Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

14.01.2025 до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов вищезазначений цивільний позов. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів № 4273-ІХ від 26.02.2025, 02.05.2025 зареєстрована зміна назви суду на Доброславський районний суд Одеської області. За результатом заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1 / 6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за сином, відповідач не надає їй матеріальної допомоги на її утримання. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання як дружину, з якою проживає дитина, так як находиться у працездатному віці та може працювати. Факт реєстрації та проживання дитини разом із матір`ю підтверджується витягами з реєстру територіальної громади. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дружини ними не досягнуто. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною вона не отримує, можливості працювати не має через необхідність здійснення догляду за дитиною. Ухвалою суду від 24.01.2025 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів № 4273-ІХ від 26.02.2025, 02.05.2025 зареєстрована зміна назви суду на Доброславський районний суд Одеської області. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовної заяви з підстав, викладених у ній, надала згоду на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідач після надання відзиву на позовну заяву від 01.04.2025 в судові засідання, призначені на 10.04.2025, 12.05.2025 не з`явився, про дату, час та місце якого повідомлявся своєчасно, належним чином, що підтверджено особистим підписом у матеріалах справи та судовою повісткою, надісланою за адресою місця проживання, яка повернулася без вручення із відмітко про відсутність адресата за вказаною адресою. У зв`язку з чим, оголошення про виклик до суду в судове засідання, призначене на 18.06.2025 було опубліковано на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що від шлюбу, зареєстрованого 10.10.2023 у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Витягом з реєстру територіальної громади № 2023/010186720 від 12.12.2023 підтверджено місце реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , яка відповідає адресі місця реєстрації матері позивача [PERSON] , зазначеній у копії Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, наявного у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] скориставшись своїм процесуальним правом в порядку ст. 178 ЦПК України 01.04.2025 надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, за результатом якого просив постановити рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі через наступне: рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.11.2010 з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів доходу, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття (копію виконавчого листа № 2-3039/10 додається). Судовим наказом судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенка В.К. від 11.10.2024 з нього стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/ 4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення сином повноліття [INFO] (копія судового наказу додається). Наразі на утримання двох дітей він сплачує аліменти в максимальному розмірі, передбаченому законом половину доходів. У зв`язку з чим не визнає позовні вимоги, так як не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. До відзиву, окрім копій зазначених вище судових рішень та виконавчого листа надав суду копію постанови головного державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.12.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи божника у межа виконавчого провадження № 76731248. Згідно довідки, виданої т.в.о. командира військової частини [NUMBER] від 17.03.2022 №122 [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 26.02.2022. На виконання ухвали суду від 12.05.2025 ГУ ДПС в Одеській області ДПС України надано відомості про доходи фізичної особи [PERSON] за період з 30.11.2023 по дату формування відповіді, згідно яких відповідач [PERSON] за вказаний період час щомісячно отримує дохід від в/ч [NUMBER] за кодом 185- виплати військовослужбовцям, розмір якого є значно вищим за показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за даними ПФУ. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України,\~кожна\~сторона\~повинна довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, щомісячно отримує значний дохід. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачем та відповідачем не вирішено. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, об`єктивних можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині, суд дійшов висновку про задоволення вказаної позовної вимоги та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу). Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень\~ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо позов подається фізичною особою. Так, з 1 січня 2024 року (на час звернення до суду із позовною заявою) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідності до Державного бюджету становить 3028 гривні, а отже ставка судового збору становить 1211,20 грн. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, тому його стягнення на користь держави суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved