Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, яка розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , померлого [INFO] . Посилався на те, що 09.08.2019 року [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку йому (позивачу). Після того, як він ( [PERSON] )дізнався про складений заповіт, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в здійсненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позивач вважає, що цей строк ним пропущений з поважних причин, оскільки спадкодавець проживав та помер на території, де ведуться бойові дії і більшість території після де окупації була замінована. Крім того про наявність заповіту дізнався вже після спливу строку, передбаченому ч.1 ст. 1270 ЦК України. Подалі 12.11.2024 року [PERSON] подав в порядку ст. 49 ЦПК України заяву про зміну предмету позовних вимог. Посилаючись на зазначені вище обставини, [PERSON] просив суд відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Свою вимогу про визнання права власності на спадкове майно не підтримує. Також 12.11.2024 року [PERSON] подана заява про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.12.2024 року підготовче провадження закрито, і справу призначено до розгляду по суті. 05.12.2024 року до суду надійшла заява за підписом начальника селищної військової адміністрації С. Котенка, в якій останній просить розгляд справи проводити без участі представника Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області за наявними у справі документами. Враховуючи викладене, суд вважає можливим відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ст. ст. 15,16 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом \~встановлено,\~ що\~згідно копії\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ІІІ -ХР №033277 від 21 серпня 2002 року, виданого на\~підставі \~ рішення виконавчого\~комітету Чкаловської\~ селищної\~ради від\~09.10.2001\~року №\~233,\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~державних актів\~на право\~власності на\~землю за\~№11378,\~ [PERSON] ,\~який мешкає:\~Харківська область,\~Чугуївський район,\~смт.\~Чкаловське,\~ передається\~у приватну\~власність земельна\~ділянка площею 2,99 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:0533 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чкаловської селищної ради. 09 серпня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевцовим С.О. посвідчено заповіт, зареєстрований у реєстрі за №1612, в якому [PERSON] [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку площею 2,99 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:0533 , що розташована на території Чкаловської селищної ради, відповідні права щодо цієї нерухомості, що відповідно до закону можуть бути включені до складу спадщини, заповів [PERSON] , [INFO] . Чинність вказаного заповіту, складеного [PERSON] на випадок\~своєї смерті,\~ підтверджується\~витягом №\~57166669\~від09.08.2019\~про реєстрацію\~в \~Спадковому реєстрі,\~наданим приватним нотаріусом Шевцовим С.О. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чугуївським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції08.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Баку, помер [INFO] у віці 47 років, актовий запис № 592. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина , до складу якої входить належний йому на праві власності вищезазначений об`єкт нерухомого майна. Як вбачається з копії відповіді державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є.Дідік від 11.07.2024 року № 1119/01-16 відмовлено [PERSON] у реєстрації його заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущенням строку подачі заяви про прийняття спадщини. Також повідомлено, що за ухваленням відповідного рішення щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] необхідно звернутись до суду про поновлення строків та визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є. Дідік від 13.12.2024 р. № 2070/01-16 після померлого [INFO] [PERSON] в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України, з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Дані про те, що є інші спадкоємці, які прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , відсутні. Згідно приписів статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини\~встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як зазначено в постанові від 26 жовтня 2022 року Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 522/17925/16, провадження № 61-1122св22 «Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (при умові не заведення спадкової справи після смерті спадкодавця та не здійснені повідомлення та виклику спадкоємця за заповітом нотаріусом). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 345/4153/22, провадження № 61-9356св23, зазначено, що лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] , позивач посилається на те, що територія Чкаловської територіальної громади Чугуївського району Харківської області з 11.09.2022 віднесена до територій, на яких можливі бойові дії. Відповідно до Переліку території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 21.12.2022 року № 309 Чкаловська територіальна громада в період з 24.02.2022 по 10.09.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією та в зоні ведення постійних бойових дій. Крім того, суд зазначає, що позивач [PERSON] не відноситься до кола спадкоємців першої черги за законом, і посилання позивача на те, що про наявність заповіту, складеного на його користь, він дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не спростовується будь-якими доказами. Даних про те, що нотаріус вчиняв будь-які дії для повідомлення [PERSON] як спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини, матеріали справи не містять. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24, висновувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Суд,\~досліджуючи \~поважність причини\~пропуску позивачем\~строку для\~прийняття спадщини,\~приймає до\~уваги \~вищенаведене,\~ і\~ вважає, що [PERSON] не мав можливості своєчасно використати своє право на звернення із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] з поважних причин, тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved