Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який у подальшому неодноразово уточнювала. З урахуванням позовної заяви у редакції від 22.01.2025 просить стягнути з відповідача в якості компенсації вартості майна 175 757,88 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.10.2008 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З червня 2021 року вони припинили шлюбні відносини. До реєстрації шлюбу 23.04.2007 відповідач придбав старий саманний будинок житловою площею 12 кв.м. та загальною площею 24,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок був в аварійному стані. За час перебування у шлюбі, з 2008 року по 2020 рік\~ сторонами збудовано на цьому ж подвір`ї новий будинок загальною площею 280 кв.м., в який вселилися наприкінці 2020 року, але будинок не прийнятий в експлуатацію. Після припинення шлюбних відносин вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна. Оскільки будинок на час припинення шлюбних відносин не було введено в експлуатацію, спільним сумісним майном є будівельні матеріали, з яких за період шлюбу було побудовано спірний будинок. Тому позивачка змушена звертатися до суду з цим позовом. 18.10.2021 відповідач подав відзив на позов, у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що з позивачкою у шлюбі перебував з 2008 року, а житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був придбаний 23.04.2007 на підставі договору купівлі-продажу, а тому будинок не є об`єктом права спільної сумісної власності. Після подання позову у новій редакції, відповідач [PERSON] , в інтересах якого діяв адвокат Сорока М.В., подав відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. Зазначає, що шлюб укладено через півтора роки після придбання відповідачем житлового будинку. Після припинення шлюбних відносин, відповідачем знесено цей будинок та здійснено державну реєстрацію припинення права власності. Земельну ділянку, на якій був розташований будинок, відповідач подарував своїй матері [PERSON] на підставі договору від 22.12.2021. Жодні будівельні матеріали відповідачем та позивачем не купувалися, жодного будівництва відповідачем самостійно або разом з позивачем не проводилося.\~ 18.09.2023 подано письмові пояснення третьої особи [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сорока М.В., у яких зазначено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] була подарована [PERSON] її сином [PERSON] . На цій земельній ділянці до 30.11.2021 знаходився будинок, який був знесений через його аварійний стан. Після набуття права власності [PERSON] вирішила розпочати будівництво, 19.07.2022 подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, 01.08.2022 видано витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва з повідомленням про початок виконання будівельних робіт. Будівництво тривало кілька місяців, та за його результатами 19.09.2022 видано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. Увесь процес будівництва здійснювався протягом 2022 року [PERSON] . Ухвалою судді від 11.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалами суду від 02.08.2022 та від 12.10.2023 за клопотанням позивачки призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту - ФОП [PERSON] ; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалами суду від 29.08.2022; від 18.03.2024; від 30.04.2024; від 22.05.2024 та від 01.08.2024 поновлено провадження у справі для вирішення клопотань експерта про надання додаткових матеріалів, про надання доступу до об`єкту дослідження.\~ Ухвалами суду від 05.10.2022; від 14.11.2022 зобов`язано відповідача [PERSON] забезпечити вільний доступ експерту та працівникам суб`єкта оціночної та інвентаризаційної діяльності до об`єкта дослідження. Ухвалою суду від 09.02.2023 відмовлено відповідачу\~ у задоволенні про закриття провадження у справі; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (т.1 а.с.156). Ухвалою суду від 07.07.2023 прийнято заяву [PERSON] про зміну предмета позову; здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін даної цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т.1 а.с.226). Ухвалою суду від 12.10.2023 зобов`язано [PERSON] забезпечити вільний доступ експерту до об`єкта дослідження (т.2, а.с.106). Ухвалою суду від 27.03.2024 стягнуто з [PERSON] в дохід державного бюджету штраф у сумі 6056 грн. за невиконання процесуальних обов`язків. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК-Хащове»; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК-Хащове» забезпечити вільний доступ експерту до об`єкта дослідження; провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т.2, а.с.167-168). Ухвалою суду від 21.05.2024 за клопотанням експерта витребувано у відповідних установах додаткові матеріали; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК-Хащове» забезпечити вільний доступ експерту до об`єкта дослідження; провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т.3 а.с.19-20). Ухвалою суду від 22.05.2024 залишено без розгляду заяву ТОВ «ЖК-Хащове» про відвід експерта Рибкіна В.П.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК-Хащове» в дохід державного бюджету штраф у сумі 9084 за зловживання процесуальними правами; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т.3 а.с.36-37). 22.05.2024 у зв`язку з виявленими під час розгляду даної справи порушеннями законодавства, які мають ознаки кримінального правопорушення, судом постановлено окрему ухвалу, яку направлено керівнику Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області для прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування в порядку передбаченому статтею 214 КПК України за фактами впливу на судового експерта Рибкіна В.П. з метою перешкодити здійсненню судово-експертної діяльності при проведенні експертизи у даній справі (т.3, а.с.38-39). Ухвалою суду 13.08.2024 за клопотанням експерта витребувано у відповідних установах додаткові матеріали; надано дозвіл експерту на проведення експертизи за наявними документами та матеріалами, без дослідження об`єкта нерухомості; провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т.3,а.с.109-110). 08.01.2025 до суду надійшов висновок експерта №6 від 05.12.2024, разом з матеріалами даної цивільної справи, цього ж дня ухвалою суду поновлено провадження у справі. 22.01.2025 позивачкою подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача в якості компенсації вартості майна 175 757,88 грн (т.3, а.с.181-183). Ухвалою суду від 10.03.2025 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Курячий А.М. підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.\~ Зазначив, що будинок [ADDRESS] він придбав до шлюбу. Будівельні роботи на території домоволодіння проводив не він. Власником нового будинку він не є і ніколи не був, будинок не є спільним майном. У новий будинок він з позивачкою не переїжджав. Коли збудовано новий будинок він не пам`ятає, до будівництва не має ніякого відношення, будинок будували його батьки. Треті особи [PERSON] та ТОВ «ЖК-Хащове» у судове засідання повторно не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 11.10.2008 (а.с.10 т.1). Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 23.10.2021 у справі №183/4221/21 (а.с.23-24 т.2). Сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12 т.1). Як убачається з копії договору купівлі-продажу від 23.04.2007 [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок А, саман, під номером [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці місцевої сільської ради (а.с.43 т.1). У п.5 зазначеного договору покупець повідомив, що у зареєстрованому шлюбі не перебуває, майно належатиме йому на праві особистої приватної власності. Вищезазначений договір зареєстровано 23.04.2007 у встановленому на час його укладення порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.44 т.1). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 27.07.2021, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1797 га з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008; підстава для державної реєстрації рішення органу місцевого самоврядування Вільненська сільська рада Новомосковського району №16/16-24/VІІ від 08.11.2018 (а.с.17 т.1). Відповідно до акту знесення №3011-21/3/ЗН від 30.11.2021, було проведено обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008, та встановлено, що будинок садибного типу з господарськими знесені або зруйновані (а.с.25 т.2). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2022 право власності на житловий будинок загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., матеріали стін: саман, припинено у зв`язку зі знесенням на підставі Акту №3011-21/3/ЗН від 30.11.2021 (а.с.144-148 т.1). 12.12.2021 [PERSON] , як дарувальник з однієї сторони, та [PERSON] , як обдаровувана з другої сторони, уклали договір, за яким дарувальник передав безоплатно у власність обдаровуваній земельну ділянку з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1797 га; адреса розташування: [ADDRESS] (а.