Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, через підсистему «Електронний суд» пред`явлено позов до відповідача, [PERSON] , за яким позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача переплату пенсії в розмірі 35400 гривень 00 копійок. В\~обґрунтування наведених вимог у позові зазначено про те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі Головне управління) перебуває [PERSON] (далі Відповідач) [INFO] , яка з 28 січня 2020 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з випискою з акту огляду МСЕК до довідки 12ААБ №520715 інвалідність Відповідачу встановлена до 31.01.2021. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 14-6 такого змісту: "У разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю". На підставі наведеного Відповідачу була продовжена виплата пенсії по інвалідності з 01.02.2021 по 31.05.2022, у період дії карантину, без результатів повторного огляду МСЕК. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Вказана правова норма знайшла своє відображення і у Пам`ятці пенсіонеру, яка видається пенсіонеру під підпис та є Додатком 6 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Згідно пункту 2 Пам`ятки, пенсіонери протягом 10 днів зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати з наданням документів, які підтверджують, зокрема, набуття/зміну/припинення особливого статусу. Однак, Відповідач не дотрималась наведених приписів та не звернулась до Головного управління із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності. 09.02.2024 Відповідач звернулась до Головного управління із заявою про поновлення пенсії по інвалідності. Згідно з випискою з акту огляду МСЕК до довідки 12ААГ №472748 інвалідність встановлена на період з 18.01.2024 по 09.01.2026. У зв`язку з наведеним вище, пенсійну справу Відповідача було приведено у відповідність до законодавства. По особовому рахунку виникла переплата пенсії за період з 01.02.2021 по 31.05.2022 в сумі 35400,00 грн. Таким чином, кошти у розмірі 35400,00 грн виплачені Відповідачу безпідставно. Головним управлінням для повернення надмірно виплачених сум пенсій було направлено лист до Відповідача від 07.03.2024 №2500-0403-8/16566, проте кошти на рахунок Головного управління не надходили. Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добросовісно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Оскільки переплата пенсії виникла в результаті порушення відповідачем обов`язку щодо повідомлення про обставини, які викликають зміну розміру пенсії, та неповідомлення про припинення інвалідності, має місце факт недобросовісності набувача. Враховуючи наведене, переплата пенсії у розмірі 35400,00 грн підлягає поверненню. Представником відповідача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого висловлено пропозиції щодо повної відмови у позові у зв`язку з його, на думку сторони відповідача, необґрунтованістю. Відзив аргументований тим, що законодавством передбачені два винятки із наведеного позивачем правила повернення пенсії: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідач увесь час проживає та проживала в місті Семенівка Чернігівської області. Їй була встановлена 3 група інвалідності з 28.01.2020 на строк до 01.02.2021. У зв`язку із запровадженням з 12.03.2020 на всій території України карантину відповідачем було пропущено строк повторного огляду медико-соціальною експертизою, але виплата їй пенсії через карантин не була зупинена і продовжувалася. Потім з 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан. З 24.02.2022 по 03.04.2022 місто Семенівка Чернігівської області зазнавало вплив військ Російської Федерації, де проживає відповідач. З 01 червня 2022 року виплату пенсії відповідачу було припинено. Дія карантину в Україні тривала до 30 червня 2023 року. З 22.06.2022 територію, на якій мешкає відповідач, було віднесено до переліку територій можливих бойових дій. Позивач ставить до вини відповідачу те, що вона не звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності, тобто в період з 01.02.2021 по 31.05.2022, коли в Україні діяв карантин та розпочалося повномасштабне вторгнення військ Російської Федерації на територію України. Тому в цей період часу відповідач не змогла пройти повторний огляд МСЕК, оскільки не мала відповідної можливості. Відповідач мала певні складнощі для підготовки відповідної медичної документації для проведення медико-соціальної експертизи, тому збір необхідних документів потребував більше часу. Слід зазначити, що будь- яких претензій про повернення грошових коштів позивач відповідачу станом на кінець 2023 року не пред`являв, а після 31.05.2022 відповідач вже не зобов`язана була повідомляти про припинення виплати пенсії, оскільки пенсія їй вже не виплачувалася. Не встигнувши подати документи для продовження 3 групи інвалідності, 22 вересня 2023 відповідач потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримала тяжкі травми. Через це відповідач тривалий час лікувалася Семенівській міській та Чернігівській обласній лікарнях. З-за отриманих тяжких травм відповідачу з 18.01.2024 було встановлено 2 групу інвалідності спочатку до 01.02.2025, потім було продовжено до 09.01.2026. Продовжувати відповідачу 3 групу інвалідності за старим захворюванням вже не було необхідності, позаяк їй була встановлена 2 група за більш тяжкими травмами. Після встановлення 2 групи інвалідності відповідач подала документи позивачу для призначення пенсії по 2 групі інвалідності. Тільки після цього позивачем були пред`явлені претензії відповідачу щодо повернення сум пенсії. За наведеної ситуації сторона відповідача вважає, що ГУ УПФУ в Чернігівській області правомірно було продовжено відповідачу виплату пенсії по інвалідності в період з 01 лютого 2021 року по 31 травня 2022 року. У справі відсутні підстави для задоволення позову ГУ УПФУ в Чернігівській області, бо не встановлено ані вини відповідача, ані рахункової помилки позивача як платника пенсії, призначеної відповідачу, при її нарахуванні (роздруківки матеріалів відзиву на а. с. 42 48). Позивач був належним чином повідомлений про дату та час і місце судового засідання, але повноважного представника в судове засідання не направив. Втім, представником позивача за довіреністю Варгою Ольгою Василівною подана через підсистему «Електронний суд» заява про розгляд справи за відсутності представника позивача з проханням задовольнити позовні вимоги (роздруківка на а. с. 60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, представником позивача Голиком Євгеном Валерійовичем подана заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача з проханням відмовити у задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних встановлених судом обставин. Фактичні обставини, викладені, у позові є загалом послідовно викладеними і повною мірою не оспорюються стороною відповідача. Зокрема, за позовом позивач зазначає, що відповідач з 28.01.2020 отримувала пенсію по інвалідності. Згідно з випискою з акту огляду МСЕК інвалідність відповідачу була встановлена до 31.01.2021. На підставі пункту 14-6 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доповненого Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ, відповідачу була продовжена виплата пенсії по інвалідності з 01.02.2021 по 31.05.2022 у період дії карантину без результатів повторного огляду МСЕК. Позивач стверджує, що відповідач не дотрималась вимог п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не повідомила про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати. 09.02.2024 відповідач звернулась із заявою про поновлення пенсії по інвалідності. Згідно з випискою з акту огляду МСЕК інвалідність встановлена на період з 18.01.2024 по 09.01.202. У зв`язку з цим, на думку сторони позивача, виникла переплата пенсії за період з 01.02.2021 по 31.05.2022 в сумі 35400 гривень, яку позивач вважає безпідставно набутим майном відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (роздруківки позову та доданих до нього матеріалів, якими обґрунтовуються такі обставини на а. с. 1 25). Воднораз приведені вище дані відзиву доповнюють та істотно уточнюють сутність правовідносин між сторонами. Зокрема, у відзиві сторона відповідача зазначила, що протягом спірного періоду відповідач не могла пройти повторний огляд МСЕК через об`єктивні обставини: дію карантину з 12.03.2020 року, вторгнення військ Російської Федерації на території місця проживання позивача з 24.02.2022 по 03.04.2022, віднесення території її мешкання до переліку територій можливих бойових дій з 22.06.2022. Сторона відповідача вказує, що відповідач мала намір продовжити інвалідність, але була позбавлена такої можливості. 22.09.2023 року [PERSON] потрапила в ДТП та отримала тяжкі травми, внаслідок чого з 18.01.2024 їй встановлено 2 групу інвалідності. Ці дані не спростовані стороною позивача і повною мірою підтверджуються сукупністю відомостей доданих до відзиву через підсистему «Електронний суд» доказів: витягу з ЄРДР про внесення 23.09.2023 органом досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України щодо ДТП за участі відповідача, в якій [PERSON] отримала численні тілесні ушкодження (роздруківка на а. с. 46); виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, складеної 25.09.2023, яка оформлена щодо відповідача із даними про встановлений незадовільний стан здоров`я [PERSON] (роздруківка на а. с. 47). \~ \~ \~ \~За таких обставин суд переконаний, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] дійсно перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як одержувач пенсії по інвалідності з 28.01.2020 року. Інвалідність була встановлена до 31.01.2021. Відповідно до пункту 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", введеного Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ, у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів. Законом України від 18.10.2022 №2682-IX пункт 14-6 розділу XV було доповнено підпунктом 14-6.1, згідно з яким для осіб з інвалідністю, у яких строк припинення виплати пенсії припадає на період дії воєнного стану, у разі неможливості проходження повторного огляду виплата пенсії продовжується до припинення або скасування воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення. Таким чином, продовження виплати пенсії Відповідачу в період з 01.02.2021 по 31.05.2022 відбувалося на підставі прямої вказівки закону та не потребувало активних дій з боку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. За змістом ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Верховний Суд України у постанові від 22.01.2014 у справі № 6-151цс13 та Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №545/163/17 по суті окреслили правову позицію, згідно з якою для повернення пенсії необхідна наявність одного з двох винятків: рахункової помилки з боку платника або недобросовісності з боку набувача. Суд у цій справі встановив відсутність рахункової помилки з боку позивача, оскільки виплата пенсії здійснювалася відповідно до чинного на той час законодавства. Щодо недобросовісності відповідача суд зазначає наступне. В аспекті положень ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України особа вважається добросовісною, якщо вона не знала і не могла знати про права інших осіб на майно. Добросовісність особи презюмується. Позивач не надав належних та допустимих доказів недобросовісності відповідача. Навпаки, матеріалами справи підтверджується, що Відповідач була позбавлена об`єктивної можливості пройти повторний огляд МСЕК через: дію карантину з 12.03.2020 року на всій території України був введений карантин, який тривав до 30.06.2023 року. Саме в цей період (31.01.2021) закінчувався строк інвалідності Відповідача. знаходженням військ сусідньої держави на території проживання відповідача (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, який стосується періоду часу з 24.02.2022 по 03.04.2022; небезпечність в ключі проведення бойових дій з 22.06.2022 по 30.11.2024 територія Семенівської міської територіальної громади Чернігівської області була включена до територій можливих бойових дій; тяжкий стан здоров`я відповідача з 22.09.2023 відповідач потрапила в ДТП та отримала тяжкі травми, що підтверджується випискою-епікризом з медичної карти стаціонарного хворого та витягом з ЄРДР, зазначеними вище. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Рисовський проти України» від 20.10.201, згідно з якою ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. Принцип «належного урядування» передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний спосіб. Суд також бере до уваги постанову Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 19.05.2023 у справі №260/4933/21, де зазначено, що стягнення надміру виплачених пенсій можливе лише за наявності двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. У даному випадку відповідач не вчиняла зловживань, не подавала недостовірних документів, а була позбавлена можливості виконати обов`язок щодо проходження переогляду через об`єктивні обставини. Таким чином, виплата пенсії відповідачу у спірний період здійснювалася на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з боку позивача та недобросовісності з боку Відповідача, що виключає можливість стягнення виплачених сум відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed