Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

23.06.2025 року до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] , подана та підписана представником згідно з ордером [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про продовження обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 у справі №145/2248/24 було видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом було встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] : заборонити наближатись на відстань менше п`яти кілометрів до місця проживання, роботи, лікування та інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме до адрес: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Дія даного обмежувального припису закінчується 30 червня 2025 року. Проте на теперішній час продовжує існувати реальна небезпека вчинення домашнього насильства, у тому числі фізичної розправи, над постраждалою з боку [PERSON] . Так, [PERSON] , попри дію рішення Тиврівського районного суду від 31.12.2024 про видачу обмежувального припису, не припиняє вчинення домашнього насильства, що проявляться у систематичних численних повідомленнях, які містять погрози, приниження, втручання в репродуктивну сферу та психологічне насильство відносно постраждалої особи ? [PERSON] . 1. Факти вчинення [PERSON] домашнього насильства (у формі психологічного насильства) та порушень обмежувального припису. 08.01.2025 [PERSON] зі своєї електронної пошти [INFO] на електронну пошту [PERSON] [INFO] у різний час надіслав декілька повідомлень з докорами, образами (у тому числі, які стосуються репродуктивної сфери) та погрозами, чим вчинив умисне невиконання обмежувального припису суду. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. 09.01.2025 [PERSON] , о 22 год. 47 хв. зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення з погрозами фізичною розправою над нею та особою, яку [PERSON] вважає її коханцем, а також з образами, зокрема, з метою встановлення контролю у репродуктивній сфері. У даному дописі вбачається цинічне зізнання у намірі порушувати обмежувальний припис, погрози тілесних ушкоджень потерпілій та її близькому оточенню, жорстоке глузування щодо вагітності. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яку зареєстровано у системі «Єдиний облік» за № 233 від 20.01.2025 року 18.01.2025 [PERSON] , зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення з погрозами. У даному дописі вбачається пряма погроза вбивством постраждалій та її близьким родичам. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яку зареєстровано у системі «Єдиний облік» за № 4478 від 20.01.2025 року та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 2025025080000004 від 04.01.2025 за ст. 390-1 КК України. [INFO] [PERSON] , зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення з погрозами. У даному дописі вбачається пряма погроза вбивством та зневажливе ставлення до Рішення суду щодо видачі обмежувального припису. [INFO] о 13 год. 24 хв. [PERSON] , зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення з погрозами. У даному дописі вбачається пряма погроза фізичної розправи над потерпілою. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. 10.02.2025 [PERSON] зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) декілька повідомленнь з втручанням у репродуктивну сфері образами (у нецензурній формі), погрозами. У даному дописі вбачається пряма погроза вбивством. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 13.02.2025 [PERSON] зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення з образами у нецензурній формі, які стосуються репродуктивної сфери. У даному дописі вбачається приниження гідності та образа постраждалої особи. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. У період з 15 по 17 березня 2025 року [PERSON] зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ) повідомлення із залякуванням, погрозами, образами, безпідставними докорами, вказівками щодо поведінки у репродуктивній сфері, що висловлені з використанням нецензурної лайки. Про дану подію подано заяву з додатками до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. В період з 16 по 18 травня 2025 року [PERSON] повторно неодноразово вчинив акти домашнього насильства у формі психологічного насильства, шляхом телефонних дзвінків на номер мобільного телефону потерпілої з прихованих приватних номерів, а також шляхом надсилання на цей телефон електронних повідомлень з різних месенджерів (з номерів інших осіб) та її електронну пошту. У цих повідомленнях [PERSON] : висловлює образи; принижує потерпілу; у нецензурній формі ставить їй у провину (удавані ним) вчинки потерпілої у сфері статевих стосунків та репродукції. Крім того, [PERSON] розмістив у мережі Інтернет об`яву від імені потерпілої, зазначивши її номер телефону. Зміст даного оголошення принижує гідність потерпілої та є втручанням в сферу її репродуктивного здоров`я. Усі викладені вище факти зафіксовано у матеріалах кримінального провадження №4202502242000080 від 28.01.2025 за ст. 390-1 щодо порушення [PERSON] обмежувальний припису, виданого згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 року у справі №145/2248/24. 2. Докази того, що автором електронних листів з погрозами є саме [PERSON] . Те, що автором усіх зазначених вище електронних листів є саме [PERSON] підтверджується його зверненням до Тиврівського районного суду Вінницької області з документом «Додаткові пояснення у справі» через систему «Електронний суд» (справа № 145/2196/24, провадження № 3/145/47/2025), де у даних заявника він заначив свою електронну адресу: « [INFO] », а також « [INFO] ». Системою «Електронний суд» забезпечується ідентифікація особи за допомогою електронного цифрового підпису. Зазначений документ є прямим доказом винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, що розслідувалося у кримінальному провадженні 4202502242000080 від 28.01.2025., та спростовує будь-які доводи, про те, що він втратив доступ до своєї електронної пошти « [INFO] » та « [INFO] » й не користується нею. Адже саме з цієї електронної адреси на електронну адресу потерпілої ( [INFO] ) надходили листи з безпідставними докорами, образами та погрозами від: 08.01.2025, 09.01.2025, 18.01.2025, 25.01.2025, 27.01.2025, 01.02.2025, 10.02.2025, 15.03.2025, 20.03.2025, 20.03.2025 та ін. 3. Докази поінформованості [PERSON] про видачу обмежувального припису Про зазначене вище рішення Тиврівського районного суду у справі №145/2248/24 [PERSON] був повідомлений та навмисно його не виконував, продовжуючи залякувати потерпілу. Так, 02.01.2025 представником заявниці, через підприємство «Укрпошта», на адресу реєстрації [PERSON] було направлено копію Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 року у справі №145/2248/24, виготовлену шляхом друку з підсистеми «Електронний суд». Відправлення № 2105000188968. Згідно трекінгу з офіційного сайту підприємства «Укрпошта», дане відправлення 10.01.2025 року було вручено особисто адресату за місцем реєстрації ? [ADDRESS] . Крім того, 07.01.2025 року через підприємство «Укрпошта» (із супровідним листом № 186/25) Тиврівський районний суд на адресу реєстрації [PERSON] направив копію зазначеного рішення. Відправлення № 0610220523112. Згідно трекінгу з офіційного сайту підприємства «Укрпошта», дане відправлення 11.01.2025 року було вручено особисто адресату (за місцем реєстрації ? [ADDRESS] ). Це підтверджується і листом Тиврівського суду від 28.01.2025. Крім того, зміст дописів з погрозами, надісланих на електронну адресу потерпілої свідчить про те, що [PERSON] добре відомо про видачу щодо нього обмежувального припису, а саме: -згадане вище повідомлення від 09.01.2025 року, яке [PERSON] , о 22 год. 47 хв. зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ). - згадане вище повідомлення від 25 січня 2025 року, яке [PERSON] , зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надіслав на електронну пошту потерпілої ( [INFO] ). Крім того, оголошення про розгляд справи №145/2248/24 щодо видачі відносно [PERSON] обмежувального припису, як і його виклик до суду було розміщено на офіційному сайті Тиврівського районного суду. Тобто [PERSON] слід вважати повідомленим про розгляд судом даної справи. У рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Пономарьов проти України» та «Мушта проти України» вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відтак [PERSON] свідомо ухилився від виконання покладених на нього судом обов`язків. На теперішній час існують достатні підстави вважати, що погрози [PERSON] мають реальний характер і що він може вистежити постраждалу та вчинити над нею фізичну розправу. Так, у минулому [PERSON] неодноразово погрожував [PERSON] фізичною розправою (05.11.2024 ? ЄО № 6006 від 23.12.2024; 10.12.2024 ? ЄО за № 6023 від 24.12.2024; 12.12.2024 ? ЄО за № 5702 від 12.12. 2024), а потім реалізував свої погрози вчинивши на неї раптовий напад 13.12.2024 (кримінальні провадження № 12024025080000086 за ч. 1 ст. 125 КК та №12025020080000005 за ч. 4 ст. 186). За обставин, викладених у даній заяві, вважає за необхідне продовжити обмежувальний припис відносно [PERSON] на максимальний строк, передбачений ст. 350-7 Цивільного процесуального кодексу України ? шість місяців, та просить продовжити обмежувальний припис, виданий відносно [PERSON] рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 р. у справі №145/2248/24 ? на строк шість місяців після закінчення строку, встановленого цим рішенням суду, тобто до 31.12.2025 року, визначивши (продовживши) заходи тимчасового обмеження прав кривдника, поклавши на нього обов`язки дотримуватись таких заборон: заборона наближатися на відстань менше п`яти кілометрів до місця проживання, роботи, лікування та інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме до адрес: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву та просив її задоволити з підстав, зазначених у ній та на підставі поданих доказів. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану заяву, просила її задоволити, додатково зазначила, що вона дійсно боїться за своє здоров`я та життя, із роботи її постійно зустрічає хтось із близьких, [PERSON] зробив її життя нестерпним. Заінтересовані особи [PERSON] та Тиврівська селищна рада в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/2248/24 від 31.12.2024 заяву [PERSON] , зацікавлені особи: [PERSON] , Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про видачу обмежувального припису задоволено; видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , а саме:заборонено наближатись на відстань менше п`яти кілометрів до місця проживання, роботи, лікування та інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме до адрес: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , [ADDRESS] ; заборонено особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Дане рішення набрало законної сили 31.01.2025. Не зважаючи на те, що відносно [PERSON] був виданий обмежувальний припис, обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці та її дітей продовжують існувати. [PERSON] надалі продовжує вчиняти дії психологічного насильства відносно [PERSON] , що підтверджується копією переписок з електронної пошти (08.01., 09.01.,18.01., 25.01., 01.02, 10.02., 13.02.25, 15.03.-17.03.25), відповідно до яких абонент зі своєї електронної пошти ( [INFO] ) надсилав на електронну пошту потерпілої ([INFO]) (а.с.7 зворот-12), повідомлення з погрозами, копією SMS -повідомлень з 16.05.- 18.05.2025 (а.с..13 -18). 28.01.2025 відносно [PERSON] розпочато кримінальне провадження за ст. 390-1 КК України, що стверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.01.2025 № 4202502242000080 (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України - за заявою осіб, визначених ст. 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою ст. 350-6 цього Кодексу. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наявні у справі письмові докази, суд вважає, що заявником доведено існування загрози вчинення [PERSON] протиправних дій щодо заявниці у майбутньому. Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви є існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі за N 754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Дослідивши надані заявницею докази, суд вважає, що факт вчинення [PERSON] дій, пов`язаних із домашнім насильством, стосовно [PERSON] після винесення судом рішення про встановлення обмежувального припису на строк шість місяців, знайшов своє підтвердження, а викладені заявницею у заяві про продовження обмежувального припису обставини такими, що не спростовані належними та допустимими доказами, а відтак - урахувавши характер вчинених заінтересованою особою дій, існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обмежувального припису стосовно кривдника на строк шість місяців. Зазначений строк продовження обмежувального припису, з огляду на обставини цієї справи, є достатнім та обґрунтованим. Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику, суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Отже про прийняте рішення про видачу обмежувального припису необхідно інформувати відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для взяття кривдника на профілактичний облік. На підставі викладеного,

Outcome: approved