Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №3923927 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 у розмірі 140 744 грн та судові витрати: 2422,40 грн.- судовий збір та 5000 грн. - витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №3923927 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 (далі кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 24100 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану у АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 24.04.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги №24/04/2024, у відповідності до умов якого право вимоги за договором №3923927 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». В порушення умов кредитного договору відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим, станом на 24.04.2024 (дата переходу вимоги до позивача) заборгованість становить 140744 грн., яка складається із: 24100 грн. заборгованість за кредитом; 116644 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 24.08.2023 року по 24.04.2024 року (включно). Стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за кредитним договором здійснюється за період строку дії кредитного договору, штрафні санкції не нараховані та не стягуються. 16.04.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що кредитний договір в електронній формі він не укладав та не підписував, умови кредитного договору не погоджував. Доказів укладення кредитного договору та перерахування грошових коштів (тіла кредиту) позивачем не надані, отже не доведено укладення кредитного договору. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 116 644 грн. не є співрозмірною тілу кредиту в сумі 24100 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому при ухваленні рішення просить зменшити розмір відсотків щонайменше до розміру заборгованості за кредитом 24 100 грн., оскільки стягнення неузгоджених процентів, які більше ніж в 4 рази перевищують тіло кредиту, є спробою позивача збагатитися за його рахунок та призведе до скрутного матеріального становища відповідача. Також звертає увагу на те, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід позивача прав вимоги у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що з наданих документів не вбачається, що гонорар у розмірі 5000 грн. взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з нього, оскільки в платіжному дорученні про сплату гонорару не вказано його ПІБ або номеру кредитного договору. Вважає, що обсяг виконаних робіт адвокатом не є співмірним фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи по цій справі мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката. Тому вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з нього 5000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відповідачу запропоновано подати відзив. Ухвалою від 06.02.2025 за клопотанням представника позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» документи, які становлять банківську таємницю. 10.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який не підписаний відповідачем [PERSON] 11.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі з додатковими поясненнями щодо позиції позивача. Ухвалою від 08.04.2025 повернуто відповідачу відзив на позовну заяву, оскільки відзив не підписаний відповідачем. Ухвалою від 06.05.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету відповідача. Причини неявки відповідач не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 24 серпня 2023 року ТОВ "Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надає клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2 1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 24100 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: - стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п.п.1.4.1 п.1.4 договору); - знижена процентна ставка становить 1,10% в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 23.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п.1.4.2 п.1.4 договору). Відповідно до п.2.1-2.2 кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 24.08.2023 або 25.08.2023. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Е609 (а.с.10-23, 106-116). Через Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» кредитодавець, ТОВ «Лінеура Україна», 24 серпня 2023 року здійснив переказ грошових коштів в сумі 24100 грн. на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яка зазначена у кредитному договорі, що підтверджується: - довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.04.2024 вих. №4226-2604 про перерахування грошових коштів на рахунок; - наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів листом АТ КБ «ПриватБанк» від 10.03.2025 №20.1.0.0.0/7-250303/33864-БТ, відповідно до якого надано інформацію, що на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] , зазначений фінансовий номер телефону, який співпадає з номером телефону, вказаному відповідачем у кредитному договорі; а також випискою АТ КБ «ПриватБанк» з банківського рахунку відповідача, відповідно до якої підтверджено зарахування 24.08.2024 на рахунок грошового переказу у розмірі 24100 грн. (а.с.24, 130-131). Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» у розмірі 24100 грн. знайшов своє підтвердження. Відповідач умови договору не виконав, своєчасно та у повному обсязі не погашав кредит та відсотки, у зв`язку з чим у позичальника перед кредитодавцем за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 24.04.2024 становить 140744 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 24100 грн., заборгованість за процентами 116644 грн., що підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.25-29). 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/24, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Крім договору факторингу № 24/04/24 від 24 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 24/04/24 від 24 квітня 2024 року, акт прийому-передачі документації та платіжну інструкцію № 783 від 24 квітня 2024 року, що підтверджують перехід до нього права вимоги до боржника за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 від 24 серпня 2023 року у розмірі 140744 грн. (а.с.42-50). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~Про електронну\~комерцію визначає\~порядок підписання\~угоди в\~сфері електронної\~комерції.\~\~Якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного\~підпису відповідно\~до вимог\~законів України\~«Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» та\~«Про електронну\~ідентифікацію та\~електронні довірчі\~послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію). Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] 24.08.2023 було укладено кредитний договір №3923927, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у загальному розмірі 24 100 грн. на строк 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Для підписання кредитного договору\~ [PERSON] \~було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов договору. TOB «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 24100 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони не досягли б згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору, тощо. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Судом встановлено, що в порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3923927 від 24.08.2023 відповідно до договору факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна», а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 24.04.2024 ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» стало кредитором за вказаним кредитним договором. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 від 24.08.2023 вбачається, що станом на 24 квітня 2024 року заборгованість становить 140744 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 24100 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 116644 грн. При перевірці розрахунку заборгованості судом встановлено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії договору (360 днів) та за процентною ставкою 2%, передбаченою умовами договору. Вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором №3923927 від 24.08.2023, містить детальне визначення нарахованої заборгованості, яким підтверджується неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку, штраф та комісія за порушення виконання грошового зобов`язання відповідачу не нараховувались. Підписавши електронним підписом Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 від 24.08.2023, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі і з розміром відсотків. Вказаний кредитний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. Враховуючи, що проценти згідно з частиною 1 статі 1048 ЦК України визначаються сторонами у договорі позики (кредиту) і, відповідно, входять до основного зобов`язання за кредитним договором, а не є правовим наслідком порушення зобов`язання, зокрема сплатою неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611, частини 1 статті 549 ЦК України), до них не застосовуються приписи статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд відхиляє доводи відповідача про неспіврозмірність нарахованих процентів сумі кредиту та не вбачає підстав для зменшення їх розміру. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. Отже, відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення наданого відповідачу кредиту та відсотків. Доводи відповідача про те, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» не перейшло право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 від 24.08.2023, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору та неотримання позичальником кредитних коштів є безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3923927 від 24.08.2023 містить підписи сторін, а матеріали справи містять підтвердження перерахування кредитних коштів на зазначену в договорі платіжну картку позичальника. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №3923927 від 24.08.2023 у загальному розмірі 140744 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з відповідача витрат на праву допомогу у розмірі 5\~000 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано такі докази: 1) копію договору про надання юридичних послуг від 03 липня 2023 року № 03/07/2023, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та адвокатом Руденком К.В., за умовами якого якого виконавець, який має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23 жовтня 2018 року, зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, а замовник зобов`язується їх оплатити в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 5.1 договору про надання юридичних послуг №03/07/2023 від 03 липня 2023 року передбачено, що вартість послуг виконавця за складання позовної заяви становить 5000 грн. 2) копію акту приймання-передачі наданих послуг № 69 до договору про надання юридичних послуг від 03 липня 2023 та витяг від 03.06.2024 з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №69 до договору №03/07/23 про надання юридичних послуг від 03 липня 2023 року, відповідно до якого адвокатом надані послуги на суму 5000 грн, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №3923927 про надання споживчого кредиту від 18.08.2024 та клопотання про витребування доказів; 3) копію платіжної інструкції від 06.06.2024 року №911, відповідно до якої позивач здійснив оплату наданих адвокатом Руденко К.В. (а.с.51-57). Відповідно до ч. 1\~ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно з п. 4 ч. 1\~ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги\~це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданих адвокатом послуг, а також те, що договором передбачено фіксований розмір витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки їх розмір є обґрунтованим, підтвердженим відповідними доказами та відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved