Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу № АРDN000000000151117 від 15.12.2021 у розмірі 323\~932,14 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № АРDN000000000151117, шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, згідно якого лізингодавець передає лізингоодержувачу в фінансовий лізинг об`єкт лізингу: автомобіль марки NISSAN LEAF, червоного кольору, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , строком 60 місяців, зі сплатою щомісячних платежів, згідно графіку, з 20 по 25 число кожного місяця. Відповідач в свою чергу, на виконання Договору лізингу здійснив авансовий платіж та один лізинговий платіж від 10 січня 2022 року. Починаючи з лютого 2022 року, відповідач припинив здійснювати лізингові платежі та по сьогоднішній день продовжує користуватись об`єктом лізингу без належних на те підстав. Станом на 15.07.2024 за договором лізингу виникла заборгованість у розмірі 308 268,71 грн. Крім того, згідно п. 9.6 договору лізингу, відповідач має сплатити штраф у розмірі 15\~663,43 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» за договором фінансового лізингу № АРDN000000000151117 від 15.12.2021 у розмірі 323\~932,14 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо умов договору лізингу, що й стало підставою звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі\~ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № АРDN000000000151117, шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу. Згідно умов договору лізингу, а саме його індивідуальної частини: 14.1. У відповідності до п.1.1 Договору, Сторони визначають його індивідуальну частину: 14.1.1 За Договором Лізингодавець передає Лізингоодержувачу в фінансовий лізинг Об`єкт лізингу: Автомобіль найменування, вартість та індивідуальні ознаки якого наведено у Додатку 1 «Специфікація та Акт приймання-передачі» (Додаток 1). 14.1.2 Строк лізингу: 60 місяців з моменту підписання Сторонами Додатку 1 «Специфікація та Акт приймання-передачі». 14.1.3 Щомісячні платежі, та порядок їх сплати Лізингоодержувачем: щомісячно, згідно Додатку 2 «Графік лізингових платежів». 14.1.4 Період сплати: з 20 по 25 число кожного місяця. На виконання умов договору лізингу позивач передав відповідачу у строкове, платне володіння та користування об`єкт лізингу, а саме автомобіль марки NISSAN LEAF, червоного кольору, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який є власністю позивача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідач в свою чергу, на виконання договору лізингу здійснив авансовий платіж та один лізинговий платіж від 10 січня 2022 року. Однак, починаючи з лютого 2022 року відповідач припинив, з невідомих позивачу причин, здійснювати лізингові платежі та по сьогоднішній день продовжує користуватись об`єктом лізингу без належних на те підстав. Відповідно до\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із\~ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 806 ЦК України\~в редакції, чинній станом на дату укладання договору, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. 13.06.2021 набрав чинності\~Закон України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 4 лютого 2021 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 4 лютого 2021 року\~в редакції, чинній станом на дату укладання договору\~15.12.2021, відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Статтею 15 Закону України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 4 лютого 2021 року\~в редакції, чинній станом на дату укладання договору\~15.12.2021, визначено, що договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі. Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору. Відповідно до зазначених положень\~ст.15 Закону України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 4 лютого 2021 року\~в редакції, чинній станом на дату укладання договору\~15.12.2021, у пункті 14.1.8. заяви про приєднання до публічного договору фінансового лізингу № АРDN000000000151117 від 15.12.2021 сторони дійшли згоди, що договір, включаючи заяву про приєднання, всі додатки та додаткові угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу ні позивачем лізингодавцем ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» ні відповідачем лізингоодержувачем [PERSON] не заявлялось вимог щодо нотаріального посвідчення договору, а навпаки, сторони дійшли згоди, що цей договір з усіма додатками не підлягає нотаріальному посвідченню. Починаючи з 13 червня 2021 року нормами\~Закону України «Про фінансовий лізинг» №1201-IX від 4 лютого 2021 року\~передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню лише на вимогу однієї із сторін такого договору. Такий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24.04.2024р. у справі № 756/11019/22провадження №61-10883св23. Відповідно до ст.20 Закону, лізингодавець має право, зокрема, у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання\~лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства; вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу у разі невиконання лізингоодержувачем чи особою, яка отримала об`єкт фінансового лізингу від лізингоодержувача відповідно до цього\~Закону, обов`язку щодо належного використання об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу; вимагати усунення будь-яких порушень, що призвели до обмеження права власності лізингодавця на об`єкт фінансового лізингу; у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством. Лізингоодержувач (відповідач) зобов`язаний, зокрема, своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; дотримуватися умов договорів страхування об`єкта фінансового лізингу (ст.21 Закону). Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 15.07.2024 відповідач має заборгованість за лізинговими платежами в сумі 308 268,71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається. Пунктом 9.6 Договору лізингу (публічної частини) визначено, що при порушенні лізингоодержувачем будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 60 календарних днів, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити Лізингодавцю штраф у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов`язання (у т.ч. ПДВ). Судом встановлено факт невиконання відповідачем належним чином зобов`язань по сплаті щомісячних лізингових платежів, тому штраф, згідно п. 9.6 договору лізингу, становить 15\~663,43 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів сплати лізингових платежів чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до платіжної інструкції від 16.07.2024 позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 4\~858,98 грн, який і підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,

Outcome: approved