Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просила визнати за [PERSON] , [INFO] , (рнокпп: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Мотивувала позов тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 03.10.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Токовенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №27, згідно з яким усе своє майно [PERSON] заповіла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] (далі- Відповідач). [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] та спадкоємицею його майна за законом першої черги. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсніш, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохотення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, Позивач як спадкоємиця [PERSON] має право на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що залишився після померлої [PERSON] . З метою прийняття та оформлення спадщини після баби [PERSON] . Позивач звернулась до Кагарлицького районного державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщину [PERSON] також прийняв її син [PERSON] , тобто Відповідач. При цьому. Позивачу стало відомо, що інша 1/2 частка, яка була успадкована Відповідачем, до цього часу не була належним чином оформлена у власність. Так. згідно з листом державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. від 11.03.2025 року №113/02-14, Відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] по тій причині, що Відповідачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Той факт, що [PERSON] дійсно була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджується рішенням Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 25.09.2013 року №09 «Про оформлення права власності». У той же час, Відповідач зволікає з оформленням права власності на свою частку у майні [PERSON] та не бажає її оформляти. При цьому. Позивач може і бажає займатися утриманням житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на викладене. Позивач вважає, що за нею може бути визнано право на вказаний житловий будинок. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності. Отже, виходячи з положень статті 392 Цивільного кодексу України. Позивач може звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та такий позов підлягає розгляду судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в досудовому порядку. Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання цього права. Відповідно до статей 386, 395. 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц). Таким чином, той факт, що правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не видавалися (так само, як і на ім`я [PERSON] та [PERSON] ), не є перешкодою для оформлення прав на цей будинок спадкоємцями. Наведене вище свідчить, що наявні усі підстави для задоволення даного позову та визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджується рішенням Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 25.09.2013 року №09 «Про оформлення права власності». 03.10.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Токовенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №27, згідно з яким усе своє майно [PERSON] заповіла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] (далі- Відповідач). Згідно матеріалів спадкової справи [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] та спадкоємницею його майна за законом першої черги, яка одна протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, а саме 29.08.2024 року подала заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька , що відповідає положенням ст.1268ч.1, 1269ч.1, 1270 ч.1, 1261 ЦК України . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно матеріалів спадкової справи позивач в порядку спадкової трансмісії 21.08.2024 року подала заяву державному нотаріусу про прийняття частини спадщини за заповітом баби [PERSON] . Також 21.08.2024 року відповідач подав заяву державному нотаріусу про прийняття частини спадщини за заповітом Так, згідно з листом державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. від 11.03.2025 року №113/02-14, Відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] по тій причині, що Відповідачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.1278ч.1 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між двома спадкоємцями і частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними і . Відповідно\~до ст.1268ч.5\~ЦК України\~,\~незалежно від\~ часу\~прийняття \~спадщини \~вона належить\~ спадкоємцеві\~ з\~часу \~відкриття спадщини.\~А тому\~посилання позивача,\~що \~відповідач зволікає\~з оформленням\~права власності\~на свою\~частку у\~майні та\~не бажає\~її оформляти\~а позивач\~може і\~бажає займатися\~утриманням житлового\~будинку не\~є підставами\~для визнання\~на підставі\~положень ст.328,392\~ ЦК\~України за\~позивачем права\~власності на\~житловий будинок. Визнати за [PERSON] , [INFO] , (рнокпп: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) право на частку житлового будинку та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В частині\~позову про\~визнання за\~ [PERSON] права\~власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відмовити.

Outcome: dismissed