с.138-139 т.1) 07.07.2022 [PERSON] видано будівельний паспорт на нове будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008; 19.07.2022 складено повідомлення про початок виконання будівельних робіт; 01.08.2022 сформовано витяг з Реєстру будівельної діяльності з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва; 19.09.2022 до Державної інспекції архітектури та містобудування України подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта; згідно з технічним паспортом загальна площа житлового будинку складає 238 кв.м., житлова площа 130,1 кв.м. (а.с.43-63 т.2). Як вбачається з інформаційної довідки від 04.01.2023 та від 22.06.2023 за [PERSON] зареєстровано житловий будинок, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008, підстава виникнення права власності: витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер ІУ101220929518, виданий 30.09.2022 (а.с.142-143, 180-181 т.1). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2024, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної власності 04.01.2024 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖК-Хащове» на підставі акту приймання-передачі від 23.12.2023; видавник: [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ЖК-Хащове»; тип документа протокол №1/2023 установчих зборів засновників ТОВ «ЖК-Хащове» (а.с.161 т.2) За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ТОВ «ЖК-Хащове» зареєстровано 21.12.2023, статутний капітал 300000 грн., а його співзасновником є [PERSON] з часткою у статутному капіталі 225000 грн. (а.с.162-163 т.2). На виконання ухвали суду інженером-геодезистом [PERSON] надано альтернативу ортофотоплану - супутникові знімки земельної ділянки з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008 за адресою: [ADDRESS] у відкритому доступі в програмному забезпеченні «Google Earth Pro» за такі періоди: червень 2017 року, вересень 2018 року, липень 2019 року, березень 2020 року, жовтень 2021 року (а.с.86-91 т.3). Також, сертифікованим інженером-геодезистом [PERSON] надано супутникові знімки за цією ж адресою станом на жовтень 2014 року (а.с.82-83 т.3). Зі змісту знімків вбачається, що станом на жовтень 2014 року на земельній ділянці тривало будівництво житлового будинку, покрівля відсутня, а у 2018-2020 р.р. було збудовано житловий будинок, покрівля наявна. Будинок за розміром, конфігурацією та місцем розташування відповідає характеристикам будинку, зазначеним у будівельному паспорті від 07.07.2022, додатками до якого є схема забудови земельної ділянки, ескізи фасадів та планів поверхів. Як установлено судовим експертом Рибкіним В.П. під час проведення експертного дослідження, у результаті вивчення матеріалів справи, у тому числі супутникових знімків, а також безпосереднього дослідження спірного житлового будинку, станом на 29 червня 2021 року на земельній ділянці з кадастровим номером 1223281500:03:023:0008 за адресою: [ADDRESS] були побудовані «коробка» житлового будинку [ADDRESS] , коробка літньої кухні літ. Б (а.с.146-166). Так, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №6 від 05.12.2024, станом на 29 червня 2021 року при будівництві незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] була збудована «коробка» житлового будинку з використанням матеріалів і конструкцій, згідно з локальним кошторисом на будівельні роботи №02-01-01 на будівництво в цінах червня 2021 року з об`ємами робіт, що визначені у дослідницькій частині висновку з урахуванням фізичного зносу, а саме: стрічковий бетонний фундамент з арматурним каркасом, ізоляція руберойдом горизонтальної верхньої поверхні стрічкового фундаменту, зовнішні стіни з блоків черепашнику та несучої середньої стіни із силікатної цегли на першому поверсі, перемички над віконними прорізами та дверному прорізу на першому і другому поверхах, перемички над прорізом вхідних дверей у житловий будинок, бетонний пояс з арматурним каркасом по несучим стінам першого поверху, залізобетонні плити перекриття марки ПК 45-12-8, марки ПК 6-12-8, марки ПК 6-15-8, зовнішні стіни з черепашнику над бетонним поясом на другому поверсі будинку, зовнішні стіни з силікатної цегли на другому поверсі (усі внутрішні не несучі стіни і внутрішні перегородки першого і другого поверхів в рахунок не беруться), дерев`яні конструкції даху (мауерлат, стропила, стійки (бруси) під стропила та укоси, трикутні ферми, прогони, підкоси, затяжки, накладки, обрешітка, плити QSB підкладковий килим над QSB, покрівля з бітумної черепиці Технониколь, коники з бітумної черепиці із застосуванням відповідних цвяхів, саморізів, бітумної мастики. Це обов`язковий і необхідний обсяг матеріалів і конструкцій, які вкладені в побудовану «коробку» житлового будинку станом на 29 червня 2021 року. Вартість будівельних матеріалів, конструкцій, які були використані станом на 29 червня 2021 року при будівництві незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 351515,76 грн. з урахуванням фізичного зносу. Заробітна плата за виконання об`ємів робіт, що визначені в локальному кошторисі складає 160436,90 грн. Зазначений висновок містить інформацію про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України; у висновку детально описано хід дослідження, використані джерела, висновки експерта не суперечать змісту проведеного дослідження, є обґрунтованими та достатньо аргументованими. Підстав ставити під сумнів достовірність і допустимість зазначеного висновку судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що експертом при визначенні вартості будівельних матеріалів враховано лише необхідний обсяг матеріалів і конструкцій та не враховано усі внутрішні не несучі стіни і внутрішні перегородки першого і другого поверхів будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає у [ADDRESS] . Поряд з нею проживали сторони, з якими вона знайома з дитинства. Після одруження у 2008 році позивач та відповідач проживали нетривалий час у батьків відповідача. Потім, приблизно у 2009 році, вони переїхали до старого глиняного будинку навпроти. Починаючи з 2009 року вони будували у цьому дворі по [ADDRESS] новий будинок, будівництво якого завершили у 2020 році. Позивач та відповідач переїхали у новий будинок, у якому позивачка [PERSON] проживала до 2021 року. Їй відомо, що позивачка за кошти, отримані при народженні дитини, купувала ракушняк для будівництва. Будинок вони будували як подружжя. Вона бачила як безпосередньо відповідач будував будинок, як наймані працівники будували дах. Про участь у будівельних роботах батьків відповідача чи про матеріальну допомогу з їх боку, свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сім`ю [PERSON] та [PERSON] знає з 2013 року, вони дружили сім`ями, часто бувала у них у гостях, разом святкували свята. Сторони проживали у будинку [ADDRESS] у старому будинку та на цьому ж подвір`ї будували новий будинок, свідок бачила етапи будівництва. У 2013 році фундамент нового будинку вже був. У 2020 році вони завершили будівництво та наприкінці року вселилися в нього. День народження позивачки [INFO] вони святкували у новому будинку. Зі спілкування з сім`єю свідку відомо, що цей будинок вони будували як подружжя, за кошти сім`ї, про що говорили як позивачка, так і відповідач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивачки. Сторони одружилися у 2008 році, проживали у батьків відповідача, а після народження дитини, у 2009 році переїхали до старого глиняного будинку навпроти [ADDRESS] та розпочали за цією адресою будівництво нового будинку. Будівництво тривало близько 10 років. День народження позивачки 11.02.2021 святкували у новому будинку, перший поверх був повністю завершений та оздоблений, а другий поверх не повністю. Свідок часто там бувала, бачила етапи будівництва. Свідок бачила як привозили будівельні матеріали ракушняк, цемент, матеріали для даху, металопластикові вікна. Батько позивачки та батько відповідачки за можливості допомагали з будівельними роботами. Кошти на будівництво батьки відповідача не надавали. На початку будівництва вони використовували кошти, подаровані на весілля, потім виплати при народженні дитини, а також використовували заробітну плату відповідача. Під час спілкування з відповідачем він ніколи не говорив про те, що новий будинок будують його батьки. Разом з письмовими поясненнями третьою особою [PERSON] подано фотокопії товарних чеків, рахунків та накладних за період з червня 2022 року по вересень 2022 року про придбання будівельних матеріалів (а.с.64-70 т.2). Зазначені документи не відповідають вимогам належності доказів, оскільки з них неможливо встановити хто купував і де використовував зазначені у документах будівельні матеріали. Крім того, доводи відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , а також їх представників про те, що спірний будинок збудовано у червні-серпні 2022 року суд відхиляє. Такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема показаннями свідків, супутниковими знімками земельної ділянки, висновком експертизи, які відповідають вимогам належності та допустимості, а також у своїй сукупності є достатніми для висновку про те, що будівництво здійснено за час перебування сторін у шлюбі. До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певних об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17 (провадження №61-46638св18) та підтверджена у постановах від 22 травня 2024 року у справі № 369/14186/17 (провадження № 61-10496св23), від 29 травня 2024 року у справі № 756/11904/19 (провадження № 61-8235св22). За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Приписами частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації, а в разі, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно із частиною третьою статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації та з моменту державної реєстрації права власності на нього. До цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а отже є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю та може бути предметом поділу між подружжям. Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 31 січня 2024 року у справі № 570/1268/17 (провадження № 61-9251св23),\~ від 22 травня 2024 року у справі № 369/2750/21 (провадження № 61-11313св23). Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Велика Палата Верховного Суду у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22) виснувала, що «відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання». Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених судом доказів судом установлено,\~ що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки фактично збудований за час шлюбу сторін. Станом на час розірвання шлюбу будинок використовувався за функціональним призначенням. Презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі (будівельні матеріали) відповідачем за допомогою належних та допустимих доказів не спростовано. Доводи відповідача та третьої особи [PERSON] про те, що будівництво спірного будинку здійснено протягом червня-вересня 2022 року суд вважає безпідставними, оскільки їх спростовано дослідженими судом доказами, у тому числі показаннями свідків, супутниковими знімками земельної ділянки, висновком експертизи. Також суд вважає ці твердження відповідача та третьої особи такими, що мають на меті уникнення поділу майна, набутого у шлюбі. Такі висновки\~ підтверджуються, зокрема, установленими судом фактами недобросовісної поведінки відповідача [PERSON] та його матері третьої особи [PERSON] , які неодноразово не допускали експерта для проведення експертизи; неодноразово переоформлювали право власності на земельну ділянку та будинок - спочатку на матір відповідача, а потім на юридичну особу, засновником якої є матір відповідача. На переконання суду введення будинку в експлуатацію після розірвання шлюбу не може бути підставою для позбавлення позивача права на частку у майні, яке є спільною сумісною власністю. Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зведено [PERSON] та [PERSON] в період їх шлюбу за спільні кошти, а частки у праві власності на майно, набуте за час шлюбу є рівними. При цьому є неможливим визнання права власності за сторонами на будівельні матеріали, використані при будівництві незакінченого будівництвом житлового будинку у зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач подарував земельну ділянку третій особі [PERSON] , яка ввела спірний будинок експлуатацію та у подальшому відчужила. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №6 від 05.12.2024 вартість будівельних матеріалів і конструкцій, які були використані станом на 29 червня 2021 року при будівництві спірного будинку складає 351515,76 грн. Відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація 1/2 частини вартості будівельних матеріалів та конструкцій у сумі 175757,88 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1000 грн. за квитанцією від 29.07.2021 (т.1 а.с.7), а в подальшому, збільшивши позовні вимоги, позивачкою доплачено судовий збір у розмірі 10 250,00 грн. за платіжною інструкцією від 06.07.2023 (т.1 а.с.223). Після подання заяви про зменшення позовних вимог, ухвалою судді від 27.01.2025 позивачці повернуто надмірно сплачений судовий збір у сумі 9492,42 грн.. Отже, витрати позивачки по сплаті судового збору складають 1757,58 грн., які підлягають стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позову. Питання про стягнення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вирішує, оскільки до завершення судових дебатів представник позивача зазначив, що докази таких витрат буде надано не пізніше 5 днів з дня ухвалення судового рішення, що відповідає вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved