Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1501-1002-2 від 27.10.2023 року в розмірі 68875,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5000,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 року по 26.10.2024 року, що нараховані відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів 63875,00 грн., та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами в електронній формі укладено кредитний договір № 1501-1002-2, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн., строком 365 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Умови кредитного договору відповідач не виконала. Відзив на позовну заяву не надано. \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.35). 14 травня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 08:30 год 27 травня 2025 року. 27 травня 2025 року, за клопотання відповідача, з метою підготовки та укладення мирової угоди судове засідання відкладено на 09:00 год 16 червня 2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. 16 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача, надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленою, до суду не з`явилася, 19.06.2025 року надала заяву в якій повідомила, що сторонами по справі було досягнуто згоди щодо погашення заборгованості у розмірі 45000 грн., з яких відповідач сплатила 18687 грн. Залишок складає 26680,00 грн. 16.06.2025 року сторони по справі домовилися про погашення відповідачем 30000 грн у строк до 18.08.2025 року. Тому прохала відкласти розгляд справи для укладення мирової угоди. В іншій заяві від 19.06.2025 відповідач прохала врахувати її заперечення щодо того, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн є завищеним. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, враховуючи, що суд 27 травня 2025 року вже відкладав розгляд справи для врегулювання спору, за клопотанням відповідача. Відтак, чергове відкладення судового розгляду справи до 18.08.2025 року, неминуче призведе до порушення розумних строків судового розгляду. Водночас суд зауважує, що укладення мирової угоди допускається і на стадії примусового виконання судового рішення. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір №1501-1002-2 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно якого остання отримала кредит в сумі 5000 грн., строком 365 днів (до 26.10.2024 року), шляхом переказу відповідно до п.17. на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «А- БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних) (а.с.10-14). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 26, 28). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 10.04.2025, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с. 47). Випискою про рух коштів підтверджується зарахування 27.2023 року 5000 грн переказу на картку № [NUMBER] та рух коштів по картці за період з 27.10.2023 по 01.11.2023, зокрема придбання продуктів в магазинах, оплата в аптеках, оплата товарів через інтернет (а.с. 48-49) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 26.10.2024 року становить 68875,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5000,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 року по 26.10.2024 року, що нараховані відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом 63875,00 грн (а.с. 15-25). Згідно наданих відповідачем квитанцій про сплату, на користь позивача «Фінансова компанія «Процент» в рахунок погашення боргу сплачено: 29.04.2025 11769,63 грн (а.с. 62), 02.05.2025 1501,55 грн (а.с. 62 на звороті), 05.05.2025 3707,97 грн (а.с. 63) та 12.05.2025 1708,62 грн (а.с. 63 на звороті), а всього 18687,77 грн. IV. Норми права. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054\~ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст.526 ЦК\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК\~вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1\~ст.\~638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. При цьому суд враховує, що належних і допустимих доказів (відповідних письмових угод) щодо зменшення суми заборгованості до 45000 грн, про що відповідач зазначила в заяві, суду не надано. Водночас, враховуючи, що відповідач частково сплатила заборгованість на загальну суму 18687,77, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50187,23 грн (68875,00 грн 18687,77 = 50187,23 (а.с. 15-25). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Цивільний позов задоволено на 73 % (50187,23 х 100 / 68875 = 73 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню (2422,40 х 73% / 100 = 1768,35 грн). Відповідно до приписів п.1 ч.2, ч.8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial