Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є дочкою померлої [INFO] [PERSON] , яка за життя приватизувала 1/3 квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, вказана квартира належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батько позивача [PERSON] подарував належну йому частку спірної квартири матері позивача [PERSON] . Відтак, 1/3 частини квартири [ADDRESS] належить матері позивача на підставі приватизації, 1/3 цієї квартири належить матері позивача на підставі договору дарування, 1/3 частини спірної квартири належить [PERSON] на підставі приватизації. На звернення позивача Святошинська РДА відмовила їй у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, оскільки позивач не є власником квартири [ADDRESS] . Звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, позивач отримала відмову у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, а саме на 1/6 частку квартири, яка була отримана матір`ю позивача у порядку приватизації. Позивач вказує, що позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка була отримана її матір`ю в порядку приватизації, окрім як шляхом звернення до суду. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 05 березня 2025 року від представника позивача - адвоката Коноваленка О.А. надійшла заява про усунення недоліків разом із позовною заявою у новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі. 07.04.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Коноваленка О.А. про витребування у Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, яка була заведена у зв`язку зі смертю матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Також сторона позивача просить витребувати у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 20.02.1996 №748. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Коноваленка О.А. - задоволено. Витребувано у Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, яка була заведена у зв`язку зі смертю матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувано у Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 20.02.1996 року № 748. 22.04.2025 року на адресу суду від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №499/200, яка була заведена 12.04.2010 року у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.04.2025 року на адресу суду надішли письмові пояснення представника Київської міської ради Горбачової І.В., у яких відповідач просить на підставі поданих сторонами доказів прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та здійснити розгляд справи без участі представника Київської міської ради. Просить не покладати на відповідача судові витрати позивача, посилаючись на відсутність порушеного права позивача з боку Київської міської ради. 01.05.2025 року від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійшла завірена копія розпорядження органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 20.02.1996 року № 748. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Коноваленко О.А. підтримав подану позовну заяву, просив її задовольнити. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у поданих письмових поясненнях просили про слухання справи у відсутність представника. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, розгляд справи просила проводити без участі представника, про що вказано у супровідному листі про надсилання копії спадкової справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Згідно з положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261 Цивільного кодексу України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. (статті 1262-1265 ЦК України). В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві повторно 10.06.2008 року. [PERSON] є дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , Дванадцятою Київської нотаріальною конторою за заявою [PERSON] 12.04.2010 року було відкрито спадкову справу № 499/2010 щодо майна померлої, а саме належної їй на праві власності частини квартири [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, згідно з розпорядженням органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 20.02.1996 року №748 задоволено прохання наймача [PERSON] про безоплатну передачу квартири [ADDRESS] у приватну спільну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках, по 1/3 кожному - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до договору дарування 1/3 частини квартири від 11.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Качельніковим С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 382, [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.09.2023 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №72. Відповідно до відомостей Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за вих. КВ-2024 №176 від 22.01.2024 квартира [ADDRESS] зареєстрований на праві власності: 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією м. Києва 20.02.1996 року (розпорядження №748), зареєстрованого в Бюро 26.02.1996 року за № 521; 1/3 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією м. Києва 20.02.1996 року (розпорядження №748), зареєстрованого в Бюро 26.02.1996 року за № 521; 1/3 частина за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Котельніковим С.В. 11.02.2002 року № 564, зареєстрованого в Бюро 09.08.2002 за реєстровим № 521. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, [PERSON] була зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] з 04.10.1971 року по 12.06.2007 року. [PERSON] була зареєстрована за адресою квартира [ADDRESS] з 15.10.1987 року по 01.09.2023 року. [PERSON] зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] з 19.09.2000 року по теперішній час. З урахуванням наведених норм закону [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 499/2010, постановою Державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.Н. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , після смерті її матері, у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Виходячи з неможливості реалізувати позивачу свої спадкові права іншим шляхом нею було вирішено звернутися до суду. Згідно з положеннми пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню, оскільки позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно, в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, після смерті її матері [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавцю належало нерухоме майно, а саме 2/6 частки вище вказаної квартири, на успадкування якої за законом має право позивач, а також те, що оформити спадщину на 1/6 частку цього майна позивач позбавлена можливості у зв`язку з обставинами, що викладені у постанові нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме відсутністю правовстановлюючого документа на частку квартири, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у відповідності до положень ст. 392 ЦК України, позивач вправі вимагати визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. З викладених вище підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved