Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що диплом серії [NUMBER] , заповнений 21 червня 1988 року на російській мові на прізвище « [PERSON] », а на українській мові « [PERSON] », належить заявнику, [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , заявниця [PERSON] , [INFO] . В 1983 році заявниця вступила до Донецького політехнічного інституту та після його закінчення у 1988 році отримала диплом серії [NUMBER] , в якому неправильно було зазначене її прізвище українською мовою « [PERSON] », що не збігається із записом прізвища в паспорті - " [PERSON] ". У свідоцтві про укладення шлюбу від 24.08.1986 року серія [NUMBER] прізвище заявниці вказано російською мовою, як « [PERSON] ». Однак, у дипломі серії [NUMBER] від 21 червня 1988 року, вказано, що його видано [PERSON] , в дипломі прізвище російською мовою вказано « [PERSON] ». Таким чином вбачається, що особисті дані заявника щодо прізвища, ім`я та по батькові, в дипломі про освіту, паспорті громадянина України та свідоцтві про шлюб, які викладені на російській мові повністю збігаються, натомість наявна невідповідність в одну літеру в написанні її прізвища українською мовою. Заявник зазначає, що у зв`язку з вказаними розбіжностями у неї в подальшому можуть виникнути ускладнення при оформленні пенсії за віком. З огляду таких обставин, заявниця звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась, наддала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів. Заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутності свого представника з урахуванням письмових пояснень (відзиву) на заяву. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявниця [PERSON] , відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Будьонівським РВД МУ УМВС України в Донецькій області, 18.07.1997 року, народилася [INFO] в місті Магадан, Магаданської області, Росія (копія паспорта а.с. 5-9). Згідно диплома, виданого на ім`я [PERSON] ,\~серії [NUMBER] \~від 21\~червня 1988\~ року,\~прізвище заявниці\~вказано російською\~мовою,\~як « [PERSON] ».\~Однак,\~у дипломі\~прізвище української\~мовою вказано\~« [PERSON] » (копія диплома а.с. 11-12). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] , 24.08.1986 року уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 13) Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , прізвище заявниці « [PERSON] » (копія трудової книжки а.с.16) Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , прізвище заявниці « [PERSON] » (копія посвідчення а.с. 17). З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища заяниці в дипломі серії [NUMBER] та в її паспорті. Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявниці на отримання пенсії за віком. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявницею на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved