Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

03.07.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Овчінніков А.А. з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у місті Києві про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви сторона позивача за первинним позовом зазначила, що з 06.06.2015 року по 25.05.2018 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 957. У шлюбі у Позивача та Відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з одруженням з [PERSON] , та народженням дитини, [PERSON] , Позивач разом з донькою були зареєстровані в житловому будинку, що належить на праві приватної власності матері [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На даний час шлюб між Позивачем та Відповідачем у встановленому законом порядку розірвано заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року (провадження №2/369/1798/18) Після розірвання шлюбу, Позивач з Відповідачем не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують, донька залишилась проживати разом з Позивачем. Батько [PERSON] з дитиною не спілкується, взагалі не цікавиться її життям та розвитком, востаннє бачив доньку, коли їй було 2 місяці. 12.07.2019 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області Позивача та доньку, [PERSON] , по ініціативі Відповідача було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Через певний час, Позивач дізналась що її, [PERSON] , та її доньку, [PERSON] , було знято з реєстрації без їхнього відома за адресою: [ADDRESS] . Тобто дитину було позбавлено права користування жилим приміщенням та знято з реєстрації місця проживання, без повідомлення Позивача, коли дитина досягла одного року. Цей факт вказує на те, що Відповідач не зацікавлений в забезпеченні інтересів дитини, та не зацікавлений у елементарному спілкуванні з донькою. Наразі Позивач проживає разом з донькою в м. Києві за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] має місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом №12613 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданим Відділом «Центром надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Чернігівської області, копія додається. Станом на сьогодні, в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа № 369/8238/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи: Відділ "Центр надання адміністративних послуг" Бобровицької міської ради Чернігівської області, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації в місті Києві про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Так, Відповідач не цікавиться [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданою Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.05.2023 року за в/л №369/8662/17 від 14.09.2017 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, у розмірі 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Крім того, Позивач на відміну від Відповідача, здатна забезпечити донці належні матеріально-побутові умови проживання, забезпечивши її всім необхідним для навчання, оскільки має постійний сталий заробіток, характеристика з місця роботи додається. Від народження і дотепер дитину забезпечує лише Позивач, Відповідач участі у цьому не бере, більше того навіть засобами телефонного зв`язку не спілкується з донькою. Відповідно до протоколів опитування особи за його згодою, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують, що Відповідач жодним чином не цікавиться долею їх з Позивачем доньки, а сама [PERSON] не згадує нічого про свого біологічного батька під час спілкування з даними особами. Також варто зазначити, що пояснення, які вказані в даних актах вищевказані особи готові підтвердити у судовому засіданні. Крім того, свідки підтверджують, що Відповідач після розірвання шлюбу з Позивачем, припинив будь-яке спілкування з донькою. Відповідно до характеристики [PERSON] , яка видана директором спеціалізованої школи №291, Позивач приділяє велику увагу навчанню і вихованню доньки, дбає про всебічний розвиток, бере активну участь у житті класу. Як вбачається з характеристики від 27.02.2023 року №16, виданої Дошкільним навчальним закладом "Ясла-Садок" №148 Дарницького району м. Києва та характеристики віл 21.05.2024 року №42, виданої Бобровицьким закладом дошкільної освіти ясла-садок "Веселка". [PERSON] жодного разу не відвідував заклад освіти, не цікавився життям доньки і не брав участі у вихованні доньки. Також, з листа КНП "Бобровицької опорної лікарні" від 05.06.2024 року №251 вбачається, що [PERSON] здоров`ям своєї малолітньої доньки [PERSON] не цікавиться, до лікувального закладу ні очно ні за телефоном не звертався. А листом КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дарницького району м. Києва" підтверджено, що здоров`ям спільної доньки Позивача та Відповідача займається лише [PERSON] . На думку Позивача Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується вищевказаними доказами. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, й навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичного догляду, лікування дитини, що може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, на думку позивача, є всі необхідні підстави для позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а саме позбавлення батьківських прав не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. На підставі зазначеного позивач за первісним позовом [PERSON] просила суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) понесені судові витрати у розмірі 1 211, 20 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 21.08.2024 року до суду від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Єрмака О.В. надійшов відзив у якому сторона відповідача зазначала наступне. У позові Позивач зазначає, що саме Відповідач став ініціатором того, щоб її та дитину, відповідно до Рішення Києво-Святошинського районного суду від 2.07.2019 року у справі №369/11169/18, визнали такими що втратили право користування житловим приміщенням. Дане твердження, на думку сторони відповідача за первісним позовом, Позивач нічим не доводить і воно є таким що не відповідає дійсності виходячи з наступного. [PERSON] не міг бути позивачем по даній справі, так як не був власником даного будинку. Так відповідно до Рішення Києво-Святошинського районного суду від 2.07.2019 року у справі №369/11169/18 судом було встановлено, що «…відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2008 року Серія [NUMBER] [PERSON] є власником житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Її син - [PERSON] отримав право користуватись даним будинком як член сім`ї власника. У зв`язку з одруженням її сина та народженням у подружжя дитини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] були також зареєстровані у даному жилому будинку 17.09.2015 року та 13.12.2016 року відповідно». Позивач в позові посилається на те що Відповідач не виконує обов`язки по утриманню дитини на не сплачує аліменти. На підтвердження наявності заборгованості було надано суду Розрахунок заборгованості від 02.05.2023 року де зазначено, що станом на 01.12.2023 року у Відповідача заборгованість 27 781 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят одна) грн.. Але відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.06.2023 року, яка була отримана нами у Відповідача станом на 01.12.2023 року переплата в сумі 8 508 (вісім тисяч п`ятсот вісім) грн. (копія Розрахунку в додатках). Також хочу звернути увагу на те, що у Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.06.2023 року не враховано аліментні платежі за 2023 рік: від 11.01.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1263614009 (в додатках); від 06.02.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1277635551 (в додатках); від 29.03.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1307969783 (в додатках); від 24.05.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1336674488 (в додатках); від 28.06.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1352802678 (в додатках); від 22.07.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1362760824 (в додатках); від 13.08.2024 на 3788.00 грн. квитанція 1370160055 (в додатках); на загальну суму 26516грн.00коп. У зв`язку з цим до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів у ВП № [NUMBER] з урахуванням сплачених на користь Стягувача аліментів (зареєстрована у Відділі 16.08.2024 року за № 13631). Виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з Відповідача аліментів на утримання матері дитини-тобто Позивача закрито у зв`язку з його фактичним виконанням. Відповідач за первісним позовом вважає, що на підставі наданих доказів не можливо встановити факт саме свідомого ухилення Відповідача від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню дитини. Так в довідках та характеристиках зазначено, що у гуртках та в садочку не бачили батька дитини, а не те що він ухиляється від свого обов`язку Позивач, скориставшись тим, що Відповідач виїхав за межі України, заблокувала йому всі можливості для будь якого спілкування з донькою. Відповідач вже протягом значного часу позбавлений можливості спілкуватись з дитиною, але навіть не дивлячись на це, він продовжує сплачувати на утримання доньки аліменти. Неможливість бути разом з дитиною була викликана тим, що після розірвання шлюбу Відповідач виїхав за межі України. Потім у 2021 року, через запровадження карантину він не зміг повернутись до України, а в подальшому перепоною для повернення стала збройна агресія російської федерації по відношенню до України. Таким чином, на думку відповідача за первісним позовом, в діях Відповідача не має свідомого умислу, а саме наявність свідомого умисли є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, мати дитини не надала суду жодного доказу на підставу того, що вона намагалась змінити ставлення Відповідача до виконання його батьківських обов`язків, що вона зверталась до Служби у справах дітей за місцем проживання Відповідача щоб вони провели з ним профілактичну бесіду. Відповідач бажає брати участь у житті дитини. На підставі зазначеного відповідач за первісним позовом [PERSON] попросив суд: - позовну заяву [PERSON] до [PERSON] Третя особа без самостійних вимог-Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки- [PERSON] [INFO] залишити без руху (оскільки невірно зазначена третя особа); - позовну заяву [PERSON] до [PERSON] Третя особа без самостійних вимог-Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки- [PERSON] [INFO] залишити без задоволення. 24.10.2024 року до суду від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Єрмака О.В. надійшла зустрічна позовна заява у якій він зазначив наступне. Необхідність пред`явлення зустрічного позову (окрім відзиву) в даному конкретному випадку, спрямовано на захист особистих немайнових прав Позивача як батька дитини, так власне і захисту прав дитини, та забезпечення її найкращих інтересів. Метою зустрічного позову є припинення та недопущення в подальшому протиправних дій Відповідача, спрямоване на досягнення повного відчуження дитини від батька, знищення психоемоційного зв`язку між батьком та дитиною, недопущення формування відчуття психологічної неповноцінності дитини щодо оцінки своєї ролі в сім`ї. Зі змісту первісного позову, поведінки Відповідача вбачається вкрай негативне ставлення Відповідача до Позивача, яке відображено в т.ч. безпідставних звинуваченнях щодо «позбавлення житла матір та дитину», чого насправді не існувало в реальному житті. Відповідно, Відповідач проектує свою образу на Позивача за несправджені надії та сподівання в сімейному житті на Позивача шляхом відчуження дитини від батька, що знайшло прояв у штучному обмежені спілкування батька з дитиною шляхом блокування телефонних дзвінків батька до дитини, блокування можливості дозвону Позивача Відповідачу через телефон, месседжери та інші засоби комунікації. Тому, на думку позивача за зустрічним позовом, припинення спілкування між батьком та дитиною має виключно штучний характер, який був в повному обсязі створений Відповідачем внаслідок особистих образ на Позивача та невиправданих сподівань щодо спільного сімейного життя. Оскільки Позивач наразі проживає і працює за межами України, єдиним можливим способом участі батька у вихованні дитини є встановлення графіку спілкування між батьком та дитиною шляхом спілкуванні у меседжері на номер Відповідача та надання можливості батьку проводити з дитиною один місяць літніх та один тиждень зимових канікул за місцем проживання батька без присутності матері, з покладенням на батька зобов`язання повернути дитину на місце постійного проживання за власний рахунок. На підставі зазначеного позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд: - об`єднати зустрічну позовну заяву [PERSON] [PERSON] до Третя особа без самостійних вимог-Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації з первісним позовом в одне провадження в справі № 369/11292/24; - визначити [PERSON] наступний спосіб спілкування та виховання відносно його доньки- [PERSON] [INFO] , в наступний спосіб: - кожний вівторок та четвер місця, з 19.00 до 20.00 години за київським часом на номер матері в меседжері Viber [NUMBER] ; - останній календарний тиждень липня, перший календарний місяць серпня за місцем проживання батька без присутності матері, з покладенням на [PERSON] за власний рахунок повернути дитину на місце постійного проживання. 08.11.2024 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Овчіннікова А.А. подано відзив, у якому зазначено наступне. У своїй зустрічній позовній заяві, Позивач зазначає, що "після розірвання шлюбу Відповідач виїхав за межі України. Потім у 2021 року, через запровадження карантину він не зміг повернутись до України, а в подальшому перепоною для повернення стала збройна агресія російської федерації по відношенню до України". Однак, варто зазначити, що карантин в Україні було запроваджено 11.03.2020 року. З червня 2020 року було відкрито кордони, відновлено авіасполучення, тобто з червня 2020 року, жодних перепон щодо повернення в Україну [PERSON] не має. Як вже було вказано представником [PERSON] , через військові дій, останній позбавлений можливості повернутися в Україну. Однак, звертаємо увагу суду, що станом на сьогодні, [PERSON] не позбавлений можливості повернутися в України, та створити безпечні умови для своєї доньки, оскільки кордони України станом на сьогодні відкриті, у зв`язку з чим [PERSON] може вільно повернутися в України. Більше того, після широкомасштабного вторгнення російської федерації, [PERSON] не вчинив жодних дій щодо отримання інформації про місце перебування своєї доньки, знаючи що [PERSON] проживала за адресою свого місця реєстрації: Чернігівська область, м. Бобровиця, де були присутні російські окупаційні війська. З 24.02.2022 року, міста та села України піддаються щоденним ракетним атакам з боку ворога, гинуть безневинні жертви цієї жахливої війни. Однак [PERSON] не здійснено жодного кроку, задля безпеки своєї доньки, тобто останній не виконує свої зобов`язання як батька перед своєю донькою. Зазначила, що у даному випадку, аліменти примусово стягуються з [PERSON] за рішенням суду. Тобто, Позивач за зустрічною позовною заявою добровільно не сплачує грошові кошти на утримання своєї доньки. [PERSON] сплачується аліменти в середньому розмірі - 1000,00грн. щомісячно. Станом на сьогодні, середній курс долара США в Україні складає 41,60грн., тобто Позивачем за зустрічною позовною заявою сплачується в середньому 24 долари США на утримання своєї доньки. З урахуванням вищевказаних обставин, виникає питання чи достатньо 24 доларів США для забезпечення достатнього рівня життя [PERSON] . [PERSON] завжди сплачував аліменти з затримками, а з 22.04.2022 року, до моменту пред`явлення позову про місце проживання дитини зі [PERSON] , [PERSON] взагалі не сплачував аліменти. Таким чином у матеріалах зустрічної позовної заяви відсутні докази здійснення дій щодо перешкоджання у спілкуванні [PERSON] з [PERSON] . Окремо звертаємо увагу, що дана зустрічна позовна заява подана до суду лише після того, як [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Тобто, з 2016 року [PERSON] не здійснено жодних дій щодо спілкування зі своєю донькою. Щодо тверджень [PERSON] що "Відносини між сторонами стали погіршуватись після того як Відповідач безпідставно стала вважати, що саме Позивач був ініціатором того, щоб Відповідача та їх спільну дитину, відповідно до Рішення Києво-Святошинського районного суду від 2.07.2019 року у справі N 369/11169/18, визнали такими що втратили право користування житловим приміщенням". З даного приводу варто зазначити, що 12.07.2019 року заочним рішенням Києво Святошинського районного суду Київської області Позивача та доньку, [PERSON] , саме по ініціативі Відповідача було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Через певний час, Позивач дізналась що її, [PERSON] , та її доньку, [PERSON] , було знято з реєстрації без їхнього відома за адресою: [ADDRESS] . Вказане житлове приміщення на праві приватної власності належить матері [PERSON] , [PERSON] , отже Позивач за зустрічною позовною заявою має безпосереднє відношення до вказаного будинку. На підставі зазначеного відповідачка за зустрічним позовом зазначила, що, з урахуванням вищевказаних обставин, вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а тому просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у місті Києві про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у місті Києві про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні 18.06.2025 року представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним [PERSON] - адвокат Овчінніков А.А. підтримав первісну позовну заяву у повному обсязі та просив суд її задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. У судовому засіданні 18.06.2025 року представник позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним [PERSON] - адвокат Єрмак О.В. підтримав зустрічну позовну заяву у повному обсязі та просив суд її задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у місті Києві у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав 21.02.2025 року заяву про розгляд справи без його участі та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши думку учасників справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2016 року Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 06.12.2016 року Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено відповідний актовий запис № 206. Батьками особи зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2017 року у цивільній справі № 369/8662/17 ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН: [NUMBER] ), аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН: [NUMBER] ), на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.08.2017 року до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.05.2018 року у цивільній справі № 369/2338/18 ухвалено шлюб між [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві 21 лютого 2002 році, який проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] зареєстрований 06 червня 2015 року, Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 957, розірвати. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.07.2019 року у цивільній справі № 369/11169/18 позов [PERSON] задоволено та ухвалено визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в рішенні, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2008 року Серія [NUMBER] [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Її син [PERSON] отримав право на користування даним будинком, як член сім`ї власника, 14.10.2009 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як члени сім`ї власника будинку, отримали право на користування та були також зареєстровані у даному жилому будинку 17.09.2015 року та 13.12.2016 року відповідно, що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 315 від 10 серпня 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на дитину за в/л № 369/8662/17 від 14.09.2027 року, складеного Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області 02.05.2023 року, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 30.04.2023 року складає 88 389,66 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на дитину за в/л № 369/8662/17 від 14.09.2027 року, складеного Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області 07.06.2023 року, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 31.05.2023 року, після перерахунку, складала 26 057,19 грн. Згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2024 року винесену Головним державним виконавцем міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустамом Рахмановичем, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/8662/17 від 14.09.2017 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.08.2017 року до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 17.02.2025 року № 101-1577 складеного Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у місті Києві малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, проживають за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для неї створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. 08.01.2025 на адресу служби від [PERSON] надійшла заява в якій останній пояснив, що він наразі, проживає та працює за межами України, тому єдиним можливим для нього способом участі у вихованні його доньки [PERSON] , [INFO] , він бачить встановлення графіка спілкування через мессенджер, встановлений на телефон матері або на придбаний ним для доньки телефон. [PERSON] у своїй заяві просив, при винесенні рішення взяти до уваги те, що він не має заборгованості по аліментах та має бажання у майбутньому спілкуватися з донькою, попри перешкоди з боку [PERSON] . Питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також визначення участі останнього у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації (далі комісія) 26.11.2024. 09.01.2025 та 23.01.2025. Під час засідань комісії були присутня мати дитини [PERSON] , та її представник. [PERSON] зазначила, що батько почав активно намагатися спілкуватися із дитиною (сплачувати заборгованість по аліментах) лише тоді, коли дізнався про те, що вона подала позов до суду про позбавлення його батьківських прав. Зі слів, [PERSON] , їх донька, взагалі не знає нічого про батька. На підставі прохання [PERSON] , малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на засіданнях комісії присутня не була. Однак, з дозволу матері дитину було опитано психологом Центру сім`ї Дарницького району міста Києва, під час бесіди із психологом дитина розповіла про те, що вона проживає разом із матір`ю та батьком (чоловіком матері), про свого біологічного батька дитина не згадувала. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії (протокол уваги рекомендації від 23.01.2025 № 2), а також з урахуванням думки дитини, можна зробити висновок, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я, а тому і визначати участь останнього у вихованні підстав не має.

Outcome: approved