Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON], звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «АГЕНТСТВО ПО РЕФІНАНСУВАННЮ ЖИТЛОВИХ КРЕДИТІВ» про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту. В обґрунтування позовних вимог, сторона позивача посилалась на те, що 16 лютого 2012 року Протоколом №1 Установчих зборів ПрАТ «АРЖК», [PERSON] обрано Головою Правління строком на 5 років. 02 березня 2012 між [PERSON] та ПАТ «АРЖК» укладено трудовий контракт, відповідно до якого сторони визначили, що цей контракт є особливою формою трудового договору, на підставі якого фактично виникають трудові відносини між Керівником та Товариством. Відповідно до п. 1.4 Контракту, Керівник підзвітній Загальним зборам акціонерів Наглядовій раді Товариства у межах, встановлених чинним законодавством, Статутом Товариства і цим Контрактом. Згідно з п. 2.1 п.п. 2.1.2 Контракту, Загальні збори та Наглядова рада Товариства, у тому числі через виконавчий орган (Правління), зобов`язані забезпечувати Керівникові оплату праці, матеріальне забезпечення та інші умови для здійснення його повноважень відповідно до цього Контракту. Згідно з абз. 1 та 2 п. 4.1 Контракту, за виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, Керівнику нараховується та виплачується заробітна плата, надбавки та додаткове матеріальне стимулювання в розмірі та на умовах, визначених внутрішніми нормативними актами щодо умов оплати праці та матеріального стимулювання голови Правління, заступників голови та членів Правління, який затверджено Наглядовою радою. За цим Контрактом Керівнику встановлюється посадовий оклад у сумі 65000 грн (шістдесят п`ять тисяч гривень). У подальшому, при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу Керівника переглядається та встановлюється у сумі, кратній 60 (шістдесяти) розмірам мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України. Відповідно до п. 7.1 Контракту, строк дії контракту встановлено до 02.03.2017 року. Згідно з п. 7.4 Контракту, умови цього Контракту можуть бути змінені за згодою сторін у письмовій формі з урахуванням положень п. 6.1 цього Контракту. Вказувала, що того ж дня (02.03.2012 року) було видано Наказ №1-К, яким прийнято [PERSON] на роботу в ПАТ «АРЖК» на посаду голови правління з 02.03.2012 року з окладом згідно з умовами контракту. У лютому 2017 між [PERSON] та ПАТ «АРЖК», в особі голови Наглядової ради ПАТ «АРЖК» Стецевича » А.І., укладено додаткову угоду №1 від 15.02.2017 до трудового контракту від 02.03.2012, якою було продовжено строк дії контракту до 02.03.2022. Інших змін до трудового контракту внесено не було. У лютому 2022 у зв`язку із закінченням строку дії Контракту, на виконання п. 7.4 Контракту, між сторонами було укладено додаткову угоду №2 від 15.02.2022 до трудового контракту від 02.03.2012 року, якою було продовжено строк дії контракту до 02.03.2027. Інших змін до трудового контракту внесено не було. Зазначала, що саме контрактом і встановлений розмір заробітної плати Голови Правління [PERSON] , а саме: «…За виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, Керівникові нараховується та виплачується заробітна плата, надбавки, та додаткове матеріальне стимулювання в розмірі та на умовах, визначених внутрішнім(и) нормативним(и) актом(ами) щодо умов оплати праці та матеріального стимулювання, затвердженого(их) Наглядовою радою. За цим Контрактом Керівнику встановлюється посадовий оклад у сумі 65000 грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень). У подальшому, при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу Керівника переглядається та встановлюється у сумі, кратній 60 (шістдесяти) розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України…» З 2012 і до кінця 2016 нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] відбувались у відповідності до контракту, а саме з перерахунком посадового окладу при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України. Посилалась на те, що в 2017 році ПАТ перетворюється на ПрАТ «АРЖК» відповідно до рішення Загальних зборів ПАТ, що підтверджується рішенням та Статутом в новій редакції від 2017 року. Після чого, для мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» керівником, а саме Головою Правління ПрАТ «АРЖК» приймаються накази про облік частини заробітної плати членів правління (Голови Правління та Заступника Голови Правління) на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання». Так, саме наказами регулювалися нарахування та виплати заробітної плати членів Правління (невиплаченої заробітної плати, обрахованої відповідно до контрактів членів Правління). Вказувала, що зокрема, Наказом Голови правління [PERSON] від 29.12.2016 року №09-ОД з метою мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» встановлено: «…1. Тимчасово, починаючи з першого кварталу 2017 року та до окремого рішення, для обліку нарахування та виплати заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови правління - Члену правління ПрАТ «АРЖК» застосовувати показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, розмір якого встановлено чинним законодавством України у відповідному періоді. Заборгованість у вигляді різниці між розміром заробітної плати (посадовим окладом), передбаченим трудовими контрактами з [PERSON] та [PERSON] (60 та 50 мінімальних заробітних плат відповідно) та розміром заробітної плати з використанням показника прожиткового мінімуму (60 та 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб відповідно) у відповідних періодах обліковувати на позабалансовому рахунку 03 «Контракті зобов`язання». 2. Нарахування та виплату (відображення на балансових рахунках шляхом перенесення з позабалансового рахунку 03 «Контракті зобов`язання») заборгованості із заробітної плати Голові Правління та заступнику Голови Правління - Члену Правління, здійснювати згідно окремих наказів Голови Правління…». Наказом Голови Правління від 30.11.2017 року №07-ОД з метою мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» з 01.12.2017, для цілей використання штатного розпису, обліку, нарахування та виплати заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління, застосовувати показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб (пмдг), розмір якого встановлено чинним законодавством України станом на 01.05.2017. Наказом Голови Правління від 20.12.2017 рокум №10-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами роботи Товариства за 9 місяців 2017, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених за 9 місяців 2017 сум заробітної плати, встановлених трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 року та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012. Наказом Голови Правління від 18.12.2018 року №08-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами роботи Товариства за 9 місяців 2018 року, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановленої трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012, за період з жовтня 2017 по лютий 2018 повністю та половину недоплачених сум заробітної плати за березень 2018. Наказом Голови Правління від 29.03.2019 №04-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами діяльності Товариства у першому кварталі 2019, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановленої трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012, за березень 2018 (з врахуванням виплаченої в грудні 2018 половини суми за березень 2018). Наказом Голови Правління від 02.04.2019 №05-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами діяльності Товариства у першому кварталі 2019, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановленої трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012, за квітень 2018. Наказом Голови Правління від 01.08.2019 №07-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами діяльності Товариства у другому кварталі 2019, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановленої трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012, за травень 2018. Наказом Голови Правління від 02.12.2019 №09-ОД, враховуючи отримання прибутку за результатами діяльності Товариства за 9 місяців 2019, визначено здійснити донарахування і виплату заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановленої трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012, за червень-грудень 2018. Наказом Голови Правління від 09.01.2023 №01-ОД, на виконання рішення Правління (Протокол №1 від 09.01.2023 року) визначено 1. скасувати з «31» березня 2023 дію наказів «Про мінімізацію витрат» від 29.12.2016 №09-ОД та 30.11.2017 №07-ОД. 2. Здійснити 31.03.2023 нарахування на балансових рахунках шляхом перенесення з позабалансового рахунку 03 «Контрактні зобов`язання» сум заборгованості із заробітної плати Голові Правління та Заступнику Голови Правління - члену Правління, до розміру, встановленого трудовими контрактами з Головою Правління [PERSON] від 02.03.2012 та з членом Правління [PERSON] від 06.03.2012 за період з січня 2019 року (2/3 суми) по березень 2023 (включно). Податки та внески, що підлягають нарахуванню стосовно вищезазначених сум заробітної плати, сплатити згідно чинного законодавства. Посилалась