Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У жовтні 2024 року [PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на наступні обставини. Позивач на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.01.2012 року, виданого КП Білоцерківської міської ради «Служба приватизації державного житлового фонду», на праві приватної спільної часткової власності є власником 1/2 частини квартири за [ADDRESS] . Між Позивачем та Відповідачем існують правовідносини, що базуються на договорі постачання теплової енергії, за яким Позивач виступає в якості індивідуального споживача, а Відповідач - виконавця послуги централізованого опалення та теплопостачання як будинку загалом, так і вказаної квартири позивача зокрема. Відтак, на ім`я Позивача в абонентській мережі КП БМР «БІЛОЦЕРКІВТЕПЛОМЕРЕЖА» зареєстровано особовий рахунок № [NUMBER] , за яким [PERSON] з моменту набуття у власність вищевказаної квартири проводить розрахунки із відповідачем за спожиту теплову енергію. Протягом всього періоду користування послугами Відповідача Позивач сумлінно оплачує всі рахунки за спожиту теплову енергію та централізоване опалення його квартири, на підтвердження чого додає копії розрахункових квитанцій на сплату послуг з теплопостачання за період: жовтень 2023 року вересень 2024 року, а також відомості з особистого електронного кабінету споживача [PERSON] по його особовому рахунку Квартири у будинку, в якому мешкає позивач, починаючи з 2011 року, заселялися мешканцями нерівномірно, виходячи із дати фактичного набуття їх у власність шляхом викупу у забудовника. Зазначене призвело до ситуації, коли протягом всього періоду після здачі будинку в експлуатацію ряд квартир у ньому мали лише номінального власника у вигляді представника компанії забудовника, але фактично заселеними (обжитими) не були. Разом з тим, такий номінальний власник, на відміну від переважної більшості мешканці будинку, здійснював оплату за надані комунальні послуги (у т.ч. послуги з теплопостачання) несистематично та нерегулярно, що призвело до накопичення у нього протягом 2016-2021 р.р. значних сум заборгованостей за спожиту теплову енергію перед Відповідачем. Як відомо Позивачу з відкритих джерел інформації, зокрема, із Єдиного державного реєстру судових рішень, з метою врегулювання спірної ситуації із наявністю такої заборгованості Відповідач звернувся до суду із позовом про її стягнення із особи, на яку було зареєстровано право власності на більшість квартир що пустують. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2022 року по справі №357/6371/21 зазначений позов було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути із такого співвласника борг (із включенням до його суми додаткових нарахувань) в розмірі 82316, 50 грн. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 року по справі №357/6371/21 указане рішення суду першої інстанції було скасоване, а у задоволенні позову КП БМР «Білоцерківтепломережа» відмовлено з підстав недоведеності останнім арифметичного розрахунку суми заборгованості співвласника за спожите тепло, відсутності у матеріалах судової справи доказів на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює перевірку наданого розрахунку заборгованості. У червні 2024 року при зверненні з інформаційним запитом до веб-сервісу «Особистий кабінет споживача» (http://my.bctm.com.ua), що адмініструється КП БМР «Білоцерківтепломережа», Позивачем було встановлено, що у травні 2024 року Відповідач самостійно в односторонньому порядку здійснив перерахунок вартості спожитої теплової енергії та донарахував Позивачу суму боргу за таку комунальну послугу загалом в розмірі 7180,37 грн. У ході подальшого з`ясування обставин справи, в т.ч. після звернення із запитами до правління ОСББ «Гайок, 224» та Відповідача, Позивачем було встановлено, що вищенаведене донарахування вартості спожитої теплової енергії здійснене відповідачем на підставі власного рішення про розподіл заборгованості співвласника за спожиту теплову енергію, скасованої рішенням суду апеляційної інстанції у справі №357/6371/21, на рахунки всіх інших співвласників-мешканців будинку. Як достеменно встановлено Позивачем та не заперечується Відповідачем, у зв`язку з прийняттям рішення у вищевказаній судовій справі заборгованість за спожиту теплову енергію власника квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] у будинку, що була скасована в судовому порядку, за самовільним рішенням Відповідача розподілена між всіма іншими власниками квартир у будинку і донарахована їм пропорційно опалювальним площам та відповідно до спожитих будинком гкал загалом. Себто заборгованість власника перерахованих квартир із плати за спожиту теплову енергію була розподілена на всіх інших мешканців будинку, в т.ч. і на Позивача в розмірі 7180,37 грн. Позивач не погоджується подібним трактуванням Відповідачем законодавства про житлово-комунальні послуги, вважає вищеописані дії Відповідача такими, що вчинені із порушенням прав Позивача як споживача житлово-комунальних послуг, із перевищенням наданих Відповідачу повноважень, без надання належного розрахунку та документального обґрунтування таких нарахувань. З огляду на викладене Позивач просив суд: зобов`язати КП БМР «Білоцерківтепломережа» здійснити перерахунок плати (нарахувань) за спожиту теплову енергію по квартирі [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] , за опалювальні періоди з жовтня 2019 року по березень 2024 року включно, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01.05.2019 року; зобов`язати КП БМР «Білоцерківтепломережа» провести відповідні коригування по особовому рахунку [PERSON] №12921-1 та скасувати заборгованість із плати за спожиту теплову енергію за опалювальні періоди з жовтня 2019 року по березень 2024 року включно у сумі 7180,37 грн.; судові витрати покласти на КП БМР «Білоцерківтепломережа», зокрема, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 04.11.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 51). 02.12.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача було подано пояснення по справі, які за своїм змістом є відзивом на позовну заяву. У пояснення представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що в ході проведення КП БМР «БЦТМ» претензійно-позовної роботи з боржниками по оплаті заборгованості за спожиті послуги теплової енергії (по категорії споживачів «населення»), зокрема, і шляхом звернення з позовними заявами до суду про стягнення заборгованості в 2021-2022 р.р., підприємством було подано до суду позовні заяви (7 позовів) про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з боржника [PERSON] , що склався відповідно по квартирах боржниці, яка є їх власником: №№ 18,24,27,30,33,36,39 за адресою: [ADDRESS] . Білоцерківським міськрайонним судом було задоволено позовні заяви на користь КП БМР «БЦТМ», тобто заборгованість за послуги з боржника була стягнута в повному обсязі, а по квартирі [ADDRESS] - у задоволенні позовних вимог підприємству було відмовлено. [PERSON] з вказаними рішеннями суду не погодилася та оскаржила їх в апеляційному суді, просила рішення про стягнення коштів з неї скасувати, мотивуючи тим, що зазначені квартири в житловому будинку не опалюються. Апеляційний суд апеляційні вимоги [PERSON] задовольнив, рішення Білоцерківського міськрайонного суду скасував та ухвалив нові судові рішення, якими у задоволенні позовів КП БМР «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] про стягнення суми боргу відмовив, а також всупереч доводам та доказам КП БМР «БЦТМ» встановив, що в цих квартирах відсутні прилади теплової енергії та послуги з централізованого опалення в цих квартирах не надаються. При цьому, зазначений житловий будинок обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії, за щомісячними показниками якого здійснювались розрахунки оплати наданих послуг усім споживачам будинку відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції Постанови КМУ від 08 вересня 2022 року. Оскільки у даному житловому будинку встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, споживачам вартість послуги розраховується щомісячно згідно з показаннями засобу обліку пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) з урахуванням діючого тарифу на послугу. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на винесені судом рішення, КП БМР «БЦТМ» провело відповідний перерахунок плати за спожиті послуги споживачам указаного житлового будинку. Зазначений борг за послуги теплопостачання у розмірі 435000,00 грн, що нарахований за 7 квартирами [PERSON] , було розподілено між усіма іншими особовими рахунками споживачів - по інших 49 квартирах у будинку, шляхом проведення перерахунку за послуги за період з жовтня 2019 року по квітень 2024 року в залежності від опалювальної площі квартир та показників будинкового приладу обліку теплової енергії. Про зазначене КП БМР «БЦТМ» повідомило листами голову ОСББ «Гайок,224» та мешканців будинку. Такі коригування Відповідачем було проведено в травні 2024 року за період 2019-2021 рр. (а.с. 67-71). 11.12.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 62). 18.12.2024 року до канцелярії суду представником Позивача подано додаткові пояснення, у яких останній зазначив, що Відповідач самоправно, не маючи на те жодних підстав та визначених законом повноважень, не навівши жодного припустимого та логічного розрахунку суми заборгованості Позивача в розмірі 6099,89 гривень, на власний розсуд здійснило покладення на Позивача обов`язку погасити заборгованість сторонньої особи за спожиту теплову енергію, причому навіть за ті періоди, які не були предметом судового розгляду у справі №357/6371/21 (з червня 2021 року по березень 2024 року) і щодо яких немає жодного відповідного висновку суду або іншого підтверджуючого документа про відсутність фактів користування такої сторонньої особи послугами централізованого теплопостачання (а.с. 146-148). 13.05.2025 року у судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та додатковим поясненням. 20.03.2025 року та 13.05.2025 року у судових засіданнях представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила відмовити у їх задоволенні. Надала пояснення, аналогічні за змістом поясненням по справі. 13.06.2025 року у судове засідання сторони/їхні представники не з`явилися, до канцелярії суду подали заяви про розгляд даної справи без їхньої участі (а.с. 161, 162). У зв`язку з тим, що сторони 13.06.2025 року в судове засідання не з`явилися, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивач на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.01.2012 року, виданого КП Білоцерківської міської ради «Служба приватизації державного житлового фонду», на праві приватної спільної часткової власності є власником 1/2 частини квартири за [ADDRESS] (а.с. 7, 8, 9-10). Рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановами: № 1738 від 10.12.2018, № 2244 від 30.11.2020 установила тарифи з централізованого опалення, що надається КП БМР «Білоцерківтепломережа», як виконавцем вказаної послуги для населення м. Біла Церква, що підтверджується інформацією розміщеної на офіційному сайті НКРЕКП - https://www.nerc.gov.ua та офіційному сайті КП БМР «Білоцерківтепломережа» - http://bctm.com.ua. Із розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , на ім`я Позивача, вбачається, що у травні 2024 року Відповідачем здійснено нарахування заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2019 року по квітень 2024 року у розмірі 7180,37 грн. (а.с. 21). Також, з розрахункового листа абонента по особовому рахунку № № [NUMBER] , платіжних інструкцій (а.с.11-13,14, зворот, 151, 153) та витягу з особистого кабінету по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.14, 15, 152), вбачається, що за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року Позивачем сплачено кошти на послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування відповідно до нарахувань у повному обсязі. З листів КП БМР «Білоцерківтепломережа» від 20.02.2024 №908/04-1, від 11.06.2024 року №649/04-03, від 11.06.2024 №650/04-3, від 14.08.2024 №80/46р та від 20.08.2024 року №909/04-1 (а.с.17, 18, 20, 27-28, 29), вбачається, що сума коштів у розмірі 7180,37 грн. донарахована Позивачу за період з жовтня 2019 року по квітень 2024 року, відповідно до спожитих будинком гкал пропорційно опалювальній площі, у зв`язку із рішеннями судів у справах №357/6886/21, №357/6371/21, № 357/6183/21, №357/6225/21, №357/6191/21, №357/6189/21, №357/6186/21, щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з [PERSON] , власника квартир [ADDRESS] , якими встановлено відсутність централізованого опалення у вказаних квартирах. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2021 у справі №357/6886/21, стягнуто з [PERSON] на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованість за послуги постачання теплової енергії в розмірі - 40560,14 грн, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 9443,88 грн, та три відсотки річних у розмірі - 3627,69 грн, а всього разом 53631,71 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2022 року у справі № 357/6886/21, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2021 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено (а.с. 72-89). Відповідно до Протоколу №4 Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку №224 Б ОСББ «Гайок 224» від 10.02.2015 року встановлено, що у квартирах [ADDRESS] відсутні прилади опалення, транзитні стояки утеплені, користування тепловою енергією, холодним та гарячим водопостачанням відсутнє. Представник власниці квартир у будинку, що належить [PERSON] [PERSON] виступив з ініціативою про добровільне відшкодування 10% від номінальної вартості витрат на опалення квартир, що не опалюються, на користь власників квартир, що опалюються, у вигляді відшкодування на користь ОСББ з наступним пропорційним розподілом на користь власників квартир, що опалюються, в залежності від площі опалення їх квартир. За результатами обговорень загальним зборами було вирішено звернутися до КП БМР «Білоцерківтепломережа» з цим рішенням про нарахування та розподіл вартості опалювання з метою інформування постачальника послуг (а.с. 63). Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Приписами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 26 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який введений в дію 01.05.2019 року (далі - Закон № 2189-VIII), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року № 1875. У п. 5 ч. 3 Закону № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із положеннями\~ ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Виконавцем комунальної послуги відповідно до Закону № 2189-VIII є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Частиною 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За приписами статей 11-14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Загальні норми договору про надання послуг відповідно до статей 901-903 ЦК України зобов`язують виконавця надати послугу яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За правилами ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені «Правила надання послуги з постачання теплової енергії», які набрали чинності 04.09.2019 та регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Згідно пунктів 19, 22, 24,28, 32, 34, 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Порядок зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії визначається договором та здійснюється виконавцем у присутності споживача або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Виконавець у разі здійснення ним розподілу обсягів спожитої у будівлі послуги періодично, але не менш як один раз на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. Результати контрольного зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії є підставою для здійснення перерозподілу обсягу спожитої послуги та проведення перерахунку із споживачем. Перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої теплової енергії окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Згідно з ч.2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку), якщо інше не передбачено договором. У разі якщо зняття показань вузлів обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватися без присутності споживача або його представника. Згідно з п. 1 Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2024 року №127 (далі Порядок), вказаний порядок визначає механізм та умови здійснення перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами/управління побутовими відходами (далі - послуги) за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Відповідно до п 3 Порядку у разі ненадання послуги, надання не в повному обсязі або невідповідної якості виконавець зобов`язаний протягом одного місяця, що настає за розрахунковим періодом, самостійно здійснити перерахунок згідно з вимогами цього Порядку, а також сплатити споживачеві неустойку (штраф) у порядку та розмірі, що визначені законодавством або договором. Згідно з п. 5 Порядку 5 у разі надходження від споживача акта-претензії за визначеною формою, що складений за результатами перевірки якості послуги згідно з Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145, та прийняття виконавцем рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або у разі, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем, перерахунок здійснюється протягом одного місяця починаючи з дати, коли прийнято рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або з дати, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем. Перерахунок за актом-претензією, що надійшов від споживача відповідного багатоквартирного будинку, здійснюється виконавцем для усіх споживачів такого будинку, яким була надана послуга невідповідної якості. Відповідно до п. 7, 8 Порядку перерахунок здійснюється незалежно від наявності у споживача заборгованості за відповідну послугу. Перерахунок відображається виконавцем у наступному за періодом перерахунку періоді нарахування. Згідно з п. 13-16 Порядку перерахунок за послугу з постачання теплової енергії здійснюється: 1) у разі ненадання послуги з постачання теплової енергії, надання її не в повному обсязі споживачам, яким плата за таку послугу нараховується виходячи з обсягу, визначеного розрахунковим методом (зокрема за нормами споживання, скоригованими виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря) відповідно до Методики розподілу; 2) у разі надання послуги з постачання теплової енергії невідповідної якості перерахунок здійснюється виходячи з якісних характеристик такої послуги; 3) у разі невідповідності температури теплоносія температурному графіку теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу відповідно до умов договору та/або невідповідності тиску теплоносія гідравлічному режиму теплової мережі відповідно до умов договору сума перерахунку для споживача послуги з постачання теплової енергії розраховується у разі нарахування плати; 4) якщо температура повітря у приміщеннях споживача (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами-розподілювачами теплової енергії) не відповідає нормативній температурі (у разі укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), сума перерахунку для споживача послуги з постачання теплової енергії розраховується у разі нарахування плати за показаннями вузлів комерційного обліку теплової енергії, а також виходячи з обсягу, визначеного розрахунковим методом (зокрема за нормами споживання, скоригованими виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря) відповідно до Методики розподілу. Висновки суду. З аналізу наведених положень чинного законодавства України вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язком Позивача, як співвласника житлового приміщення, є своєчасна оплата комунальних послуг, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства, якими передбачено обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені строки. Судом встановлено та Відповідачем не оспорювалося, що Позивач належним чином виконує зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування по квартирі [ADDRESS] та не має заборгованості з оплати послуг, які надаються КПБМР «Білоцерківтепломережа», за фактично отриману ним теплову енергію. Разом з цим судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] комерційним приладом обліку теплової енергії та споживачам вартість послуги розраховується згідно з показаннями засобу обліку пропорційно опалюваній площі квартири з урахуванням діючого тарифу на послугу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі. Виконавець послуги з централізованого постачання теплової енергії - КП БМР «Білоцерківтепломережа» здійснює комерційний облік послуги вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки, які знімає за допомогою систем дистанційного зняття показань. Розподіляє між усіма споживачами обсяг спожитої у будівлі теплової енергії з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, який включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Здійснює перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем, лише якщо отримано інформацію про невідповідність обсягу розподіленої теплової енергії окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів. Судом встановлено та сторонами не оспорювалося, що сума боргу Позивача у розмірі 7180,37 гривень утворилася в результаті дій КП БМР «Білоцерківтепломережа», як виконавця послуги, внаслідок здійснення перерахунку (донарахування) за період з жовтня 2019 року по квітень 2024 року вартості теплової енергії по будинку [ADDRESS] , відповідно до спожитих гкал пропорційно опалювальній площі, після ухвалених судових рішень (постанов) щодо відмови у стягнення заборгованості з оплати послуг за постачання теплової енергії з [PERSON] , власника квартир [ADDRESS] у вказаному будинку, в яких відсутнє централізоване опалення. При цьому, указана підстава для здійснення КП БМР «Білоцерківтепломережа» перерахунку чи донарахування вартості теплової енергії у розмірі 7180,37 гривень не передбачена нормами чинного законодавства, оскільки виконавець здійснює перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем, лише якщо отримано інформацію про невідповідність обсягу розподіленої теплової енергії окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів. Відтак, позовна вимога про зобов`язання КП БМР «Білоцерківтепломережа» провести відповідні коригування по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] та скасувати заборгованість з оплати за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2019 року по березень 2024 року у сумі 7180,37 гривень, є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки, такий спосіб захисту як зобов`язання скасування заборгованості може захистити права Позивача та відновити його порушене право. Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 року по справі №753/8902/20-ц, від 19.12.2022 року по справі №759/15184/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним. Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивач вважає, що борг відсутній. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити у судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Разом з цим, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання КП БМР «Білоцерківтепломережа» здійснити перерахунок плати (нарахувань) за спожиту теплову енергію по квартирі [ADDRESS] , за опалювальні періоди з жовтня 2019 року по березень 2024 року включно, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та договорів про надання комунальних послуг, укладених до 01.05.2019 року. Позивачем до позову не приєднано договори про надання комунальних послуг, укладених між КП БМР «Білоцерківтепломережа» та Позивачем до 01.05.2019 року, на які посилається Позивач, а Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, втратили чинність 01.05.2022 року. Також Позивачем не зазначено підстав для проведення такого перерахунку плати за спожиту теплову енергію, як і не надано доказів в підтвердження її здійснення. Такі вимоги є передчасними та необґрунтованими. З огляду на викладене, заслухавши пояснення представників сторін, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. 3. Розподіл судових витрат. Щодо витрат на правову допомогу. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано наступні документи: Договір № 8/10/2024 про надання правової допомоги від 16.10.2024 року, укладений між адвокатом Зайцевим В.С. та Позивачем, Акт №1 приймання-передачі правових послуг за Договором про надання правової допомоги №8/10/2024 від 16.10.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Зайцевим В.С. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги клієнту [PERSON] за Договором про надання правової допомоги №8/10/2024 від 16.10.2024 року, Квитанцію №1 від 25.10.2024 року. Згідно з указаними документами розмір гонорару, який сплачує клієнт адвокату складає 1000,00 гривень (а.с. 41, 43, 44, 45). Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково, а саме - задоволено одну із двох заявлених позовних вимог, що становить 50%. Підсумовуючи викладене, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, із Відповідача на користь Позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 500,00 гривень, що становить 50% від заявленої суми витрат (1000,00 гривень х 50%). Щодо судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки Позивача, як споживача комунальних послуг, звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. 4.Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial