Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] , звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з цивільним позовом до [PERSON] , в якому просить суд: розірвати шлюб, зареєстрований 07 вересня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1750. В обґрунтування позову зазначає, що 07.09.2001 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1750. Через певний час після реєстрації шлюбу з відповідачем спільне сімейне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та сім`ю, між ними часто почали виникати непорозуміння і сварки. Ці обставини зумовили те, що вони втратили почуття взаємної поваги і любові один до одного, відсутні взаємодопомога та підтримка, які повинні бути притаманні сімейному союзу жінки та чоловіка. З огляду на це, фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, оскільки вони як чоловік та жінка тривалий час разом не проживають, спільний побут не ведуть, а також відсутній спільний сімейний бюджет. Від даного шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 11.03.2010 р., яка на момент написання цієї позовної заяви проживає разом зі позивачкою. Також, вважає за необхідне зазначити, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України не виправить стан їх шлюбно-сімейних відносин, оскільки вищевказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а неодноразові спроби примиритися в минулому не принесли жодних позитивних результатів. Просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 07 вересня 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1750. Судові витрати залишити за відповідачкою. 17 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 22 квітня 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 26 травня 2025 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. 11 червня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову в якій він зазначає, що позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу (копію письмової заяви про визнання позову від відповідача додає). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 07 вересня 2001 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, серії [NUMBER] , актовий запис № 1750 (а.с. 12). Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис № 620 (а.с. 13). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, позивач у позовній заяві вимогу щодо відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла. Як вбачається із ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.4293598789.1 від 08 квітня 2025 року та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. З огляду на визнання позову до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., та стягнення з відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved