Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 03.09.2011 зареєстрували шлюб у у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 12. За час шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітні діти від шлюбу проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач вже близько трьох місяців не надає матеріальної допомоги та не цікавиться потребами дітей. Дітям, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який вона одна не може забезпечити, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення трирічного віку, доходів не має. Відповідач є молодою, фізично здоровою людиною, як відомо позивачці працює на сезонних роботах за кордоном, на утриманні більше нікого немає, тому повинен сплачувати належні аліменти на утримання дітей. У зв`язку із наведеним вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Короткий зміст відзиву на позов: Від представника відповідача-адвоката Мищишин І.Я. поступила письмова заява на позовну заяву, в якій зазначено, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем. Зокрема [PERSON] з липня 2023 року виїхав закордон на сезонні роботи, та відповідно будь-який дохід на території України у нього відсутній. Також відповідач [PERSON] заперечує інформацію, викладен у позовній заяві, про те, що протягом трьох місяців він не надає матеріальної допомоги та не цікавиться дітьми. Зазначає про те, що дружина з дітьми повністю перебувають на його утриманні, і навіть з урахуванням того факту, що дружина звернулась із позовом про розірвання шлюбу, він не відмовляється від обов`язку матеріально забезпечувати свою сім`ю. Також зазначає, що відповідач не ухиляється від обов`язку утримання їхніх спільних дітей, проте сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач не має можливості, оскільки він повернувся додому в Україну та немає на даний час жодного доходу. Крім того [PERSON] вважає, що в утриманні дитини повинні брати участь двоє з батьків, тому, з урахуванням мінімального розміру аліментів, визначеного Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік», достатнім та розумним розміром аліментів, який не буде ставити його у скрутне матеріальне становище, повинен бути розмір у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала частково з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначила, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів в сумі 3000,00 грн на кожну дитину. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В подальшому в судове засіданні не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить завершувати розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги у зменшеному розмірі визнала. Зазначила, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо визначення розміру аліментів в сумі 3000,00 грн на кожну дитину. Не заперечила проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В подальшому в судове засіданні не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить завершувати розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Також даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , 03.09.2011 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Надвірнянського райну Івано-Франківської області, актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2011 (а.с. 4). За час шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про їх народження, серії [NUMBER] від 23.05.2013, серії [NUMBER] від 07.05.2015, та серії [NUMBER] від 25.09.2023 (а.с. 5-7). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Переріслянської сільської ради, та відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.04.2025 № 117, виданих відділом ЦНАП с. Гаврирівка, позивач [PERSON] разом з трьома неповнолітніми дітьми зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відомості про майно, що перебуває у власності, володінні чи користуванні сім`ї [PERSON] (житлове приміщення, земельні ділянки, транспортні засоби, додаткові джерела існування), відсутні (а.с. 25-26). На виконання ухвали суду про витребування доказів, 06.06.2025 на адресу суду поступив лист від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України з інформацією щодо перетинання державного кордону України відповідем [PERSON] , згідно якої в період 01.12.2022 по 17.04.2025 [PERSON] двічі здійснював перетин державного кордуну України, а саме: 05.11.2023 у напрямку виїзд, 10.05.2025 у напрямку в`їзд (а.с. 42). З долучених стороною відповідача до матеріалів справи індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб ПФУ (форма ОК-5), вбачається, що відомості про нарахування доходів, необхідних для призначення пенсії, за період з 07.2023 року по даний час, відсутні (а.с. 37-40). Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, неповнолітні діти від шлюбу проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток та навчання дітей, оскільки позивач офіційно не працює, інших доходів немає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають присудженню у твердій грошовій сумі з батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вказані розміри є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Щодо наданої суду інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України про перетин відповідачем [PERSON] державного кордону України в період з 01.12.2022 по 17.04.2025 суд зазначає, що вказана інформація не підтверджує факт працевлаштування відповідача [PERSON] за кордоном. Однак вказана інформація свідчить про достатній матеріальний стан відповідача, який необхідний для забезпечення перебування відповідача за межами України. Крім того представники сторін в судовому засіданні погодили визначення аліментів в твердій грошовій сумі та її розмір. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Також позивачем не завлялась вимога про відшкодування понесених нею інших судових витрат. Висновки суду: Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо неповнолітнього та малолітнього віку та стану здоров`я дітей, матеріального стану позивача (яка офіційно не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, офіційно не працює, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), а також погодження сторонами визначення аліментів в твердій грошовій сумі та її розміру, суд дійшов до висновку, що позов в погодженому сторонами розмірі необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 15.04.2025. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1211 грн 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved