Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] (прізвище після державної реєстрації [PERSON] ) та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 228 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Спільне життя подружжя не склалося, впродовж родинних відносин виявилися різні погляди на сімейне життя, ведення побуту, внаслідок чого сторони почали сваритися, порозуміння між собою не знаходили. Позивачка зауважила, що відповідач є гарним, уважним та турботливим батьком, однак цей факт не може врятувати їх подружні стосунки. З метою недопущення, щоб свідком їх сварок, став їх малолітній син, подружжя остаточно припинило спільне проживання та на даний час сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Позивачка на примирення не згодна, вважає, що сварки у родині стали систематичними, оскільки у кожного зі сторін сформовані життєві позиції, які не співпадають одна з одною, а тому застосування заходів щодо примирення подружжя суперечитиме моральним засадам сторін. Тому позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 228, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у неодноразово призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності та відзив не надавав. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Дослідивши матеріали справи, а саме: копії паспортів та копії РНОКПП сторін, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] (прізвище після державної реєстрації [PERSON] ) та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 228, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як зазначено в позові, спільне життя з відповідачем не склалось через погіршення взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки, на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги. На думку позивачки збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін. Спору відносно розділу спільного майна подружжя, а також визначення місця проживання дитини між сторонами не виникло та сторонами не заявлено про зворотне. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою вимог про стягнення судових витрат з відповідача не заявлено, тому суд це питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved