Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики,\~який обґрунтував\~тим,\~що між\~ним та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 доларів США. Вказану суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути в строк до 01 лютого 2022 року, але до теперішнього часу грошові кошти не повернуті, а відповідач ухиляється від їх сплати та спілкування. Отже, враховуючи неналежне виконання взятих відповідачем на себе зобов`язань, вважав обґрунтованими свої вимоги щодо стягнення з нього боргу в розмірі 20000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання судового рішення. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволення та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 доларів США. Вказану суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути в строк до 01 лютого 2022 року. Суд зазначає, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як встановлено судом, в порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення суми позики. За змістом ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики, за умовами якого відповідач зобов`язувався прийняти позику, та повернути її у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми в іноземній валюті позивачеві матеріали справи не містять.\~\~ Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга\~статті 533 ЦК України). Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). Отже, оскільки факт не повернення відповідачем позики підтверджено матеріалами справи, і останнім не спростовано шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів на адресу суду, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 20\~000 доларів США. Також відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 8403,90 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved