Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці березня 2024 року ТОВ «Діджи\~Фінанс» звернувся\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~який обґрунтовує\~тим,\~що 20\~квітня 2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] \~був укладений\~договір про\~споживчий кредит\~№4184512.\~За яким\~ТОВ «Мілоан»\~ зобов`язався\~надати [PERSON] \~кредит у\~розмірі 6200\~гривень,\~а [PERSON] \~зобов`язалася протягом\~30\~днів повернути\~кредит та\~сплатити відсотки\~за користування\~грошовими коштами\~у розмірі\~1,25%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день користування\~кредитом,\~а також\~комісію за\~надання кредиту\~у розмірі\~11%\~від суми\~кредиту.\~ТОВ «Мілоан»\~виконав своє\~зобов`язання за\~кредитним договором\~та надав\~ [PERSON] \~грошові кошти\~у розмірі\~6200\~гривень.\~Відповідач неналежним\~чином виконувала\~грошові зобов`язання,\~тому у\~неї виник\~борг у\~розмірі 21680\~гривень 88\~копійок.\~13\~вересня 2021\~року ТОВ\~«Мілоан» та\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» уклали\~договір факторингу\~№07.\~За умовами\~якого до\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» перейшло\~право грошової\~вимоги до\~ [PERSON] \~за договором\~про споживчий\~кредит №4184512\~від 20\~квітня 2021\~року.\~Відповідач відмовляється\~добровільно сплатити\~заборгованість.\~Тому ТОВ\~«Діджи Фінанс»\~просить суд\~стягнути з\~ [PERSON] \~заборгованість за\~кредитним договором\~у розмірі\~21680\~гривень 88\~копійок,що складається: з основної заборгованості 5022 гривень, заборгованості за відсотками 16651 гривень 88 копійок, комісії 7 гривень. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Гайова А.С. направила до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит №4184512 від 20 квітня 2021 року, а також доказів надання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором та наявності заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Крім цього, в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором з простроченої заборгованості за процентами з зазначенням періоду нарахування та відсоткової ставки. Крім цього ТОВ «Мілоан» мав право на нараховувати відсотки за користування кредитом виключно протягом строку кредитування в період з 20 квітня 2021 року по 20 травня 2021 року. Починаючи з 21 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Тому представник відповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] направила до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказала, що ТОВ «Діджи Фінанс» за весь час перебування права вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4184512 від 20 квітня 2021 року не здійснював жодних додаткових нарахувань та не застосовував штрафних санкцій. Крім цього, відповідач 20 травня 2021 року не повернула кредит у розмірі 6200 гривень, а продовжувала користуватись грошовими коштами. Тому згідно з п.1.6 договору, з яким відповідач погодилась, були нараховані проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, тобто з 21 травня 2021 року по 18 серпня 2021 року. Тому нарахування відсотків у розмірі 16651 гривень 88 копійок відповідає умовам договору та спростовує доводи представника відповідача про незаконність їх нарахування після закінчення строку кредитування. За таких обставин представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та про свої пояснення щодо позову та відзиву не надав. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.110-111). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.135-136). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів (а.с.200-201). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 20 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклав з [PERSON] договір про споживчий кредит №4184512. За умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6200 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а також комісію за надання кредиту у розмірі 11% від суми кредиту (а.с.16-23). ТОВ «Мілоан» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 6200 гривень. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення №44288862 від 20 квітня 2021 року (а.с.31). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.3,\~ч.6\~ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~вимогами ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу ч.1 ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про споживчий кредит №4184512 від 20 квітня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора J75050. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81\~ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «Мілоан» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Натомість, згідно виписки з карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , в АТ «Сенс Банк», 20 квітня 2021 року їй були перераховані грошові кошти у розмірі 6200 гривень. Крім цього, [PERSON] не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконала грошові зобов`язання за договором про споживчий кредит №4184512 від 20 квітня 2021 року. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту. За змістом п.1.3 договору про\~споживчий кредит\~№4184512\~кредит надається\~строком на\~30\~днів,\~дата повернення\~кредиту \~20\~травня 2021\~року.В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] були укладені додаткові угоди про зміну строку кредитування. Вказана обставина свідчить про те, що в період з 20 квітня 2021 року по 20 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1,25% в день. При цьому, доводи позивача стосовно того, що відповідач не повернула кредит та продовжувала користуватися кредитними коштами, тому згідно п.1.6 договору про споживчий кредит ТОВ «Мілоан» нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування протягом 60 днів, тобто в період з 21 травня по 18 серпня 2021 року, суд вважає необґрунтованими. Оскільки, обставина щодо не повернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 30 днів кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Підставою для нарахування відсотків є неналежне виконання позичальником умов договору, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений п.1.4 договору строк, що має наслідком відповідальність визначену ст.625 ЦК України, а не право нараховувати відсотки в збільшеному розмірі на підставі ст.1048 ЦК України. За таких обставин підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відсотків, нарахованих за межами строку кредитування, що визначений в п.1.3, 1.4 договору, відсутні. Зазначене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеноюу постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином,\~у [PERSON] \~виниклазаборгованість за основною сумою боргу 5022 гривень, заборгованість за відсотками 2325 гривень та комісії 7 гривень. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7354 гривень. 13 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклав з ТОВ «Діджи Фінанс» договір факторингу №07Т. За умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався відступити на «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Діджи Фінанс»» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.32-37). ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги, яке мав до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4184512 від 20 квітня 2021 року. Дана обставина підтверджується Витягом з додатку до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року (а.с.60). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 7354 гривень. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З квитанції від 29 березня 2024 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Діджи Фінанс» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 33,92% (7354 / 21680,88 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 821 гривень 67 копійок (2422,40 / 100% ? 33,92%). Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювало АБ «Анастасії Міньковської» на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с.98-102). Відповідно до п.1 додаткової угоди №002417520185 до договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та АБ «Анастасії Міньковської», останнє взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (а.с.103). Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 20 лютого 2024 року (а.с.105) ТОВ «Діджи Фінанс» поніс витрати на оплату правової допомоги у розмірі 6000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2035 гривень 20 копійок (6000 / 100% ?82,15%). На підставі викладеного та

Outcome: partial