Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до АТ «ВТБ Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зняття обтяження нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що 21.09.2005 [PERSON] уклала кредитний договір №437 з АКБ «Мрія» та отримала кредитні кошти в розмірі 90000,00 грн під 19% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору №437 від 21.09.2005 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. 27.09.2005, реєстровий №3461. Згідно умов іпотечного договору було накладено заборону відчуження нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] , реєстровий №3462. Договір було укладено на дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », 15.07.2008 позивач зареєструвала прізвище з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2015 р. (справа №127/2642/15-ц) розірвано. 07.07.2020 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №368475518 від 05.03.2024 [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] . Згідно інформації Національного банку України АКБ «Мрія» з 10.05.2018 змінив назву на АТ "ВТБ БАНК". 18.12.2018 Національний банк прийняв рішення №849-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк». Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною установою, яка володіє інформацією щодо погашення заборгованості за кредитним договором №437 від 21.09.2005. Заборгованість за кредитним договором №437 від 21.09.2005, укладеним з АКБ «Мрія», позивач погасила повністю, проте згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №368475518 від 05.03.2024 на квартиру по [ADDRESS] Першою вінницькою державною нотаріальною конторою станом на 05.03.2024 накладено заборону на нерухоме майно №2431854, на підставі іпотечного договору №3461 від 27.09.2005. Оскільки правонаступником банку АКБ «Мрія» (в подальшому АТ «ВТБ Банк») став Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в березні 2024 року позивач звернулась до зазначеної установи з заявою про зняття заборони відчуження з нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] . Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №40-030-4631/24 від 22.04.2024 зобов`язання за кредитним договором №437 від 21.09.2005 перед АТ «ВТБ Банк» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в банку, яка була розпочата 28.11.2018, були відсутні, проте повноважень звернутись до приватного нотаріуса з повідомленням про зняття арешту з квартири Фонд не має. Крім того, позивач зверталась з відповідною заявою до АТ «ВТБ Банк» проте відповіді на її звернення так і не надійшло. В квітні 2024 позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. із заявою про зняття заборони відчуження з нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] , долучивши відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відсутність заборгованості. З постанови приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. №58/02-31 від 27.05.2024 вбачається, що згідно ст. 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Оскільки будь-яких інших листів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо зняття заборони не надходило, нотаріус відмовила у вчинені нотаріальної дії. Згідно Єдиного реєстру боржників будь-які виконавчі провадження відносно позивачки відсутні, а наявність обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] позбавляє мене можливості розпоряджатись своєю власністю. Враховуючи те, що ні банк АТ «ВТБ Банк», ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не звернулись до приватного нотаріуса з повідомленням про зняття заборони, а квитанції чи будь-які інші безспірні докази про погашення боргу в позивачки відсутні (враховуючи дату укладення договору - 2005 р.). Позивач вказує, що є власником нерухомого майна, при цьому наявне обтяження обмежує її права власника, підстави для його встановлення під забороною відсутні, будь-якої заборгованості та зобов`язання перед банком теж немає, тому моє право на володіння, користування та розпорядження квартирою, підлягає захисту. За таких обставин просить зняти заборону відчуження нерухомого майна і виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , підстава обтяження: іпотечний договір №3461 від 27.09.2005 р., реєстраційний номер обтяження 2431854, зареєстровано приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет, спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. (а.с. 40-41). 04.04.2025 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С., у яких зазначено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] , датованої 09 травня 2024 року, щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна квартири номер [ADDRESS] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. 27.05.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії. Зазначила, що інших заяв (повідомлень) про припинення (розірвання) договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. за реєстровим номером №3461 або зняття заборони відчуження нерухомого майна квартири номер [ADDRESS] , до неї не надходило. Окрім того, вказала, що накладена нею заборона відчуження квартири прямо передбачена пунктом 8.10 договору іпотеки, тобто у даному випадку нотаріусом лише посвідчено факт, що має юридичне значення, про який домовилися сторони при укладені договору іпотеки. При цьому зауважила, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, статтею 31-1 «Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень» передбачено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Натомість нотаріус не перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, не уповноважений проводити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі судових рішень та не має доступу до інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 50-51). 10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №32272), поданий представником відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якому останній просив прийняти законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначивши, що з 28 листопада 2018 року АТ «ВТБ БАНК» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є спеціальними та пріоритетними по відношенню до норм загального законодавства. Так, предметом позову у справі є зняття заборони відчуження нерухомого майна і виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження квартири по [ADDRESS] накладене на підставі іпотечного договору № 3461 від 27.09.2005, укладеного між АТ «ВТБ БАНК» (стара назва АКБ «МРІЯ») та [PERSON] , який було укладено в забезпечення кредитного договору укладеного між АТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] . Тобто як стверджує Позивач матеріально-правові відносини виникли саме між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Варто зазначити, що Уповноважена особа та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» не є самостійними учасниками провадження у цивільному процесі, в тому числі під час розгляду скарг на дії державного виконавця у виконавчому провадженні, а виступають у таких правовідносинах від імені неплатоспроможного банку АТ «ВТБ Банк» як його керівник (представник). На виконання ст.ст. 92, 97 ЦК України, ч. 3 ст. 47, п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконує повноваження органу управління АТ «ВТБ Банк», тобто є його керівником та представником. Зазначено, що під час здійснення ліквідаційної процедури, Фондом та Уповноваженою особою на ліквідацію в АТ «ВТБ БАНК» було вжито всіх заходів, передбачених п. 9 ч 1 ст. 48, ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо відчуження активів неплатоспроможного банку. В програмному комплексі «Єдина операційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» який становить собою організаційно - технічну систему, яка призначена для комплексної автоматизації банківської діяльності неплатоспроможних банків, ліквідація яких здійснюється Фондом (далі ЄОІС), в ЄОІС зберігається інформація, щодо кредитів, рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку 28.11.2018 року. Будь-яка інформація, щодо заборгованості [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перед АТ «ВТБ БАНК» в ЄОІС відсутня. Крім того, що на виконання приписів статті 521 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» АТ «ВТБ БАНК» здав, а архів Національного банку України (далі Національний банк) прийняв на зберігання документи Банку, а також довідковий апарат до них, про що складено відповідні акти (а.с. 53-55). 10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №32335), поданий представником відповідача Акціонерного товариства «ВТБ БАНК», згідно якого просив, враховуючи наведені у відзиві доводи, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Так, правлінням НБУ було прийнято рішення №764-рш/БТ від 13.11.2018 «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до категорії проблемних». На підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року №796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного Товариства «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному Товаристві «ВТБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Акціонерного Товариства «ВТБ БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28 листопада 2018 року до 27 грудня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «ВТБ БАНК». В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного Товариства «ВТБ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.12.2018 прийнято рішення №3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Акціонерного Товариства «ВТБ БАНК» з 19.12.2018 по 18.12.2020 включно та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ БАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про деякі питання здійснення ліквідації АТ «ВТБ БАНК» від 17.11.2020 року №1957, продовжено повноваження ліквідатора АТ «ВТБ БАНК» до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) від 29 вересня 2022 року №759 визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «ВТБ БАНК» здійснюються Фондом безпосередньо. На виконання приписів статті 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» АТ «ВТБ БАНК» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання наявні документи Банку по 2022 рік, а також довідковий апарат до них, про що складено відповідні акти. Додатково повідомлено, що відповідно до статті 111 глави 9 розділу IV Додатку до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України, затверджених Постановою Правління Національного банку № 130 від 27.11.2018 року, термін зберігання справ з юридичного оформлення рахунків клієнтів за активними операціями (в т.ч. кредитні договори, договори застави) складає п`ять років після виконання умов договору. В зв`язку із вищезазначеним повідомляємо, що у Фонду гарантування, як у безпосереднього ліквідатора АТ «ВТБ БАНК» відсутні первинні документи АТ «ВТБ БАНК» за зазначений період в тому числі кредитна справа №437 від 21.09.2005 року. Зазначаємо, що Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційна інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - ЄОІС), який становить собою організаційно - технічну систему, призначену для комплексної автоматизації банківської діяльності неплатоспроможних банків, ліквідація яких здійснюється Фондом, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації в банку (28.11.2018). При цьому, будь-яка інформація щодо заборгованості [PERSON] перед АТ«ВТБ БАНК» в ЄОІС відсутня. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове\~засідання учасники\~справи не\~з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання. Позивач [PERSON] просила розгляд даної справи провести у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, про що подала відповідну заяву (вх. №44132 від 19.05.2025). Представник відповідача АТ «ВТБ БАНК» при поданні відзиву на позовну заяву також просив здійснювати розгляд справи без участі їх представника. Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. також просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши про це у письмових поясненнях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 21.09.2005 між Акціонерним комерційним банком «Мрія» та [PERSON] укладено кредитний договір №437 про надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) у сумі 90000,00 грн, строком користування до 14 вересня 2007 року (на 727 днів, платою користування кредитом 19 процентів річних) (а.с. 5-7). З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №437 від 21.09.2005 між Акціонерним комерційним банком «Мрія» та [PERSON] 27.09.2005 було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за номером №3461 (а.с. 8-14). Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за номером [ADDRESS] , належна іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 21.12.2004 року за реєстровим №4-2867, зареєстрованого у КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 09 вересня 2005 року в реєстрову книгу за №12 за реєстровим №142. Обтяження предмета іпотеки іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення іпотекодержателя та за його рахунок (п. 1.2, 1.6 Договору іпотеки). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №368475518 від 05.03.2024 слідує, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-2867 виданого 21.12.2004 Першою вінницькою нотаріальною конторою. При цьому, відносно квартири [ADDRESS] зареєстровано обтяження, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження №2431854, зареєстровано 27.09.2005 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: іпотечний договір №3461 від 27.09.2005 (а.с. 38). Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050054801 від 14.03.2025 [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 15.07.2008 із [PERSON] , який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2008 у справі № 1278/2642/15-ц (а.с. 37). В подальшому у зв`язку із реєстрацією шлюбу вдруге позивач змінила прізвище на « [PERSON] », що визнається учасниками справи. Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про деякі питання ліквідації АТ «ВТБ Банк» №759 від 29.09.2022 вирішено, зокрема, визначені Законом повноваження під час здійснення ліквідації АТ «ВТБ БАНК» здійснювати Фондом безпосередньо (а.с. 60-62). У зв`язку із ліквідацією АТ «ВТБ БАНК» згідно з рішенням Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року №849-РШ, «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного Товариства «ВТБ Банк», АТ «ВТБ Банк» передає, а Національний банк України приймає на архівне зберігання документи (справи) за 1991-2018 роки, за 2017-2022 роки, а також довідковий апарат, про що складені акти «Про приймання передавання документів (справ) на архівне зберігання до Національного банку України №1 від 27.04.2021,№2 від 14.12.2022 (а.с. 63, 64). У відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49-036-1925/25 від 04.03.2025 на заяву [PERSON] повідомлено, що наразі повноваження під час здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (далі АТ «ВТБ БАНК» або Банк) здійснюється Фондом безпосередньо. На виконання приписів статті 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» АТ «ВТБ БАНК» здав, а архів Національного банку прийняв на зберігання документи Банку за 1991-2022 роки, а також довідковий апарат до них, про що складено відповідні акти. Додатково повідомили, що відповідно до статті 111 глави 9 розділу IV Додатку до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України, затверджених Постановою Правління Національного банку №130 від 27.11.2018, термін зберігання справ з юридичного оформлення рахунків клієнтів за активними операціями (в т.ч. кредитні договори, договори застави) складає п?ять років після виконання умов договору. В зв?язку із вищезазначеним повідомлено, що у Фонді відсутні первинні документи АТ «ВТБ БАНК». Зазначено, що Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційно-інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» (далі ЄО), який становить собою організаційно - технічну систему, яка призначена для комплексної автоматизації банківської діяльності неплатоспроможних банків, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації. Будь-яка інформація щодо заборгованості [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перед АТ «ВТБ БАНК» в ЄОІС відсутня. Відповідно до наявних у володінні та розпорядженні Фонду даних, зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором №437 від 21.09.2005 перед АТ «ВТБ БАНК» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в Банку, яка була розпочата 28.11.2018, були відсутні (а.с. 39). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників у реєстрі відсутня інформація за параметрами запиту «фізична особа [PERSON] » (а.с. 23). Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Безпалюк Л.С. №58/02-31 від 27.05.2024 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме: зняття заборони на нерухоме майно на нерухоме майно квартиру номер [ADDRESS] , зважаючи, що до заяви [PERSON] від 09 травня 2024 року не подано відомості (інформацію) та документи необхідні для зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] , яка накладена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. 27 вересня 2005 року за реєстровим №3462, тому підстави для вчинення нотаріальної дії відсутні (а.с. 19-22). Крім того, [PERSON] також зверталася із заявою до АТ «ВТБ Банк» стосовно надання інформації про погашення заборгованості за кредитним договором №437 від 21.09.2005, укладеним з АКБ «Мрія» (а.с. 24-25). Відомостей щодо відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] вказувала на те, що вона виконала своє зобов`язання перед АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором, а тому іпотека за договором іпотеки від 27.09.2005 є такою, що припинена в силу закону. Проте, на даний час не була знята заборона на відчуження переданої за вказаним договором в іпотеку квартири. Вирішити питання в поза судовому порядку позивач не має можливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. У ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Судом встановлено та не спростовується сторонами, що заборгованість за кредитним договором №437 від 21.09.2005, виконання якого забезпечено іпотекою за договором іпотеки від 27.09.2025, погашена позивачем. Тобто, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, в силу закону є припиненими, що не заперечувалося і сторонами по справі. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Однак, іпотекодержателем не виконано вимог вказаної норми, після виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором із заявою про припинення обтяжень, внесених приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. за договором іпотеки від 27 вересня 2005 року не звернувся, відповідний запис на даний час з Державного реєстру Іпотек не вилучено. Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Суд приймає до уваги, що між сторонами відсутній спір з приводу припинення права іпотеки за вказаним вище договором. При цьому, вирішити питання припинення накладених обтяжень на належну позивачу квартиру в позасудовому порядку не є можливим у зв`язку з відсутністю первинних документів зважаючи на сплив п`ятирічного строку зберігання кредитних справ після виконання умов договору. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна за належного виконання забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації позивачем права на розпорядження належною їй квартирою. Таким чином зняття заборони відчуження нерухомого майна - квартири по [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] , та виключення запису про обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сприятиме поновленню порушених прав позивача. Подібні правові висновки дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2024 року у справі №645/2822/20 та від 22 лютого 2024 року у справі №303/4847/22. Разом з тим, вказані вимоги не підлягають задоволенню до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на наступне. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є виключним правом позивача, натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібна правова позиція є усталеною та міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18). Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд гарантування є особою публічного права (стаття 3 Закону), і відповідно до приписів статті 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Відповідно до частин першою, другою, четвертою статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом. Особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність (частина четверта статті 110 ЦК України). Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно із частиною першою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до частини третьої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону). Отже, уповноважена особа ФГВФО здійснює повноваження тимчасового адміністратора (керівника) банку, який ліквідується, і не є самостійним суб`єктом у відносинах, стороною у яких виступає банк. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 дійшла висновку про те, що банк, який виводиться з ринку, до моменту державної реєстрації його припинення не позбавлений правосуб`єктності і може виступати учасником різних правовідносин. Від імені банку у цих правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку (керівника банку)...». Таким чином, зважаючи, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виступає ліквідатором Банку, не був стороною договірних правовідносин та іпотекодержателем, тому є неналежним відповідачем у справі.

Outcome: partial