на те, що відсутні відомості про погашення заборгованості з виплати заробітної плати, з ПрАТ «АРЖК» на користь [PERSON] , а відтак підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за 2017 - 2023 роки в сумі 9376170,21 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з Відповідача (Приватного акціонерного товариства «АГЕНТСТВО ПО РЕФІНАНСУВАННЮ ЖИТЛОВИХ КРЕДИТІВ», юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, код ЄДРПОУ 38040228) заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2017 року по 31.03.2023 року у розмірі в сумі 8946632,81 грн. (вісім мільйонів дев`ятсот сорок шість тисяч шістсот тридцять дві гривні 81 копійка) (за виключенням ПДФО та військового збору) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); стягнути з Відповідача (Приватного акціонерного товариства «АГЕНТСТВО ПО РЕФІНАНСУВАННЮ ЖИТЛОВИХ КРЕДИТІВ», юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, код ЄДРПОУ 38040228) заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 429537,40 грн. (чотириста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 40 копійок), включаючи військовий збір у розмірі 6443,06 грн., ПДФО у розмірі 77316,73 грн на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі, надано відповідачу строк протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше підготовчого судового засідання надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту, до судового розгляду по суті. 06 вересня 2023 року від відповідача Приватного акціонерного товариства «Агентство з рефінансування житлових кредитів» до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову повністю. На обґрунтування вимог посилався на те, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу, як голові Правління товариства, проводилась ним самим всупереч норм законодавства, що діяло в період коли проводились нарахування та виплати вказаних сум, а також з порушенням норм та правил бухгалтерського обліку та ведення фінансової звітності. Вказував, що посадовий оклад та фактична заробітна плата позивача з 01.01.2017 року повинна була нараховуватися у сумі, кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 1 січня відповідного року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви та просив залишити його без задоволення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Абзацом 3 та 6 статті 43 Конституції України встановлено: кожен має право … на заробітну плату ; право на своєчасне одержання винагороди за працею захищається законом. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу). Абзацом 1 ст. 21 КЗпП України визначено трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Абзацом 3 ст. 21 КЗпП України встановлено особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Закон України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (надалі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати. Відповідно до статті 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Стаття 96 КЗпП України та стаття 6 Закону України «Про оплату праці» визначають систему оплати праці. Порядок встановлення і перегляду розміру мінімальної заробітної плати визначено статтею 10 Закону України «Про оплату праці». Згідно зі ст. 20 Закону України «Про оплату праці » оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява №9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ПрАТ «АРЖК» створене на підставі рішення установчих зборів публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» від 16 лютого 2012. Статутом, затвердженим вищезгаданим Протоколом №1 від 16.02.2012, визначено, що Товариство здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про акціонерні товариства», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про цінні папери та фондовий ринок», нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національного банку України, інших чинних законодавчих та нормативно-правових актів України та на підставі цього Статуту (п. 1.2. Статуту). Пунктом 2.1. Статуту встановлено: тип та організаційно-правова форма Товариства - публічне акціонерне товариство. Товариство набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації. Товариство створюється з метою забезпечення функціонування системи недержавного рефінансування господарської діяльності банків та фінансово-кредитних установ, які здійснюють житлове іпотечне кредитування фізичних осіб, а також для одержання прибутку (п. 3.1. Статуту). Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про акціонерне товариство» (в редакції від 01.01.2012 року) та ч. 1 ст. 152 Цивільного кодексу України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. У відповідності до п. 8.1. Статуту в редакції 2012 року Органами управління Товариства є: Загальні збори акціонерів; Наглядова рада Товариства; Правління Товариства. У відповідності до п.п. 10.5.17, 10.5.18 Статуту в редакції 2012 року призначення (обрання) та звільнення (припинення повноважень) Голови та членів Правління, а також затвердження умов трудових договорів (контрактів), які укладатимуться з Головою та членами Правління, затвердження змін та доповнень до цих трудових договорів (контрактів), встановлення розміру їх винагороди відноситься до виключної компетенції Наглядової ради Товариства. Вказане дублюється в Положенні про Наглядову раду. Пунктом 11.1 Статуту в редакції 2012 року встановлено, що Правління є виконавчим органом Товариства, який очолює Голова Правління. Правління організовує та здійснює керівництво діяльністю Товариства. До компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що чинним законодавством України, цим Статутом або рішенням Загальних зборів віднесені до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради. Все вищевказане дублюється в Положенні про Правління ПрАТ «АРЖК». 16 лютого 2012 року Протоколом №1 Установчих зборів ПрАТ «АРЖК», [PERSON] обрано Головою Правління строком на 5 років. 02.03.2012 року між ПрАТ «АРЖК» та [PERSON] укладено трудовий договір (контракт), далі - контракт, строком на 5 років. Наказом Голови Правління від 02.03.2012 №1-К [PERSON] приступив до виконання обов`язків Голови правління ПрАТ «АРЖК». Додатковою угодою №1 від 15.02.2017 року було продовжено дію контракту до 02 березня 2022 року. Додатковою угодою №2 від 15.02.2022 року було продовжено дію контракту до 02 березня 2027 року. В 2017 році ПАТ перетворилось на ПрАТ «АРЖК» відповідно до рішення Загальних зборів ПАТ, що підтверджується рішенням та Статутом в новій редакції від 2017 року. Після чого, для мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» керівником, а саме Головою Правління ПрАТ «АРЖК» приймаються накази про облік частини заробітної плати членів правління (Голови Правління та Заступника Голови Правління) на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання». Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з ПрАТ «АРЖК» на його користь заборгованість із заробітної плати за 2017 - 2023 роки в сумі 9376170,21 грн (включаючи ПДФО та військовий збір частково за період з квітня по червень 2023). Суд вважає, що зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 02.03.2012 між ПрАТ «АРЖК» та [PERSON] укладено трудовий договір (контракт), строком на 5 років, відповідно до абз. 2 п. 4.1 Контракту, Керівнику встановлюється посадовий оклад у сумі 65000 грн (шістдесят п`ять тисяч гривень). У подальшому, при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу Керівника переглядається та встановлюється у сумі, кратній 60 (шістдесяти) розмірам мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що порядок та розмір виплати заробітної плати Керівнику визначається умовами укладеного між сторонами контракту, дія якого неодноразово продовжувалась сторонами, а тому вказаний контракт був обов`язковим до виконання. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що до трудових відносин між Сторонами пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі Закон №1774-VIII), а саме в частині визначення розміру заробітної плати Голови Правління ПрАТ «АРЖК» [PERSON], оскільки у разі застосування до спірних правовідносин вказаного закону, змінюється заробітна плата, що встановлена в трудовому договорі (контракті), тобто істотна умова трудового договору (контракту). Відповідно до абз. 4 ст. 97 КЗпП України роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Згідно з абз. 3 ст. 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Тобто, у випадку зміни істотних умов трудового договору (контракту) в тому числі зміни розміру заробітної плати ПрАТ «АРЖК» повинно було повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці про те, що його заробітна плата змінюється. Відповідно до абз. 4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Однак, Наглядова рада ПрАТ «АРЖК», яка в свою чергу мала право на зміну заробітної плати [PERSON] , укладаючи додаткові угоди з останнім, лише продовжувала строк дії трудового договору (контракту) і у випадку, що норми Закону № 1774-VIII регулюють ці трудові відносини, не виконало вимоги вказаного закону щодо укладення протягом трьох місяців додаткової угоди про зміну оплати праці. Між тим, у відповідності до п.п. 10.5.17, 10.5.18 Статуту в редакції 2012 року (та в інших редакціях в тому числі станом на день подачі позову) затвердження умов трудових договорів (контрактів), затвердження змін та доповнень до таких договорів (контрактів), встановлення розміру винагороди відноситься до виключної компетенції Наглядової ради Товариства. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Ніяким нормативно-правовим актом не встановлено розміри заробітної плати виконавчих органів акціонерних товариств, в тому числі не визначено розмір заробітної плати чи посадового окладу Голови Правління ПрАТ «АРЖК» [PERSON] Оскільки, в Законі №1774-VIII вказано: «…До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.» То відповідно саме законами встановлюються заробітні плати та посадові оклади осіб, на кого поширює дію даний Закон. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 05.05.2025 у справі №757/36687/21-ц, в якому Верховний суд дійшов до висновку, зокрема: «…сам по собі факт прийняття Закону не може бути підставою для невиплати заробітної плати, що встановлена в трудовому контракту. Зменшення розміру заробітної плати в імперативному порядку без врахування регулювання трудових відносин на підставі контракту (де зміни вносяться лише за укладення між працівником та Наглядовою радою додаткової угоди до контракту), є таким, що суперечить правовій природі контракту та порушує принцип обов`язковості умов укладеного договору для сторін…». Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що [PERSON] був обізнаний і про можливу зміну умов грошового забезпечення в зв`язку з внесенням змін до відповідних норм законодавства та погоджувався з таким, оскільки в трудовому договорі (контракті) між [PERSON] та ПрАТ «АРЖК» чітко прописано умови матеріального забезпечення [PERSON] та випадки, у разі настання яких воно може бути змінене та переглянуте. Між тим, в даному разі діють прямі норми Конституції України. [PERSON] погоджувався саме на ті умови щодо матеріального забезпечення, що прописані в трудовому договорі (контракті), котрий ним і підписано. Також суд зважає на перевірку та відповідне погодження (затвердження) фінансової діяльності Правління ПрАТ «АРЖК» всіма органами Управління Товариства, а саме Ревізійною комісією, Наглядовою радою, Загальними зборами, в тому числі в частині виплати заборгованості [PERSON] по заробітній платі у відповідності до трудового договору (контракту) за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 включно. На думку суду, вказане спростовує доводи Відповідача про зміну розміру заробітної плати Позивача у відповідності до Закону №1774-VIII. Щодо стягнення заборгованості за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 необхідно вказати наступне. Рішенням Загальних зборів ПрАТ «АРЖК» від 28.04.2023 було прийнято рішення про припинення ПрАТ «АРЖК» шляхом його ліквідації (11 питання порядку денного). А також затверджено порядок та строки ліквідації ПрАТ «АРЖК», порядок розподілу між акціонерами майна, що залишиться після задоволення вимог кредиторів та про затвердження проекту ліквідаційного балансу (питання 13-14 порядку денного). Також було обрано Голову ліквідаційної комісії (12 питання порядку денного), зокрема заступника головного бухгалтера - директора департаменту бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» Притуп Юрій Миколайович. З моменту обрання ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження Наглядової ради та Правління. Припинено повноваження голови - [PERSON] та члена Правління - [PERSON] Так, 08.05.2023 року головою Ліквідаційної комісії Притуп Юрієм Миколайовичем було прийнято наказ, яким змінено штатний розпис, а також розміри заробітних плат члена та голови Правління. З вказаним наказом, голову Правління [PERSON] було ознайомлено тільки 31.05.2023 (фактично і сам наказ був виданий 31 травня). У п. 1 ч. 1 cт. 40 Кодексі законів про працю України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2007 № 162/06/187-07 «Щодо штатного розпису» штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади по кожній посаді. Прийняття, затвердження керівником підприємства штатного розпису проводиться шляхом видання спеціального локального нормативного акта (наказу), що визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць за структурними підрозділами підприємства. Штатний розпис затверджується наказом керівника підприємства, який складають у довільній формі. Головне, що має бути вказане в наказі, - це дата, з якою передбачено введення в дію штатного розпису. Вона може відрізнятися від дати видання наказу або збігатися з нею. «Заднім числом» ввести в дію штатний розпис не можна - це єдине обмеження (роз`яснення Держпраці 2019 року). Дата виведення посад (скорочення) або дата затвердження штатного розпису з урахуванням змін структури підприємства, наприклад, у зв`язку з реорганізацією (в тому числі ліквідацією), мають бути такими, щоб підприємство, як цього вимагає ст. 49-2 КЗпП України, мало змогу не пізніше ніж за два місяці попередити працівників, яких стосуються зміни. Відтак, 31.05.2023 змінити розмір заробітної плати членам Правління, в тому числі Голові Правління, після фактично відпрацьованого місяця неможливо та порушує майнові права та інтереси працівника. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, станом на 31.03.2023 борг по заробітній платі перед [PERSON] становив в сумі 11197084,51 грн. дана сума включає в себе ПДФО та військовий збір з огляду на наступне. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи те, що податки та інші обов`язкові платежі були сплачені з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати станом на березень 2023 року (підтвердженням нарахування є розрахунковий лист за березень 2023 року, об`єднана звітність за 2023 рік, а сплати - платіжні доручення), до стягнення підлягає сума без врахування податків та інших обов`язкових платежів, а за період з квітня 2023 року по червень 2023 року включно заявляється вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі, що включає ПДФО та військовий збір. ДФС у м. Києві у листі від 20.01.2016 р. №232/Е/26-15-12-04-10 повідомила, що у разі нарахування (виплати) юридичною особою заробітної плати, що підлягає стягненню за рішенням суду на користь фізичної особи - платника податку, зазначена юридична особа повинна виконати усі зобов`язання покладені на податкового агента, а саме: - нараховувати, утримувати ПДФО, за ставками визначеними ст. 167 ПКУ; - сплатити їх до бюджету у порядку встановленому ст.168 ПКУ. У рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/5741/21 від 21.02.2022 року зазначено: «… Оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку під час звільнення працівника, здійснюється звільненому працівнику й не пов`язана з відносинами трудового найму, такий дохід обкладається ПДФО за ставкою 18% і військовим збором за ставкою 1,5%, як інші доходи. Підприємство, яке виплачує такий дохід, для такого платника податку являється податковим агентом, а тому повинно утримати ПДФО та військовий збір із суми доходу, перерахувати їх до бюджету та відобразити виплату у формі № 1ДФ. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Тому, незважаючи на те, що призначена судом сума зменшується на суму податкових відрахувань, цей факт в жодному разі не погіршує становище працівника, адже якби працівник просто отримував зарплату, а вимушено був відсутній на роботі, то таку зарплату він отримував би також з урахуванням утримання обов`язкових податкових платежів. Схожі висновки містяться в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 у справі №817/893/17, від 18 липня 2018 у справі №359/10023/16-ц, Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 у справі №522/13736/15 та у справі №369/10046/18, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі №910/4518/16 та в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 у справі №401/1813/16-ц, від 18 липня 2018 у справі №359/10023/16-ц, від 07 жовтня 2020 у справі №523/14396/19.» Таким чином, враховуючи що ПДФО та військовий збір з заборгованості по зарплаті фактично були виплачені підприємством в квітні 2023 року, до стягнення підлягає «чиста» сума заборгованості по заробітній платі, яка розраховується: 11197084,51 грн - 2077340,00 грн - 173111,70 грн = 8946632,81 грн. Станом на 31.03.2023 «чиста» заборгованість по заробітній платі з 01.01.2017 по 31.03.2023 ПрАТ «АРЖК» перед [PERSON] становить 8946632,81 грн за вирахуванням ПДФО та військового збору. Заборгованість по заробітній платі за квітень - червень 2023 становить 429537,40 грн, включаючи військовий збір у розмірі 6443,06 грн, ПДФО у розмірі 77316,73 грн. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивачем порушено строк для звернення до суду, оскільки ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначено що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). З наказом про звільнення та з кінцевим розрахунком при звільненні [PERSON] ознайомився лише 31.07.2023, а тому звернувшись до суду з позовом у липні 2023 строк на звернення до суду позивачем не пропущений. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно трудового контракту підлягає задоволенню.

Outcome: approved