Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

24.01.2025 року ТОВ «ФК\~«ЕЙС» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~в якій\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~в розмірі\~ 33914,00 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №00-10194920 згідно якого останній отримав кредит в сумі 7000 грн. строком на 240 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовною заявою становить 33914 грн. з яких: 7350 грн. заборгованість по кредиту; 26564 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу №22-01/2024, згідно якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право грошової вимоги за Договором кредитної лінії №00-10194920 від 10.11.2023. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №16.082024-МК/ЕЙС, згідно якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги за Договором кредитної лінії №00-10194920 від 10.11.2023. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором кредитної лінії №00-10194920 від 10.11.2023 в розмірі 33914 грн. Ухвалою від 18.02.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 21.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі на 20.06.2025 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позову просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив частково задовольнити позов, не згодний з нарахованою сумою відсотків , вказав , що вона завищена. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлені такі обставини і правовідносини. 10.11.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] в електронній формі був укладений договір кредитної лінії №00-10194920, згідно якого останій отримав кредит в сумі 7000 грн. (шляхом зарахування коштів на банківську картку) строком на 240 днів зі сплатою відсотків (2,8 % в день) за користування кредитом, комісії в сумі 350 грн. (а.с.14-18, 19-35,108,109). 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу №22-01/2024, згідно якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії №00-10194920 від 10.11.2023 (а.с.48-59). 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №16.082024-МК/ЕЙС, згідно якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №00-10194920 від 10.11.2023 (а.с.60-69). Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача [PERSON] , станом на дату звернення до суду з позовною заявою становить 33914,00 грн. з яких: 7350 грн. -заборгованість по тілу кредиту і комісії ; 265464 грн. -заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.62-65). Оцінка суду. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою Як встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Доказів повернення кредитних коштів, комісії та відсотків, обумовлених сторонами, до суду не надано. Тому , з метою захисту майнових прав позивача, до якого перейшло право вимоги боргу, слід задоволити позов та стягнути з відповідача суму боргу 33914 грн., з яких: 7350 грн. заборгованість за тілом кредиту і комісією; 26564 грн. заборгованість за відсотками. Аргументи сторони відповідача щодо невірного розрахунку та нарахування процентів суд до уваги не бере, оскільки загальна сума відсотків взагалі становить 47040 грн. (7000*2,8%*240 днів). Однак позивач просить стягнути розмір відсотків - 26564 грн., що є значно меншим ніж обумовлено сторонами в договорі. Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.1, 72-75). Оскільки, позовну заяву задоволено, судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., то слід зазначити наступне. Як видно з Акту прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 на виконання робіт з надання послуг правничої допомоги було витрачено 6 год. часу, а вартість наданих послуг становить 7000 грн. (а.с.76). Чинне процесуальне законодавство встановило такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, застаттею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допоомгу відповідач не подавав. Тому у звязку з задовленням позову слід стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Outcome: approved