Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно, зокрема, на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що він є сином [PERSON] , а [PERSON] був сином [PERSON] (в деяких документах [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] [PERSON] була дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивач є двоюрідним братом матері [PERSON] , а відтак [PERSON] є його двоюрідним племінником. Разом з тим, у позивача відсутні всі необхідні документи для підтвердження тієї обставини, що він є двоюрідним дядьком [PERSON] 29 вересня 2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т. А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як єдиний близький родич останнього. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Седлецькою Т. А. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно померлого, що не охоплене заповітом, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його родинні відносини зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з цим позовом з метою оформлення у подальшому спадкових прав після смерті [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 лютого 2024 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху. 03 червня 2024 року позивачем на виконання зазначеної ухвали надано до суду квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т.А. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 30/2021, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; у Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином завірену копію: заяви про видачу паспорта, поданої [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , в деяких документах значиться [PERSON] ; заяви про видачу паспорта, поданої [PERSON] (в деяких документах значиться як [PERSON] . 09 лютого 2025 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких представник просив суд, зважаючи на докази в матеріалах справи, ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. 17 лютого 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак у письмових поясненнях просив розглядати справу у відсутність представника. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 серпня 2021 року, виданим Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . За життя [PERSON] 11 квітня 2018 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О. М., зареєстрований в реєстрі за № 1-12, згідно з яким заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] - [PERSON] . Крім того, [PERSON] на день смерті на праві власності також належало нерухоме майно: квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори 26 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-85; квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори 26 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-86. 29 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т. А. з заявою про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті [PERSON] 27 липня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуСедлецькою Т. А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майна, а саме: на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю достатніх підстав для закликання його до спадкування за законом. Відсутні докази родинних та інших відносин зі спадкодавцем. Звертаючись до суду з указаною позовною заявою, позивач зазначив, що він є двоюрідним дядьком померлого та просив встановити факт родинних відносин з [PERSON] , у зв`язку з неможливістю оформити спадщину. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У постанові Верховного Суду від 04 лютого 2024 року у справі № 404/7153/20 зазначено, що у п`яту чергу можуть спадкувати наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом установлено, що 16 серпня 2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Седлецької Т. А. звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , 29 вересня 2021 року до приватного нотаріуса звернувся позивач із заявою про прийняття спадщини за законом, а 04 лютого 2022 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом, посилаючись на те, що вона належить до четвертої черги спадкування (стаття 1264 ЦК України), оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 07 лютого 2022 року [PERSON] приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 53, що складається з квартири [ADDRESS] . Водночас, постановою приватного нотаріуса від 07 лютого 2022 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яким є: квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , оскільки вона не має достатніх підстав для закликання до спадкування за законом. Відсутні докази родинних та інших відносин зі спадкодавцем. У зв`язку з викладеним, у грудні 2022 року, [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Київської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року позов було задоволено. Встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 2010 року. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] . З урахуванням викладених обставин, встановлено, що [PERSON] реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом, про права на спадкування за законом не заявляла, право [PERSON] на спадкування за законом не знайшло свого підтвердження, що підтверджується рішенням суду та відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦК України не підлягає доказування. Отже, позивач є єдиним, хто виразив намір реалізувати право на спадкування за законом після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , однак наразі не може його реалізувати через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Матеріали спадкової справи не містять заяв від будь-яких інших осіб, які б виявили намір отримати спадщину за законом. Аналіз положень глави 86 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин з утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року в справі № 643/14592/18). Таким чином, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові, наприклад, для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника тощо. Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення. Так, позивач у вересні 2022 року звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем у порядку окремого провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року у справі №760/11714/22 (провадження №2-о/760/331/22) заяву [PERSON] було залишено без розгляду, у зв`язку з наявністю спору про право та роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах. Згідно вимог діючого законодавства, родинні відносини можуть підтверджуватися будь-якими документами, які містять необхідні відомості. До заяви про встановлення факту родинних відносин повинні додаватися докази, що підтверджують наявність даного юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів РАЦСу про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; показання свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого з заявником (сусіди, куми, друзі, інші родичі і т.д.). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підтвердження факту родинних відносин позивачем надано наступні документи. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17 лютого 2022 року № 00035094619 [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . З запису акта про укладення шлюбу від 31 січня 1970 року № 47 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00035102533 від 17 лютого 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до реєстрації шлюбу з [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно 29 листопада 2012 року її батьками записані: батько - [PERSON] та матір - [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] про видачу паспорту від 22 червня 2016 року [PERSON] розлучена з [PERSON] 18 вересня 1979 року, у графі «прізвища, імена та по батькові батьків» вказано: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть від 21 жовтня 2020 року №17750. У заяві [PERSON] про видачу паспорту від 15 березня 2002 року зазначено, що вона народилася [INFO] , була одружена з [PERSON] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 листопада 2017 року серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 11 березня 1950 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою про укладення шлюбу від 29 березня 2023 року № А-00240 до реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище матері позивача [PERSON] було « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 вересня 2002 року. Співпадіння по батькові, а також дошлюбного прізвища [PERSON] та дошлюбного прізвища [PERSON] , свідчить про те, що вони були дочками [PERSON] та [PERSON] , та, відповідно, рідними сестрами. Отже, на підставі викладених обставин установлено, що померлий [PERSON] є двоюрідним племінником позивача. Крім того, допитані судом в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили вищезазначені обставини. Свідок [PERSON] повідомила суду, що перебуває з позивачем у дружніх відносинах, мешкала з померлим [PERSON] в одному будинку та товаришувала з ним. Зазначила, що їй відомо про те, що [PERSON] була сестрою позивача, а він, відповідно був дядьком померлого по материній лінії. Свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою по будинку, де проживав померлий [PERSON] з 1973 року, а її чоловік був другом позивача. Вона з 1973 року перебувала у дружніх стосунках з його матір`ю [PERSON] та була знайома з матір`ю останньої - [PERSON] . Повідомила, що у [PERSON] було дві сестри, одну з яких звали [PERSON] , вона була з [PERSON] . Повідомила, що їй відомо про те, що позивач є двоюрідним братом [PERSON] , а також, що після смерті [PERSON] у квартирі проживали [PERSON] та [PERSON] , до яких позивач регулярно приходив у гості. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, повідомила, що з [PERSON] знайома з 1974 року, вони були подругами, працювали разом та вона знайома була з її батьками: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] їй розповідала про те, що у її матері [PERSON] були дві сестри - [PERSON] та [PERSON] . Також розповіла, що саме [PERSON] познайомила їх з позивачем, з яким вони одружилися в 1987 році. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є братом [PERSON] , її сусідки, матір позивача та [PERSON] рідні сестри. Зазначила, що перебувала у дружніх відносинах з [PERSON] , з 1973 року знайома з позивачем як з двоюрідним братом [PERSON] , а також з матір`ю позивача, яка приїздила в гості до сестри [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, факт наявності родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між двоюрідним дядьком та племінником, в повній мірі підтверджується вищенаведеними дослідженими в ході судового розгляду справи доказами. Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини, суд вважає доводи позивача про те що він є двоюрідним дядьком померлого [PERSON] обґрунтованими. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є двоюрідним дядьком померлого [PERSON] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved