Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" через свого представника Киричук Г.М., звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 47971,14 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок). Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 07.08.2018 року було укладено кредитний договір №2001095213501, за яким відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15000,00 грн., який пізніше було збільшено до 30300,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Станом на 10 січня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем склала по кредитному договору від 07 серпня 2018 року №2001095213501 - 47971,14 грн., з яких: 30297,79 грн. - заборгованість за кредитом та 17673,35 грн. - заборгованість процентами. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яка зазначена у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001095213501 від 07 серпня 2018 року, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву, позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ" pumb.ua. Тому, позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за процентами є законними і відповідають чинному законодавству. У позовній заяві представник позивача АТ "ПУМБ" - Киричук Г.М. просить проводити розгляд справи без участі представника. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення в справі. Відповідач у судове засідання не з`явився хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, однак 20.05.2025 року через канцелярію суду подав відзив у якому позовних вимог не визнав, просив у їх задоволенні відмовити із підстав пропуску строку позовної давності, оскільки граничний термін щодо звернення до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, зважаючи на загальну позовну давність 3 роки, у позивача закінчився 13 грудня 2024 року, оскільки останній платіж було зроблено 13.12.2021 року, а позивач звернувся до суду 27 березня 2025 року, а саме з пропуском загального терміну позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 серпня 2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2001095213501, за яким відповідачу надано кредитну картку із кредитним лімітом у сумі 15000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 30300,00 грн. шляхом підписання відповідачем заяви №2001095213501 від 07 серпня 2018 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) (а.с.9), підписанням якої відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін). У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач (клієнт) просив відкрити поточний рахунок та надати кредитну картку, із кредитним лімітом у розмірі 15000,00 грн, який у подальшому було збільшено до 30300 грн..; розмір річної процентної ставки складає 47,88%; строк дії 12 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0%, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMSповідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. Оскільки жодних письмових повідомлень про припинення Договорів від сторін не надходило і такі відсутні, позичальник продовжував користуватись кредитними коштами, то, відповідно, строк дії укладених з відповідачем договорів було пролонговано. Таким чином, термін позовної давності щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за договорами не минув. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020 Перехідні та Прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строкиЄ, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Так, постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року в Україні, запроваджено карантин, який продовжено на всій території України згідно з Постановами МК №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, №1428 від 23.12.2022 до 30.04.2023. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 по справі №920/724/21, де Верховний Суд зазначив про автоматичне продовження строків позовної давності пов`язане саме з встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Відтак, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин, який тривав до 30.06.2023. У тому числі, відповідно до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, зупиняються на строк дії такого стану. Таким чином, строки позовної давності у даній справі не були пропущені позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1ст. 530 ЦК України). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як встановлено в ході розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи матеріалами, кредитні кошти відповідачем у строки, обумовлені у вказаних Договорах не було повернуті, і відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, що також не заперечується ним у поданому відзиві. Враховуючи, що відповідач продовжив користуватися кредитними коштами, то, відповідно, відбулося продовження строку кредитування до моменту повернення відповідачем кредитних коштів, на строк пролонгації кредитного договору, оскільки таку можливість сторони передбачили вказаним кредитним договором. За наведених обставин, суд уважає надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору. Інших розрахунків заборгованості за кредитним договором, які б спростовували вже наявні у матеріалах справи, відповідачем надано не було, що свідчить про його згоду з такими розрахунками. Окрім того, суд вважає доречними застосування строку позовної давності, посилаючись на пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких під час дії карантину та у період воєнного стану строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину та перебіг таких зупиняється на строк дії такого стану. Зважаючи на вказане, суд вважає, що строки позовної давності у даній справі позивачем не пропущені. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України, суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved