Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-30 00:00:00

Адвокат Маринюк С.О. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 1988 року Хоровецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 6, так як сторони прожтивають окремо, шлюбні відносини не підтримують, між ними згасло почуття любові, через постійні непорозуміння сім`я розпалася і шлюб існує формально. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подала, в заяві до суду просить шлюб розірвати та розглянути справу за її відсутності. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 1988 року Хоровецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 6, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14 лютого 1988 року (а.с.5). Позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Разом з ним зареєстрований та проживає син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 11.09-09/183 від 28.05.2025 року, виданою Улашанівською сільською радою Шепетівського району Хмельинцької області (а.с.9). Відповідачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Отже, сторони проживають окремо, спіль не господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, спору про поділ майна між ними немає, тому суд знаходить, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.2-3), а отже він звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved