Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Заявниця\~звернулася до суду із заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що на підставі ч. 3 ст. 268 ЦК України вона прийняла спадщину після свого померлого чоловіка. У зв`язку із цим, для подальшого отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, заявник просить встановити факт прийняття нею спадщини після померлого чоловіка (а.с. 49 50). В судове засідання ніхто не прибув (а.с. 77). Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 73). Заінтересовані особи, які були належним чином повідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судових повісток про виклик, не повідомили суду про причини свого неприбуття (а.с. 64, 67,69, 71). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Насамперед, суд зауважує, що заявниця\~безпідставно посилається на факт прийняття нею спадщини після свого померлого чоловіка саме на підставі ч. 3 ст. 268 ЦК України (як вказано за змістом заяви по суті вимог), оскільки наведена норма цивільного законодавства не визначає підстав прийняття спадщини, а встановлює вимоги, на які позовна давність не поширюється. При цьому, суд враховує таке. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 серпня 2023 року (а.с. 3). За приписами статті 1261 ЦК України, спадкоємцями померлого за законом є його син [PERSON] (заінтересована особа у даній справі) та його дружина [PERSON] (заявник у даній справі). Як зазначено заявником за змістом заяви по суті вимог, ані вона, ані син померлого не подавали до нотаріуса заяв про прийняття спадщини. Отже, відсутні постанови чи інші документи про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявами спадкоємців померлого про прийняття спадщини за законом. Тобто, спадкової справи не існує та нотаріус не відмовляла заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка. Як наслідок, право заявника на спадкування за законом, ніким не оспорено і не є невизнаним. Одночасно, суд зважає на частину першу статті 1270 ЦК України, відповідно до якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням зазначених заявником за змістом заяви по суті вимог, обставин про те, що ані вона, ані син померлого не подавали до нотаріуса заяв про прийняття спадщини, слід зробити логічний висновок, що спадкоємці померлого пропустили визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із цим, суд вважає, що заявниці спочатку необхідно вчинити визначені цивільним законодавством юридичні дії спрямовані на прийняття спадщини (наприклад, звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини), а вже потім, в залежності від результатів такого звернення, вирішувати питання стосовно подальших дій для захисту своїх прав та інтересів відносно спадкування, у випадку якщо такі права та інтереси буде порушено, не визнано чи оспорено іншими особами. Натомість, не вчинивши жодних необхідних правових дій для спадкування, з невідомих суду причин, заявниця одразу звертається із вимогами про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку\~про те, що заяву подано передчасною без наявності порушення прав заявника щодо спадкування після померлого чоловіка. За таких обставин, заява є безпідставною і необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed