Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] 02.10.2023 був укладений договір грошової позики, відповідно до якого позивач надав грошові кошти відповідачу у сумі 300 000 гривень терміном повернення до 02.04.2024 року, з відсотковою ставкою 15 % річних за прострочення виконання зобов`язання за боргом. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти обумовлені Договором грошової позики від 02.10.2023. [PERSON] умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного просить суд, стягнути з [PERSON] на свою користь 365 633,27 грн. боргу за Договором грошової позики, з яких: 300 000 грн. - сума основного боргу, 35 054,79грн. - 15 % річних, 33 578,48 грн. - інфляційні втрати. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, що 02.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір грошової позики у вигляді розписки, згідно умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошті в сумі 300 000 грн., які зобов`язувався повернути до 02.04.2024. У випадку прострочення зобов`язувався повернути вказану суму з відсотками у розмірі 15% річних за весь період прострочки. З моменту укладання договору до дня звернення до суду відповідачем кошти не повернуто. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на положення частини 1 статті 1046 ЦК України, а також частини 1 статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Як вбачається з матеріалів справи не повернута сума коштів складає 300 000 грн. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до договору позики, відповідач у випадку не своєчасного повернення коштів зобов`язується сплатити 15% річних від суми боргу. [PERSON] 02.10.2024 було отримано в позику 300 000 грн., останній день повернення 02.04.2024, відповідачем борг не повернутий, тому з 03.04.2024 на заборгованість почали нараховуватися 15 % річних за користування позикою. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, який був перевірений судом, розмір відсотків за період з 03.04.2024 по 18.12.2024 (дата подання позову до суду) складає 32 054,79 грн. У зв`язку з чим, позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача основної суми боргу за Договором позики від 02.10.2023 у розмірі 300 000 грн. та відсотків нарахованих за період з 03.04.2024 по 18.12.2024 у розмірі 32 054,79 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат у розмірі 33 578,48 грн, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на те, що відповідач не повернув суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок розміру інфляційних втрат за період з 03.04.2024 до 20.12.2024 (включно) у розмірі 33 578,48 грн. 24.02.2022 з 5 год.30 хв. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, введено воєнний стан. Згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, враховуючи викладене, те що станом на момент розгляду справи в Україні воєнний стан не скасовано і не припинено, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 33 578,48 грн. не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, то із відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 632,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial