрема,\~\~вбачається, що 10 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин, [PERSON] ,\~керуючи автомобілем Mersedes-Benz A 140, реєстраційний номер [NUMBER] , в Київській обл.,\~м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 50 А,\~в порушення вимог пункту 12.1, 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами) не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ 33021, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, було постановлено, визнати [PERSON] винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.07.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 3450, позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 1274 кв.м, з кадастровим номером 3210900000:01:035:0034 1000 кв.м., 3210900000:01:035:0121 274 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно долученої до матеріалів справи копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, власником якого зазначено [PERSON] . Як видно з копії листа № 14534 від 16.08.2024 за підписом начальника ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області Вячеслава Цилюрика, інформація за зверненням [PERSON] за фактом пошкодження паркану внесена до ІКС ІПНП ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області від 10.08.2024 за № 14534 та від 11.08.2024 за № 14636. Також повідомлено, що на громадянина [PERSON] , складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП (ААД № 683872). Крім того, на підтвердження позовних вимог до позовної заяви долучено копії наступних документів: протоколу прийняття заяви від [PERSON] про вчинене кримінальне правопорушення від 10.08.2024, письмові пояснень відібрані ДОП СП ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Єрик К.О. у [PERSON] ; товарні чеки: від 26.08.2024 на суму 165,00 грн.; від 30.08.2024 на суму 210,00 грн.; від 30.08.2024 на суму 1420 грн.; від 16.09.2024 на суму 540 грн., товарний чек № 8963 від 26.08.2024 на суму 408,00 грн.; акт виконаних будівельних робіт від 16.09.2024 за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 10\~200,00 грн., за підписом ФОП [PERSON] . Згідно з\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Як вбачається з постанови Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2024 у справі № 367/8170/24 (провадження 3/367/2868/24), що 10 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин, [PERSON] ,\~керуючи автомобілем Mersedes-Benz A 140, реєстраційний номер [NUMBER] , в Київській обл.,\~м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 50 А,\~в порушення вимог пункту 12.1, 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами) не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ 33021, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП, яке вчинене відповідачем [PERSON] 10.08.2024, за адресою: [ADDRESS] , був пошкоджений паркан, яким огороджено земельну ділянку відповідача. Відповідачем в свою чергу відзиву на позовну заяву не подано, належних та допустимих доказів про те, що пошкодження паркану відбулось за інших обставин не надано. Частиною 1\~статті 95 ЦПК України\~встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог\~статті 1166 ЦК України\~покладено на відповідача. Позивач надала суду докази на підтвердження винних дій відповідачки, а відповідач це не спростував і не довів відсутність своєї вини. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами завдання матеріальної шкоди та її розмір, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути\~матеріальну шкоду у розмірі\~12\~943, 00 грн. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України\~передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також в інших випадках, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку, що виходячи з положень ст.ст.16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Зважаючи на те, що внаслідок дій відповідача позивач перебувала у тривожному стані, був порушений звичайний спосіб його життя, необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення пошкодженого паркану, з огляду на засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та визначає розмір моральної шкоди в сумі 2 000,00 гривень. Згідно ч.1.\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч.\~\~2-4\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача Майко М.В. надано копію ордеру серії АІ № 1711049 виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № 34/24 від 18.09.2024 та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 46 від 18.09.2024 на суму 15\~000,00 грн. Поряд з цим, у порушення вимог ч.3\~ст.137 ЦПК України\~представником позивача не надано детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, а у задоволенні заяви слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial