Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1342-1768. За умовами вказаного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрило на користь [PERSON] кредитну лінію з кредитним лімітом у 20 000 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (який складається з базових періодів кредитування строком 30 календарних днів кожен), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 27.11.2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним: - у розмірі 2,50 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом (промо-ставка) у межах першого базового періоду (30 календарних днів з дня отримання кредиту); - у розмірі 2,50 % за кожен день користування коштами від суми залишку заборгованості за кредитом (стандартна/знижена процентна ставка). Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.11.2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 170 000 грн, у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн; -прострочена заборгованість за процентами 150 000 грн. Проте, кредитодавцем було прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 70 000 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі. У зв`язку з цим, кредитодавець просить стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину: прострочену заборгованість за кредитом 20 000,00 грн. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 80 000 грн. Ухвалою Південноукраїнського міського суду від 02.05.2025 року відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Крім того судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу "Судова влада України". Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1342-1768. За умовами вказаного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрило на користь [PERSON] кредитну лінію з кредитним лімітом у 20 000 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (який складається з базових періодів кредитування строком 30 календарних днів кожен), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 27.11.2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,50 % за кожен день користування коштами (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за від суми залишку заборгованості за кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з позивачем. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Згідно з копією довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 26.03.2025 року (а.с. 54-58) банк підтвердив той факт, що 02.02.2024 року через систему платежів «Liqpay» відбулося зарахування кредитних коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на зазначену позичальником в п. 12 кредитного договору банківську картку відповідача № [NUMBER] у розмірі 20 000 грн, що підтверджує факт виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачем. Водночас позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27.11.2024 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 170 000 грн, у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн; -прострочена заборгованість за процентами 150 000 грн. Позивач вказує, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів, а саме часткового списання заборгованості у загальному розмірі 70\~000 грн, за умовами погашення позичальником решти заборгованості у розмірі 10\~000 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100 000 грн., у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн; -прострочена заборгованість за процентами 80 000 грн. Враховуючи, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд погоджується з розміром заборгованості за відсотками, який відповідачем не спростовано, доказів належного виконання договірних зобов`язань та сплати коштів в добровільному порядку останнім не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved