Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, шлюб цивільний не був зареєстрований. Позивачка самостійно забезпечує матеріальне утримання, виховання та догляд за дитиною. Відповідач тривалий час, понад три роки, не приймає жодної участі у матеріальному забезпеченні дитини, а також у її вихованні та спілкуванні. Позивачка не отримує від відповідача жодної підтримки, а він не проявляє інтересу до життя дитини. Свідчення цьому - пояснення вихователя дитсадка, який підтвердив відсутність відповідача при приведенні або забирані дитини. Також бабуся дитини підтверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги та не контактує з дитиною. За результатами обстеження умов проживання дитини та матері створені належні умови для розвитку та виховання. Відповідач не сплатив аліменти за весь період, а заборгованість складає 23 107,30 грн. Орган опіки та піклування Верхнянської сільської ради вивчив ситуацію та визнав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав через невиконання ним батьківських обов`язків. Відповідач не цікавиться життям дитини, не підтримує зв`язок та не забезпечує її потреби. Зі свого боку Позивачка робить усе можливе для належного виховання та забезпечення дитини. Відповідно до законодавства України, ухилення батька від виконання обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав. Цей позов має на меті захистити інтереси дитини та забезпечити її права на належний догляд і виховання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання, у якому просила проводити розгляд справи без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник позивачки адвокат Лопух Зіновій Ярославович у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити та не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивачки, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявсь про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За час перебування позивача та відповідача без реєстрації шлюбу (цивільному), народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 04 листопада 2021 року (а.с. 4). Позивачка з заявою звернулась до Верхнянської сільської ради з проханням позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , так як Відповідач не приймає участі протягом трьох років у вихованні, спілкуванні дитини, не надає матеріальної та фінансової допомоги, не підтримує жодних зв`язків з [PERSON] (а.с. 6). На підтвердження зазначеного, [PERSON] вихователь ЗДО (я/с) «Росинка» в пояснювальній записці зазначила, що батько дитини [PERSON] ніколи не приходив за [PERSON] в дитячий садок, не приводив її і не забирав (а.с. 8). Також в пояснювальній записці [PERSON] зазначила, що вона є бабусею [PERSON] . ІІ батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає ні фінансово, ні матеріально, з дитиною не контактує. Ніяких подарунків до жодних свят від нього не отримувала (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.01.2025 року, складеному начальником служби у справах дітей Стефанів О.М, начальником відділу соціального захисту Петришин Н.М., старостою сіл: Збора, Кулинка- Нижником Ф.М. з`ясовано, що проведено обстеження умов проживання в [ADDRESS] . Житло газофіковане, електрофіковане. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. Житлово-побутові умови проживання задовільні. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В результаті візиту комісією з`ясовано, що мати дитини [PERSON] добре дбає про доньку. Дитина має усе необхідне для життя та розвитку (а.с. 9). Про те, що батько дитини [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дитини підтверджується розрахунком із сплати аліментів, станом на 01.05.2025 року відповідач не сплатив жодної копійки по аліментах і заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] , становить 23 107,30 грн. (а.с. 15, 16-17). Рішенням № 25 від 24 лютого 2025 року Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області затверджено висновок органу опіки та піклування Верхнянської сільської ради про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] батьківських прав, щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Верхнянської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей Верхнянської сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені громадянкою [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв`язку з невиконанням ним своїх батьківських обов`язків (а.с. 13). Гр. [PERSON] не з`являвся на засідання Комісії з захисту прав дитини, хоча належним чином був повідомлений, тому розгляд питання відбувся без його участі. Дитина зареєстрована разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 164 СК України регламентується, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. У відповідності до пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Судом з`ясовано, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, оскільки жодної матеріальної допомоги не надає. Він також не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, так як взагалі не спілкується із дитиною. Будь-яких належних доказів, що відповідач виконує свій батьківський обов`язок щодо піклування про здоров`я дитини, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, чим наносить шкоду її психічному та фізичному здоров`ю. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved