Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач звернувсь до суду в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів. Зазначив про те, що діти з 16.04.2024 року перебувають у [INFO] дітей та сімей « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ». За період перебування дітей в Центрі батьки жодного разу не цікавилися їх долею, утриманням, здоров`ям тощо. Малолітня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування в інфекційному відділенні Коростенської центральної міської лікарні з бабусею [PERSON] . Батьки нехтують потребами своїх дітей, самоусунулись від їх виховання, утримання, не працюють, ведуть нездоровий спосіб життя, зловживають спиртними напоями. За весь період перебування дітей у закладі, мати та батько жодного разу не звернулися до служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради по питанню повернення дітей в родину. З інформації КНП «ЦПМСД» КМР встановлено, що діти проживали з матір`ю [PERSON] , яка часто залишала їх без нагляду, веде аморальний спосіб життя. Сім`я стоїть на обліку, як асоціальна, потребує постійного соціального супроводу. Умови проживання дітей незадовільні. Родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом в Коростенському міському центрі соціальних служб. Фахівцями неодноразово проводилися бесіди щодо виконання матір`ю батьківських обов`язків, працевлаштування, припинення вживання спиртних напоїв, наведення та підтримання ладу в помешканні, створення безпечних умов проживання для дітей, але мати рекомендації не виконує. Батько [PERSON] . [PERSON] проживає окремо. Фахівець центру вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки Коростенського районного управління поліції встановлено, що відносно матері [PERSON] , 10.02.2024 року, 16.04.2024 року був складений адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП. Під час обстеження умов проживання родини, представником служби у справах дітей 16.04.2024 року виявлено, що у квартирі [ADDRESS] відключено електроенергію за борги. Стіни, стеля та підлога у кімнатах цвілі, відчувається неприємний запах сирості, холодно. По підлозі розкидані речі, залишки їжі, брудно, відсутній запас продуктів харчування. У будинку [ADDRESS] у співмешканця [PERSON] , де тимчасово вона проживала з дітьми, відключено за борги газопостачання. Крім того, там влаштовано пожежу 12.04.2024 року, в якій могли постраждати і діти, які на цей час перебували в будинку. Позивач просив позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти потрапили в центр соціальної підтримки " [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ". Вперше дітей забрали за заявою матері, з 16.04.2024 року діти перебувають у Центрі вдруге. Батькі дітей не провідували, щодо повернення їх у родину не звертались, лікуванням дітей займалась мати відповідачки. Під час знаходження дітей у відповідачки щодо них вчинялись неправомірні дії, їх життю та здоров`ю створювалась небезпека, оскільки мати спілкується з антисоціальними особами, у квартирі виникла пожежа через недбале поводження з електопроводкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з 2020 року не проживає з [PERSON] , шлюб між ними не розірвано. Можливості, щоб діти проживали з ним не має, бо не має власноно житла. Хотів бачитись з дітьми, але [PERSON] бачитись з ними не дозволяла.У Центрі дітей перевідував у січні поточного року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які з ними не проживають, діти з 16.04.2024 постійно перебувають в Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей " [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ". Орган опіки та піклування Коростенської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони ухилились від виконання батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною першою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення змісту частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Ілля Ляпін проти росії» (заява (№70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19 та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 11 вересня 2020 року у справі №357/12295/18, від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. \~ \~ \~ \~Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. \~ \~ \~ \~Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. \~ \~ \~ \~Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~ \~ \~ \~При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, дійшов переконання, що відповідачі ухилились від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу вихованням та утриманням дітей не займаються, їх життям, здоров`ям, навчанням не цікавляться, матеріальної допомоги не надають. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з 16.04.2024 року у [INFO] дітей та сімей "Віри, [PERSON] , [PERSON] ", батьки жодного разу не поцікавилися їх долею та здоров`ям. Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи ті обставини, що відповідачі не приймають участь у житті дітей, своєю поведінкою та способом життя негативно впливають на їх психічний та емоційний стан, безвідповідально ставляться до потреб дітей, враховуючи безпосередні інтереси дітей, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляють, не несуть обов`язок по утриманню дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У той же час, відповідачі несуть обов`язок по утриманню дітей, тому позовні вимоги про стягнення з них аліментів підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved