Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 14.03.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір №182823\~про надання\~фінансового кредиту\~(далі\~кредитний договір) який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону\~відповідача.\~Підписуючи договір\~ [PERSON] \~підтвердила,\~що вона\~ознайомилася з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору відповідачці\~були перераховані\~кредитні кошти\~на реквізити\~платіжної банківської\~картки № [NUMBER] \~в сумі\~1500\~грн,\~строк кредиту\~ 22\~дні.\~ Відповідно\~до умов\~кредитного договору\~відповідач зобов`язана\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом у\~розмірі 2%\~в день\~(або\~730%\~річних).\~Однак,\~ [PERSON] не виконала належним чином кредитні зобов`язання щодо повернення наданого кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість. 28.10.2021 згідно з договором факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до позичальників, зокрема і до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту №182823 від 14.03.2021 р. Сума боргу перед новим кредитором становить 7590 грн, з яких: 1500 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 6090 грн прострочена заборгованість за відсотками. На підставі викладеного, просив позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача 7590 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №182823 від 14.03.2021 р, 10500 грн витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог, просить проводити розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов визнає частково, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Ч. 1,3\~ст.203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч.1\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як передбачено ч.1\~ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.\~525,\~526,\~530\~ ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа\~\~\~з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону,\~\~\~є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним\~\~\~\~ з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції\~\~в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані\~\~\~\~\~ з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання\~\~\~є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи\~\~(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету\~\~і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В судовому\~засіданні встановлено,\~що 14.03.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір №182823\~про надання\~фінансового кредиту в електронній та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором АV9216, який був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] . Згідно з умовами кредитного договору відповідач акцептував укладання договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] в сумі 1500 грн, строк кредиту 22 дні (п.1.1, 1.2, 1.4 договору). Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язана сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2% в день (або 730% річних), тип процентної ставки - фіксована (п.1.3 договору). Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов`язана була повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у строки та платежами визначеними відповідно до Графіка платежів (п.2.1, 3.4.2 договору). Відповідно до п.2.3 кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Викладені обставини підтверджуються договором про надання фінансового кредиту №182823 від 14.03.2021, Додатком №1 до договору (Графік), довідкою про ідентифікацію, підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів на підставі якого відповідачці були перераховані кредитні кошти на платіжну картку в сумі 1500 грн. 28.10.2021 згідно з договором факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до позичальників, зокрема і до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту №182823 від 14.03.2021 р., що підтверджується договором факторингу, витягом з реєстру боржників. Позивачем на підтвердження суми заборгованості подано виписку з\~особового рахунка\~за кредитним\~договором №182823\~ відповідно\~до якої\~станом на 13.01.2025 заборгованість за кредитним договором складає 7590 грн, з яких: 1500 грн прострочене тіло кредиту; 6090 грн прострочені відсотки. Однак, відповідно до умов договору суд вважає, що заборгованість за відсотками становить 6060 грн (22 дні+180 дні=202 дні*30 грн, з яких 22 дні строк кредитування (п.1.2 договору), 180 дні (п.2.3 договору), 30 грн 2% в день (п.1.3 договору). З огляду на зазначене, враховуючи встановлені судом обставин справи та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідачка не надала суду доказів того, що банківська картка № [NUMBER] на яку перераховані 14.03.2021 кошти в сумі 1500 грн, та номер телефону [NUMBER] , за допомогою якого було підписано кредитний договір одноразовим ідентифікатором AV9216, належить не їй, тому у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 7560 грн, з яких: 1500 грн тіло кредиту, 6060 грн заборгованість за відсотками за кредитним договором №182823 від 14.03.2021, тому суд дійшов переконання, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 7560 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у розмірі 12922,40 грн на сплату судового збору та професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.\~ Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Судом встановлено, що\~відповідно до платіжної інструкції від 14.03.2025 №36217 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підтвердження понесених витрат у розмірі 10500 грн на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем \~ надано Акт про отримання правової допомоги від 26.05.2025 з наведеним розрахунком обсягу та вартості послуг, платіжну інструкцію №39071 від 26.05.2025 про оплату за правничу допомогу. При визначенні розміру стягуваних витрат на правову допомогу суд виходить з того, що справа є малозначною , позивач просить стягнути з відповідача 7590 грн заборгованості за кредитним договором, а витрати на правничу допомогу просить стягнути в розмірі 10500, що є не співмірним із сумою позову. Виходячи з наведеного, суд дійшов переконання , що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3000 грн витрат на правничу допомогу. На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13\~ст. 141 ЦПК України\~розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов в розмірі 99,60 % позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 2412,71 грн (2422,40 грн х 99,60%). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2412,71 грн судового збору та 3000 грн витрат на правничу допомогу. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial