Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що він являється єдиним сином [PERSON] , [INFO] , яка на даний час дуже хворіє та потребує стороннього догляду. Саме, готуючи документи для офіційного оформлення зазначеної процедури, він виявив помилку у даті народження його матері. В Українському бюро лінгвістичних експертиз отримав Експертний висновок №056/111-т-2 від 09 липня 2024 року, в якому зазначено, що попри розбіжності в написанні в документах, прізвища, ім`я та по батькові його матері є ідентичними. Для виправлення помилки в даті народження, що міститься в документах, виданих органами РАЦС, він 10.07. 2023 року звернувся до Святошинського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На своє звернення він отримав усну відповідь, що виправити помилку вони не мають можливості. На підставі наведеного, просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] (РНОКПП [NUMBER] ) правовстановлюючого документа, а саме: повного Витягу №00045612285 від 20 червня 2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого Святошинським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно якого до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 14 січня 2012 року внесено реєстраційний запис №00059715166, щодо Актового запису № 2254, дата складання: 05 серпня 1975 року про народження [PERSON] , в якому в розділі «Відомості про матір» зазначено: «Прізвище, ім`я, по батькові: [PERSON] , Дата народження: [INFO] », час (дата) народження якої, що зазначений в документі, не збігається з часом (датою) народження, зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 27.01.2025 року від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій він заяву підтримав. Представник заінтересованої особи: Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явились, були повідомлена належним чином, до суду направили заяву у якій просили розгляд справи без участі їхнього представника за наявними документами та доказами. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК\~України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 6 ст.\~1\~ст.\~315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, заявник [PERSON] являється єдиним сином [PERSON] , [INFO] , яка на даний час дуже хворіє та потребує стороннього догляду. Саме, готуючи документи для офіційного оформлення зазначеної процедури, він виявив помилку у даті народження його матері. У свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , яке видане 20 вересня 1952 року, зазначено, що гр. [PERSON] народилась 8.ІХ. 1937 року ( тобто 08 листопада 1937 року). У паспорті громадянина України серія [NUMBER] , який був виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 травня 2002 року на ім`я [PERSON] , зазначена правильна дата народження ( згідно свідоцтва про народження): [INFO] . Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 14 січня 2012 року внесено реєстраційний запис за №0005971516, щодо актового запису №2254, дата складання 05 серпня 1975 року про народження [PERSON] , в якому в розділі «Відомості про матір» зазначено «Прізвище ім`я та по батькові: [PERSON] , Дата народження: [INFO] ». В розділі «Відомості про видане свідоцтво» внесено: «Серія та номер: [NUMBER] ». Після отримання його матір`ю паспорта громадянина України (серія [NUMBER] ), всі наступні документи видавались на підставі паспорта та містять правильну дату народження, згідно паспорта: [INFO] (08.11.1937 р.). В Українському бюро лінгвістичних експертиз ВІН отримав Експертний висновок №056/111-т-2 від 09 липня 2024 року, в якому зазначено, що попри розбіжності в написанні в документах, прізвища, ім`я та по батькові його матері є ідентичними. Для виправлення помилки в даті народження, що міститься в документах, виданих органами РАЦС, він 10.07. 2023 року звернувся до Святошинського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На своє звернення він отримав усну відповідь, що виправити помилку вони не мають можливості. Вказані розбіжності є такими, що унеможливлюють право заявника для подальшої реалізації свого права на оформлення в майбутньому його спадкових прав після матері. Таким чином, предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації свого права для оформлення в майбутньому його спадкових прав після матері.. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст. 256 ЦПК\~(в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Перевіряючи доводи заявника судом встановлено, що відповідно до даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, дату народження матері заявника вказано « [INFO] ». Частина перша\~ст. 319 ЦПК України\~зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту. До сфери п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~також належать суміжні способи захисту прав, що не вносять змін до існуючих правовідносин. Зокрема, у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Суд у даній справі не встановив факт порушення особистих прав заявника, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, та необхідність і дійсну мету встановлення (підтвердження) судом факту, про який просив заявник а також оспорення або ставлення факту під сумнів такого факту будь-ким. Крім цього, у разі заміни боржника у виконавчому провадженні стягувач не позбавлений права на вчинення дій щодо заміни боржника у виконавчому провадженні. Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертав увагу судів, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Разом з тим, суд враховує, що до суду має право звернутись особа для захисту своїх порушених прав. У даному випадку до суду звернуся син [PERSON] для захисту прав останньої та усунення виявлених розбіжностей. Але не надав суду доказів, яким чином встановлення вищевказаного факту вплине на його права та обов`язки. В даному випадку, суд дійшов висновку, що заявник звернувся на захист прав своєї матері, а встановлення такого факту жодним чином не сприятиме відновленню чи захисту його порушених прав, а тому заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed