Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представник Житлово - будівельного кооперативу «Кондитер» (м. Київ, вул.. Левицького, 13) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову 56359,60 копійок. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ЖБК « Кондитер» відповідно до Статуту здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ЖБК «Кондитер». Право на користування квартирою відповідач набула за наступних обставин: 01.02.1980 року Виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів видано ордер серії Ж №018206 на ім`я [PERSON] та членів її родини, в тому числі і доньки - відповідача. За життя [PERSON] виплатила пай, проте позивач не володіє інформацією чи оформила вона право власності на квартиру у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] померла, на підтвердження чого надано копію листа Деснянського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) за № 603/33.3-87 від 20.03.2025 року. На момент смерті [PERSON] відповідач була зареєстрована та проживала у квартирі, а отже і прийняла спадщину в порядку, передбаченому частиною третью статті 1268 ЦК України. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих їй послуг, у зв`язку з чим станом на 01.03.2025 року становить 44301,94 грн.. Вказана заборгованість утворила за період з 01.12.2016 року по 28.02.2025 року. Заборгованість яка обліковувалась за відповідачем до 01.12.2016 року була визнання нею, в тому числі і шляхом укладення договору про розстрочення заборгованості та своєчасну оплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги. Оскільки зазначений Договір відповідачем виконано не було, позивач змушений був звернутись до суду. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у цивільній справі №754/15970/19 за позовом ЖБК «Кондитер» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позов задоволено та передбачено стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 70544,11 грн. Зазначене судове рішення виконується в примусовому порядку. Оскільки заборгованість, що обліковувалась за відповідачем станом на листопад 2016 року, стягується в примусовому порядку, позивач вважає за необхідне звернутись до суду за стягненням заборгованості, що утворилась після 01 грудня 2016 року. Позивач вважає за необхідне нарахувати на суму заборгованості інфляційні втрати та 3% річних. Згідно із доданим розрахунком втрати від інфляції склади 9159,09 грн., 3 % річних - 2898,57 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних становить 56359,60 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму, а також судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засідання представник позивача Ковальова О.О. не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, своїм правом на подання відзиву не скористалась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 128373518 від 27.03.2025 року [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] з 17.12.1992 року по теперішній час та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ЖБК «Кондитер». Відповідно до Статуту ЖБК «Кондитер» є обслуговуючим кооперативом, який здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку та здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих їй послуг, у зв`язку з чим станом на 01.03.2025 року утворилась заборгованість та становить 44301,94 грн.. Вказана заборгованість утворила за період з 01.12.2016 року по 28.02.2025 року. Відповідно до копії рішення, що міститься в матеріалах справи Деснянським районним судом м. Києва від 28 липня 2020 року у цивільній справі №754/15970/19 за позовом ЖБК «Кондитер» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з відповідача на користь позивача стягується заборгованість в сумі 70544,11 грн. Зазначене судове рішення виконується в примусовому порядку. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: за кв. [ADDRESS] , за період з грудня 2016 року по лютий 2025 року за спожиті житлово-комунальні послуги складає 56359,60 грн., яка складається з основного боргу в сумі 44301,94 грн., інфляційних втрат в сумі 9159,09 грн., 3% річних в сумі 2898,57 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги не оплачує. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень ст. 162 Житлового кодексу України, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд зауважує на те, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved