Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 6295,27 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.06.2024 року о 23 год. 20 хв. на а/д М-06-07-Західний під`їзд до м.Рівне, 3 км + 100 м, сталася ДТП за участі автомобіля марки "Ford", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.06.2024 року у справі №569/11882/24 встановлено, що вказана ДТП відбулася з вини [PERSON] , який порушив п.2.3.б, 13.3 ПДР України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована у встановленому законом порядку та на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого транспортного засобу "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 6 295,27 грн. На підставі наказу №3.1/20180 від 14.10.2024 та вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 4 495,27 грн. та 1800 грн. за оплату послуг експерта. З метою досудового врегулювання спору, 25.02.2025 року [PERSON] було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Посилаючись на зазначене та вимоги статті 1191 ЦК України, ч.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач просить стягнути з відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на користь МТСБУ в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 295,27 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав. Останнє відоме фактичне місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] та відповідач отримав судові повістки за вказаною адресою, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 28.06.2024 року у справі № 569/11882/24 встановлено, що 09.06.2024 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Ford", реєстраційний номер [NUMBER] , порушив п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП та із застосуванням ст.36 КУПАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Постанова суду набрала законної сили 08.07.2024 року (а.с.7). Згідно даних ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП транспортний засіб "Ford", реєстраційний номер [NUMBER] , не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також водій [PERSON] не був звільнений від обов`язку забезпечити відповідальність на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Водночас цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПАТ СК "Уніка" (а.с.8, 9). З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) власник транспортного засобу "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та із заявою на виплату страхового відшкодування від 12.06.2024 року (а.с.12-17). Згідно звіту №088.24_104212, складеного 27.06.2024 року оцінювачем - ПП [PERSON] , про оцінку автомобіля "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження складає 4 273,57 грн. без ПДВ та 4 923,48 грн. з ПДВ. (а.с.18-30). На підставі наказу №3.1/20180 від 14.10.2024 "Про виплату [PERSON] " та вимог ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в загальному розмірі 6295,27 грн. (4 495,27 грн. вартості відновлювального ремонту та 1 800 грн. витрат понесених на проведення автотоварознавчого дослідження), що підтверджується платіжними інструкціями № 940815 від 15.10.2024 року, № 941032 від 17.10.2024 року (а.с.31-32, 47). З метою досудового врегулювання спору 25.02.2025 року позивачем для [PERSON] було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.33). Оскільки з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, МТСБУ порушило питання про стягнення із [PERSON] витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, що складає 6 295,27 грн. Згідно із частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів). Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті)). Зазначені норми, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачають право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Процес стягнення в порядку регресу ґрунтується на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, а тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків. Згідно п.39.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.2 ст.1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц). Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт настання страхового випадку зафіксований належним чином та відповідач, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності. Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля "Renault Megan Scenic", реєстраційний номер [NUMBER] , здійснило регламентну виплату, відтак МТСБУ набуло право регресної вимоги до [PERSON] , як винної особи. Правових підстав для зменшення розміру шкоди судом не встановлено та відповідачем не спростовано розміру матеріального збитку, не надано іншого звіту про вартість матеріального збитку на спростування звіту позивача, не заявлено клопотань про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, не надано суду інших доказів, які б спростовували б висновки у цьому звіті про вартість завданого збитку. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України"). Повно та всебічно встановивши обставини справи, проаналізувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу є обґрунтованими, а відтак позовні вимоги МТСБУ підлягають до задоволення. Також відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн., оскільки останній такий сплатив при зверненні до суду, що підтверджується даними платіжного документу. На підставі викладеного та

Outcome: approved