Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В подальшому ухвалою суду від 24.03.2025 було замінено назву позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». Свій позов мотивували тим, що 14.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір № 6963714 про надання споживчого кредиту. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору сума кредиту складає 25000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата повернення кредиту 08.08.2024. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідачка свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Враховуючи невиконання Відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідачку шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 25000,00 грн - тіло кредиту; 45510,00 грн - нараховані проценти, 29850,00 грн. нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів, всього сума заборгованості складає 100360,00 грн. Просили стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 100360,00 грн., а також понесені судові витрати: 2422,20 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року, ухваленому у справі №541/2828/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги було задоволено. За заявою відповідачки [PERSON] ухвалою суду від 26.02.2025 вищезазначене заочне рішення було скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 17.03.2025 на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», згідно якого вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. По-перше, позивачем не надано належного та допустимого доказу надання їй, як позичальнику, кредитних коштів. З долученої довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 12.06.2024 про перерахування коштів на ряд карток (35 позицій) неможливо встановити дійсне перерахування коштів саме на її особисту карту у відповідній сумі. По-друге, договір факторингу як доказ позивачем надано не в повному обсязі, без жодного додатку, встановити за цим документом належну передачу від ТОВ «Авентус Україна» прав грошової вимоги до позивача саме за кредитним договором [PERSON] достовірно та обґрунтовано неможливо. Долучені до позовної заяви Позивачем додатки до зазначеного договору є неповними та не містять відомостей щодо передачі права вимоги за конкретним кредитним договором, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у даній справі, до Позивача від первісного кредитора. Зокрема Позивачем надано Акт за договором факторингу від 04.06.2024, який взагалі не стосується обставин справи, в ньому йдеться про сплату на користь Позивача 100 гривень 00 коп. Витяг з Реєстру боржників не є додатком до Договору факторингу, не підписаний обома сторонами правочину, засвідчений тільки з сторони Позивача (не є юридично частиною договору взагалі). В той же час Позивачем не надано інших додатків до договору факторингу, що випливає із змісту цього договору: Додатків № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6, без яких встановити всі обставини укладення договору факторингу та передачі права вимоги за кредитним договором [PERSON] неможливо. По-третє, Позивачем надано нібито «Повідомлення про відступлення прав вимоги» у вигляді роздруківки з екрану з невідомої пошти на нібито електронну пошту [INFO] (яка мені не належить) без жодних ідентифікаційних ознак (відсутня точна дата та час відправлення, підтвердження отримання, відомості про ПІБ, дані кредитного договору, чия це електронна пошта тощо), яке не може вважатись належним та допустимим доказом повідомлення боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором. Такі повідомлення як правило автоматично потрапляють у спам електронних пошт. По-четверте, розрахунок процентів незрозумілий по відношенню до інших наданих Позивачем документів, сам розмір нарахованих процентів не може вважатись справедливим та є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг, тобто для відповідачки. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі 75360,00 грн., що у 3 (три) рази перевищує заборгованість тіла кредиту (25 000 грн.), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, тому за умови доведення Позивачем обставин надання кредиту, а також відступлення права вимоги, в будь-якому випадку, такий розмір процентів підлягає зменшенню судом, з огляду на існуючу судову практику. [PERSON] не погоджується з позовною вимогою Позивача про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 75360,00 грн., з огляду на надмірний розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, що призводить до дисбалансу інтересів та її прав та прав Позивача, такий розмір процентів є непідйомним та критичним для неї, оскільки вона має ряд першочергових життєвоважливих витрат щомісяця (оренда житла, продукти харчування, проїзд та витрати на доньку), та є єдиним годувальником у їх з донькою родині. По-п`яте, заявлені Позивачем судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн. є вочевидь неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг (фактично представником подано типову стандартну позовну заяву, участі у єдиному засіданні представник Позивача не брав) та не підтверджені належними документами (детальний опис робіт, виконаних адвокатом не надано взагалі), надані на підтвердження судових витрат документи (рахунок, акт наданих послуг) датовані 18 липня 2024 року, взагалі до подання позовної заяви. Тому прошу суд вважати такі витрати непідтвердженими належними доказами та відмовити у їх стягненні в повному обсязі. 20.03.2025\~представник відповідача\~направив до\~суду відповідь на відзив. З доводами відповідачки, викладеними у відзиві, не погоджуються, вважають їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. 14.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6799121 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого: сума кредиту складає 25000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C3259», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. В їхньому випадку з [PERSON] , підписання відповідачкою шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Жодних сумнівів в тому, що 14.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 6963714 про надання споживчого кредиту не виникає. Щодо перерахування коштів та розрахунків зазначили,що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затверджених Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113, Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Було здійснено адвокатський запит до банку-емітенту платіжної картки щодо підтвердження належності картки Відповідачу та перерахування коштів за договором первісним кредитором (копія відповіді з банку та клопотання про витребування доказів додавались до позовної заяви). Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «АВЕНТУС Україна». Як Первісний Кредитор, ТОВ «Авентус Україна» здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному Договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою Товариства. При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного, Позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Вінницького апеляційного суду № 131/1376/21 від 21 липня 2022 року. Так, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 13.09.2023 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. 20.09.2023 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 260.00 грн. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 25000 грн * 1,99% = 497,5 грн*60 календарних днів = 29850 грн.. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 6963714 про надання споживчого кредиту від 14.08.2023 не сплив, Позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів з 27.05.2024 по 25.07.2024, поденний розрахунок заборгованості надається. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 534 цього ж кодексу передбачає, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги зазначили, що підпунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додається). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників необхідно зазначити, що Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Зазначене підтверджується також постановою КЦС ВС від 06 лютого 2018 року у справі No 278/1679/13-ц. Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі No 361/2105/16-ц. Також зазначили, що представником позивача було подано позовну заяву, до якої долучено належні та допустимі докази, які засвідчені відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідно до вимог, встановлених законодавством. Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, нарахування Відповідачу процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив справу розглядати без участі представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6963714 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредит в сумі 25000,00 грн., строком на 360 днів, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка 1.99% в день, яка застосовується в межах строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 204100,00 грн. (том 1 а.с. 77-82). Договір №6963714 про надання споживчого кредиту підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С3259 14.08.2023 17:18:35 (том 1 а.с. 82) та 14.08.2023 17:18:35 підписано паспорт споживчого кредиту, інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (том 1 а.с. 17-18). Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту 14.08.2023 або 15.08.2023. Згідно повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» вих. №20240612-2а від 12.06.2024 14.08.2023 17:19607 здійснено переказ на суму 25000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 4c402dbb-d2d2-4414-adf0-5cbbea8e37ed, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» -38171525, Session ID -020944387302, код авторизації 723223, банкеквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (том 1 а.с. 41 на звороті). 15.04.2025 на адресу суду надійшло повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» вих. №20.1.0.0.0/7-250401/79727-БТ від 06.04.2025, згідно якого на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 14.08.2023 здійснено переказ коштів у сумі 25000,00 грн. (том 2 а.с. 2). Згідно карти обліку Договору (розрахунку заборгованості) по договору №6963714 від 14.08.2023 заборгованість [PERSON] за період з 14.08.2023 по 26.05.2024 становить: за тілом кредиту 25000,00 грн, за процентами, які нараховані за стандартною ставкою з 14.08.2023 по14.11.2023 45770,00 грн. (том 1 а.с. 21-28). 27.05.2024 між Первісним кредитором (ТОВ «Авентус Україна») та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого Фактор - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта - ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання якої настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (том 1 а.с. 206-214). Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників та акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, Фактор та Клієнт уклали даний акт про те, що на виконання Договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог за Договором кількістю боржників 16723, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (том 1 а.с. 215-216). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору (том 1 а.с. 20). Згідно витягу з Реєстру боржників (додатку №1 до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024) ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 6963714, сума заборгованості за основною сумою боргу 25000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 45510,00 грн., сума заборгованості разом 70510,00 грн., кількість днів прострочення 257 (том 1 а.с. 15, 240-241). Факт виконання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором за вищезазначеним договором факторингу п. 3.3. сплати ціни продажу за цим договором на користь ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 4067724,99 грн. підтверджується наявними у цій справі платіжними інструкціями №420, №421, №424 від 31.05.2024 на загальну суму 4067724,99 грн. (том 1 а.с. 36-37). Сторонами в договорі № 6963714 про надання споживчу кредиту від 14.08.2023 було погоджено процентну ставку, яку мала сплатити відповідачка за користування кредитними коштами у межах строку кредитування з 14.08.2023 та протягом 360 календарних днів, тобто до 07.08.2024. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 25000 грн.*1,99% = 497,5 грн.*60 календарних днів = 29850,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором №6963714 від 14.08.2023 про надання споживчого кредиту заборгованість [PERSON] за 60 календарних днів за період з 27.05.2024 по 25.07.2024 становить за процентами, які нараховані за стандартною ставкою 29850,00 грн. (том 1 а.с. 238-239). Відповідно до п. 1.1 договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. З урахування вказаного, позивач набув право вимоги в тому числі щодо майбутніх вимог (п. 1.1 договору факторингу № 27.05./24-Ф), зокрема щодо відсотків в розмірі 29850,00 грн. нарахованих за період з 27.05.2024 по 25.07.2024, тобто в межах строку дії договору. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000495 від 21 січня 2022 року, видане Національним банком України (том 1 а.с. 38). Також, Позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана Позивачу Національним банком України від 24 січня 2022 року (том 1 а.с. 30). В зв`язку з чим, Позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором Відповідача за Кредитним договором. Зміна найменування позивача відбулася на підставі рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024, згідно якого попереднє найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» та проведена відповідна державна реєстрація (том 1 а.с. 198, 196). У спорі, пов`язаному зі стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, наданими позивачем доказами, наявними в матеріалах справи доведено укладення між первісним кредитором\~ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] договору про надання споживчого кредиту в електронній формі, отримання позичальником кредитних коштів, в подальшому неналежне виконання відповідачкою умов договору по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, укладення договору Факторингу між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» та відповідно перехід права вимоги за кредитним договором №6963714 від 14.08.2023 до нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Оскільки, відповідачка порушила умови договору, станом на дату звернення до суду має заборгованість за договором №6963714 в розмірі 100360,00 грн., з яких: 25000,00 грн. тіло кредиту, 45510,00 грн. - нараховані проценти, 29850,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростовано, свого розрахунку заборгованості суду не надано. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачкою за договором про надання споживчого кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 100360,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн., що підтверджується\~платіжною інструкцією №1483 від 18.07.2024 (а.с.11). Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідачки на\~його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Згідно з ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Як встановлено ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). Враховуючи позицію відповідачки щодо неспівмірного розміру заявлених витрат на правову допомогу, суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом. Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, в т.ч. збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved