Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

27.02.2025 року позивачка в особі своєї представниці за ордером адвоката Руденко Ганни Сергіївни звернулася до суду із відповідною заявою, в якій просила розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6324586000:10:000:0018, площею 7,5314 га, укладений між позивачкою та відповідачем та зареєстрований у виконавчому комітеті Первомайської міської ради Харківської області 21.08.2020 року, номер запису про право 37933538, а також стягнути з відповідача 12737,18 грн. не виплаченої орендної плати за 2024 рік. Ухвалою судді від 05.03.2025 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву, встановлено не виконання відповідачем вимог ч.6 ст.14 ЦПК України відносно реєстрації кабінету в електронному суді, у зв`язку з чим з метою повідомлення відповідача направленому йому копію ухвали засобами поштового зв`язку та роз`яснено, що подальше інформування відповідача буде здійснюватися виключно засобами електронного суду, як того вимагають норми ч.7 ст.14 ЦПК України, питання необхідності встановлення часу для подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до підготовчого провадження (а.с.33). Судом встановлено, що копію позовної заяви з додатками, направлену позивачем у справі (а.с.29), відповідач отримав засобами поштового зв`язку 24.03.2025 року. Відзив від відповідача не надходив, як і будь-які інші клопотання на адресу суду. Ухвалою суду від 02.04.2025 року підготовче провадження було відкладено, встановлено відсутність відзиву з боку відповідача, у зв`язку з чим встановлено відсутність необхідності подавати інші заяви по суті позову, надано позивачці час для подання нової редакції позовної заяви (а.с.44). 16.04.2025 року до суду надійшла надіслана 15.04.2025 року засобами електронного суду представницею позивачки нова редакції позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами, в якій позивачка додала до вимог не виплату відповідачем орендної плати за 2023 рік попередньому власникові [PERSON] , збільшила вимоги щодо стягнення орендної плати до 19294,00 грн. за 2023-2024 роки та додатково заявила до стягнення пеню у розмірі 552,29 грн. (а.с.53-55). Також 16.04.2025 року до суду надійшла надіслана 15.04.2025 року засобами електронного суду заява представниці позивачки про відкладення розгляду справи через знаходження представника позивачки на лікарняному (а.с.67). Ухвалою суду від 18.04.2025 року підготовче провадження у справі було відкладено через неявку сторони позивача без вирішення питання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог (а.с.69). Ухвалою суду від 24.04.2025 року було прийнято до розгляду заяву позивачки про збільшення позовних вимог, наданий відповідачу час для подання відзиву, підготовче провадження у справі відкладено (а.с.82-83). 25.04.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних суддів» від 26.02.2025 року, відповідно до норм якого найменування Первомайського міськрайонного суду Харківської області було змінено на Златопільський міськрайонний суд Харківської області. При цьому відповідно до норм вказаного закону було доповнено підпунктом 3 пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Організаційні заходи з перейменування суду відбулися 02.05.2025 року. Ухвалою суду від 12.05.2025 року підготовче провадженні за новою заявою зі збільшеними позовними вимогами було закрито, а справу було призначено до розгляду по суті (а.с.93-94). Перед судовим засідання для розгляду справи по суті 20.06.2025 року представниця позивачки надала суду заяву про проведення судового розгляду по суті без її участі та участі її довірительки, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.103). Позивачка та її представниця для розгляду справи по суті у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.99-102), надавши в особі представниці позивачки відповідну заяву. Відповідач в особі свого представника у судове засідання для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце вказані особи повідомлялися належним чином, зокрема засобами електронного суду, хоча він не має відповідний кабінет, хоча зобов`язаний його мати (а.с.98). Жодних заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи позицію сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі відповідача на підставі ч.3 ст.223 ЦПК України. Через неявку учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зокрема нову редакцію позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами, суд приходить до думки, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі відносно розірвання оспорюваного договору оренди землі та частково в частині стягнення заборгованості з орендної плати, виходячи з наступного. 01.04.2020 року між відповідачем та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7,5314 га, кадастровий номер 6324586000:10:000:0018, строком на 10 років, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-8). Орендна плата за вказану земельну ділянку вноситься на підставі п.11 договору до 01 грудня кожного року, її розмір на підставі п.9 оспорюваного договору складає 5% від базової грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її щорічної індексації з можливістю виплати орендної плати сільськогосподарською продукцією. [INFO] [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2023 року, виданим у спадковій справі №107/2022 приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області вовк І.В., право власності на вказану земельну ділянку станом на час видачі свідоцтва перейшло до позивачки у розмірі 1/3 частини та до [PERSON] у розмірі 2/3 часток (а.с.16, 18-19). Враховуючи наявність у померлого двох земельних ділянок, де спадкоємцями після померлого були позивачка та [PERSON] , то, враховуючи їх домовленість щодо наявності у кожної чіткого права власності на конкретну земельну ділянку, між ними 31.10.2024 року був укладений договір дарування 2/3 часток вищевказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. (реєстровий номер 3053)(а.с.17). Після цього з 31.10.2024 року одноосібним власником вищевказаної земельної ділянки стала позивачка, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №401802438 від 31.10.2024 року (а.с.57). Про перехід права власності до позивачки та на той час [PERSON] відповідача було проінформовано цінним листом з описом 24.07.2024 року, що відповідає вимогам ст.148-1 Земельного кодексу України (а.с.22-23). Даних про оплату ані позивачці, ані [PERSON] відповідач не надав, хоча відповідно до вимог укладеного договору повинен був до 01 грудня 2024 року сплатити орендну плату за 2023-2024 роки вказаним особам відповідно до вимог діючого договору. При розгляді справи суд враховує виключно два роки (2023-2024), в межах заявлених позивачкою позовних вимог. Тим самим відповідач допустив не виплату орендної плати за два роки поспіль, що є підставою для розірвання оспорюваного договору оренди землі. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами першою та другою статті 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. У частині першій та другій статті 651\~ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини першої статті 32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141\~ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Отже, за змістом статті 141\~ЗК України та статті 32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Стаття 611\~ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом6 частини першої статті 3\~ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17. Щодо другої позовної вимоги щодо стягнення орендної плати за 2023-2024 роки, то в цій частині вимоги позивачки знайшли своє підтвердження лише частково. Так, за 2023 рік позивачка мала право виключно на 1/3 частини орендної плати, оскільки у 2023 році власниками земельної ділянки були позивачка та [PERSON] . Тому із заявлених вимог в частині стягнення орендної плати позивачка за 2023 рік має право на стягнення лише 1/3 від 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (10821,73 грн.), що з урахуванням індексації за 2023 рік (11373,64 грн. як добуток 5% НГО на 1,051 коефіцієнт індексації за 2023 рік) складає лише 3791,21 грн. За 2024 рік позивачка має право на отримання усієї орендної плати, яка складає 12120,34 грн. та розраховується як 5% НГО (10821,73 грн.) помножена на коефіцієнт індексації за 2024 рік у розмірі 1,12. Таким чином, загальний розмір, орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за період 2023-2024 років складає 15911,55 грн. (3791,21 грн. + 12120,34 грн.), а не заявлені позивачкою до стягнення 19294,07 грн. Відповідно до п.14 оспорюваного договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). В даній справі з відповідною вимогою представниця позивачки звернулася 16.04.2025 року (в первинній позовній заяві вказана вимога буда відсутня). Відповідач допустив порушення строку виплати орендної плати за 2023 рік з 01.12.2023 року та за 2024 рік з 01.12.2024 року. Тому слід окремо вирахувати пеню в межах однорічного строку для її застосуванню за орендною платою за 2023 року (з 17.04.2024 року до 30.11.2024 року на суму боргу за 2023 рік у розмірі 3791,21 грн.), що за 228 днів складає 86,44 грн. та окремо на суму боргу по орендній платі за 2023 рік і 2024 рік спільно з 01.12.2024 року (тобто 15911,55 грн.), що за період з 01.12.2024 року до 16.04.2025 року 136 днів складає 217,99 грн. Відповідно до загальний розмірі пені, на яку може претендувати позивачка та яка підлягає стягненню з відповідача складає 304,43 грн. (86,44 грн. + 217,99 грн.). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги на суму 16215,98 грн., з яких сума заборгованості за орендною платою 2023-2024 роки (з урахуванням частки позивачки у 2023 році) складає 15911,55 грн., а сума пені за вказаний період 304,43 грн. Позивачка при звернені до суду свої вимоги заявила у розмірі 19846,36 грн., з яких сума заборгованості за орендною платою за 2023-2024 роки складає 19294,07 грн. та пеня 552,29 грн. Відповідно суд задовольняє вимоги позивачки в цій частині позовних вимог на 81,71% від заявлених. Враховуючи результати розгляду справи по суті на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у повному обсязі за вимогу про розірвання договору оренди землі у сумі 1211,20 грн. та 81,71% від судового збору за вимогу про стягнення орендної плати та пені, що складає 989,67 грн. від сплачених позивачкою 1211,20 грн. Відповідно дійсний розмір судового збору, який повинен бути стягнутий із відповідача складає 2200,87 грн. (1211,20 грн. + 989,67 грн.) замість заявлених до стягнення 2422,40 грн. Щодо повідомлення відповідача про вказане судове рішення, то його слід направити відповідачеві засобами електронного суду, не зважаючи на відсутність у нього кабінету в електронному суді, оскільки він такий кабінет зобов`язаний мати з лютого 2024 року, однак до цього часу вимоги ч.6 ст.14 ЦПК України не виконав з невідомих суду причин. Відповідні усі судові документи на його адресу слід вважати доставленими засобами електронного суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial