Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Заявник [PERSON] звернувся до із заявою у порядку окремого провадження, згідно якої прохав суд ухвалити рішення про усиновлення ним [PERSON] , [INFO] із зміною прізвища усиновленої ним дитини на « [INFO] » та по-батькові « [INFO] ». Також просить внести відповідні зміни до актового запису про народження усиновленої ним дитини, зазначивши змінені відомості про прізвище дитини та по-батькові, зазначивши батьком дитини - громадянина України - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що він [PERSON] , 13.05..2013 року уклав шлюб із [PERSON] , яка вже мала малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Із дня укладення шлюбу вони з дружиною та дітьми проживали у м. Кремінна, він також дбає про дочку дружини [PERSON] , як про власну дитину, оскільки з маленького виховує її та вважає своєю дитино. У них склалися гарні та теплі відносини, [PERSON] , виявляє до нього почуття як до рідного батька, називає його татом. [PERSON] , не заперечує щодо її усиновлення, про що надала відповідну заяву. Він забезпечує [PERSON] , усім необхідним для її повноцінного життя та розвитку, займається її вихованням, допомагає у навчанні, проявляє до неї батьківську любов та турботу. Усі разом проживають у квартирі у м. Дніпро з усіма зручностями. Заявник має постійне місце роботи та офіційно працевлаштований у КП «Рубіж відновлення» Рубіжанської міської ради. Зазначив, що стан його здоров`я є задовільним, до кримінальної відповідальності він не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, ніколи не позбавлявся батьківських прав, не був усиновлювачем інших дітей та відсутні інші обставини, які згідно ст. 212 СК України не допускають можливість бути усиновлювачем. Крім того, він матеріально забезпечений. Правовими підставами для усиновлення ним дитини є згода її матері [PERSON] , яка не заперечує проти усиновлення ним, її доньки [PERSON] , про що подала відповідну заяву. Згоду на усиновлення надала і [PERSON] . Батько [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав рішенням Апеляційного суду Луганської області 17.11.2011 року. Він обізнаний із правовими наслідками усиновлення. Процесуальні дії по справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 листопада 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Ярощук О.В. /а.с. 41/ Згідно протоколу автоматичного визначення присяжних від 06.11.2024 основними присяжними у справі визначено Гузєєву С.Г. та Литвинову С.І. /а.с.42/. Ухвалою судді 08.11.2025 заяву про усиновлення дитини прийнято до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) її учасників у закритому судовому засіданні /а.с.43/. Представником заінтересованої особи Дніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 12.11.2024 подано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують /а.с.54/. 19 травня 2025 року протоколом автоматизованого визначення присяжних було змінено склад присяжних, та визначено основний склад: Литвинова С.І. , Часник В.І. /а.с.93/. На час розгляду справи 20.06.2025 року усиновлена дитина [PERSON] стала повнолітньою, у зв`язку із чим у судому засіданні було додатково з`ясовано думку заявника щодо усиновлення вже повнолітньої [PERSON] . Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав такі задовольнити з підстав викладених у заяві. Також пояснив, що фактично сам процес усиновлення [PERSON] розпочався ще у 2013 році. Попередньо, його дружиною [PERSON] ( [PERSON] ) було ініційовано питання щодо позбавлення батьківських прав батька [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Луганської області 17.11.2011 [PERSON] було позбавлено батьківських прав, однак, зважаючи на початок окупації за місцем їхнього проживання у м. Кремінна, оригінал рішення було втрачено і весь час до 2024 року він разом із дружиною намагався відновити втрачене провадження. Лише ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області 14.11.2024 було відновлено втрачене провадження. Також зазначив, що у сім`ї виховуються ще двоє доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і, враховуючи збройну агресію, він хотів би, щоб його діти завжди були із рідною людиною поряд, якою і є вже повнолітня [PERSON] . Також зазначив, що вважає, що [PERSON] є його донькою, оскільки виховує її змалечку, а отже усі його доньки повинні мати рівні права у спадкуванні у майбутньому. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнала та просить такі задовольнити. Уповноважений представник заінтересованої особи служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Івчик В.А. у судовому засіданні проти задоволення заяви про усиновлення дитини не заперечувала, вважала таку у повній мірі підставною й обґрунтованою. Висновок про доцільність усиновлення [PERSON] [PERSON] від 28.10.2024 підтримала. [PERSON] у судовому засідання підтримала своє бажання бути усиновленою [PERSON] зазначила, що дійсно хоче змінити прізвище на « [INFO] », а також по-батькові « [INFO] ». Своє бажання обґрунтувала тим, що вважає [PERSON] своїм батьком, хоче бути частиною сім`ї не лише морально та емоційно, а і документально мати прізвище та по-батькові [PERSON] . Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, заявник [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із 20.09.2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, про що було складено актовий запис № 83. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно 19.09.2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.10/. Судом встановлено, що за час перебування заявників у зареєстрованому шлюбі у них народились дві доньки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.19-20/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , про що вчинено актовий запис №52 15 березня 2007 року /а.с.18/. Як вбачається із матеріалів відновного провадження у цивільній справі №2-37/11 провадження №2-а/181/3/24, рішенням Апеляційного суду Луганської області від 17.11.2011 року батька [PERSON] позбавлено батьківських прав за заявою [PERSON] /а.с.103-109/. Відповідно до довідок від №28.09.2022 року №1203-5002184084 [PERSON] , від 07.04.2022 №1203-5000821631 [PERSON] , від 07.04.2022 №1203-5000822211 [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та мають зареєстроване місце проживання [ADDRESS] та фактичне задеклароване місце проживання [ADDRESS] /а.с.9, 13, 16/. Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] за період із січня 2024 року по вересень 2024 року отримав 161 518,97 грн доходу, працює офіційно на КП «РУБІЖ ВІДНОВЛЕННЯ» РМР (код ЄДРПОУ 44492606) /а.с.36/. Згідно із Витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно [PERSON] є власником житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с.32/. Відповідно до Витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 27.09.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває./а.с.27/ Згідно висновку про стан здоров`я особи від 04.10.2024 [PERSON] є здоровим та може бути опікуном чи усиновлювачем. Крім того, згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 07.10.2024 [PERSON] є здоровою. /а.с. 28,29/. Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №20 від 07.10.2024, протипоказання для усиновлення [PERSON] відсутні /а.с.30/. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 23.10.2024 головним спеціалістом-юрисконсультом управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Івчик В.А. та начальником відділу прав захисту дітей управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Смірновою А. В. вказане вище житло складається із трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору, загальною площею 45 кв.м. /а.с. 37/. Відповідно до висновку Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 28.10.2024 №4/3-262 є доцільним усиновлення [PERSON] , [INFO] та таким, що відповідає інтересам останній, [PERSON] , [INFO] /а.с.38-40/. Відповідно до заяви від 27.09.2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Федосєєвою В.О. та зареєстрованої у реєстрі за номером: 977, [PERSON] , дала безумовну згоду на усиновлення [PERSON] її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти будь яких інших дій, пов`язаних з її усиновленням. /а.с. 25/. Згідно із заявою [PERSON] , остання також не заперечувала щодо її усиновлення [PERSON] (а.с.24). Заяви подані на час, коли [PERSON] була неповнолітньою. У судовому засіданні думки заявника та заінтересованих осіб, після того як [PERSON] стала повнолітньою, не змінилися. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статей 207, 208 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновленою може бути дитина В силу статей 211, 212 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичемдитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 КК України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини Згідно із ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно із ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до положень ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. В силу ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У силу ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно частин 2, 3, 4 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 233 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Так, згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В силу ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. За змістом ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. theUnitedKingdom» (заява № 22414/93) Європейський Суд з прав людини зазначив, що норма права щодо способу захисту гарантують на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Європейський Суд з прав людини вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У свою чергу, у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за цією Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі (§ 75 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами розгляду заяви. Суд погоджується з аргументами заявника, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, у своїй сукупності, є достатніми. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що заявник [PERSON] є матеріально забезпеченим, здоровим, має у власності житлову квартиру, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем праці та проживання. Також встановлено, що заявник є дієздатним, здоровим, набув право по віку бути усиновлювачем, різниця у віці між ним та дитиною більша 15 років. Заявник проживає однією сім`єю з матір`ю усиновлюваної, їх спільними дітьми та самою усиновлюваною з 2013 року офіційно, що свідчить про їх відносини як у справжній сім`ї. Також, при наданні заявником заяви про усиновлення, а також висновку Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 28.10.2024 №4/3-262 про доцільність усиновлення й відповідність його інтересам неповнолітньої (на час звернення до суду) [PERSON] дотримано вимоги наведеного вище законодавства України. Враховуючи встановлені обставини справи, суд констатує, що підстав для визнання заявника [PERSON] таким, що не може бути усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Судом враховано ту обставину, що станом на 25.06.2025 року [PERSON] вже є повнолітньою особою. Однак, підстави та обставини за яких заявником подавалася заява про її усиновлення як неповнолітньої не змінилися. Заявник [PERSON] та сама [PERSON] підтримали свої заяви. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] як особою, яка бажає усиновити, склалися відносини, подібні до родинних ще до досягнення повноліття. Тобто ці стосунки існували раніше. Біологічний батько [PERSON] позбавлений батьківських прав. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат у справі. За замістом ч. 4 ст. 314 ЦПК України усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Відтак, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявником судового збору за подання ним до суду заяви про усиновлення дитини, слід залишити за останнім, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved