Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації, про визначення участі батька у вихованні дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації, про визначення участі батька у вихованні дитини - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. У грудні 2022 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Позивач мотивував позов тим, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою. спору щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю не існувало. Після розірвання шлюбу, колишня дружина не заперечувала проти його спілкування з сином, він забирав його на вихідні та залишався з батьком декілька днів. Були періоди, коли колишня дружина зі своїм співмешканцем, виїздила на відпочинок за кордон, а син перебував по два тижні з позивачем. Ситуація кардинально змінилася після того, як позивач повідомив про ці факти у судових справах. Зазначив, що між ним та відповідачем ведеться декілька судових спорів. Після повідомлення про перебування дитини з позивачем, в той час як відповідач відпочивала за кордоном без дитини, вона перестала надавати позивачу можливість спілкуватися з сином та почала маніпулювання дитиною, повідомляє про позивача неправдиву негативну інформацію. Повідомив, що Дарницьким районним судом м. Києва розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та його зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини. Зазначив, що мав обґрунтовані сумніви в своїй кровній спорідненості з сином. Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав не надав позитивного висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . За результатами судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК позивач впевнився, що [PERSON] є його сином. Показав, що сумніви щодо кровної спорідненості з сином виникли у нього тільки після звернення [PERSON] , до нього з позовом про позбавлення батьківських прав та аналізу її поведінки. Позивач стверджує, що у 2017 - 2018 бачився з сином, між ними існували теплі довірливі стосунки. Навіть після того, як відповідачка стала забороняти позивачу спілкування з дитиною, [PERSON] у відсутність матері та її чоловіка, сам телефонував батьку та вони спілкувались. Вважає, що спілкування його з сином позбавить відповідача можливості маніпулювати ним та використовувати у вирішенні майнових питань з позивачем. На даний час між позивачем та відповідачкою склалися неприязні відносини. Зазначає, що не вчиняв активних дій щодо спілкування з сином, оскільки він був ще маленьким і він не хотів травмувати дитину. Позивач впевнився у своїй кровній спорідненості з сином, який підріс, тому бажає і маю право як батько, бачитись з ним та приймати участь у його вихованні. Вважає, що відповідач навмисно штучно створює перешкоди у його спілкуванні з сином з метою маніпулювати цим в інших судових процесах для створення негативної картини про нього. Враховуючи викладене, просив суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому в зустрічах, участі у вихованні й спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та визначити спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , а саме: встановити [PERSON] графік побачень та спілкування з малолітнім сином [PERSON] [INFO] кожного тижня суботи з 11:00 години до 12.00 години неділі; День народження сина з 11.00 до 20.00 кожен парний рік, а також один тиждень на зимові канікули, один тиждень на весняні канікули, один тиждень на осінні канікули та три тижні на літні канікули кожного року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 58), Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 02000, м. Київ, вулиця Ялтинська, будинок 14). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] у даній справі зобов`язано відповідача [PERSON] забезпечити участь в судовому засіданні малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , для допиту у якості свідка в присутності представника Служби у справах дітей. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року від 27 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 жовтня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-1 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-2 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Представник Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за їх відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-3 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Представник Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 10.09.2011 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 28.03.2012, про що складено відповідний актовий запис № 601. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2017 позов [PERSON] до [PERSON] - задоволено. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.09.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 1395 - розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У даній справі предметом спору є усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з сином, тому суд під час оцінки доказів керується положеннями Конвенції про права дитини, СК України, Законом України Про охорону дитинства, а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України, яка кореспондується із частиною третьою статті 11 Закону України Про охорону дитинства мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України Про охорону дитинства). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Суд зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Постановляючи рішення без висновку органу опіки та піклування в даній справі суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19: передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявниху справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 753/14024/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 провадження у справі № 753/14024/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав зупинено з підстав перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. Теплі взаємовідносини позивача з сином підтверджені наявними в матеріалах справи фото матеріалами. Доказів на підтвердження того, що графік спілкування батька з дитиною, який зазначено в позовній заяві, буде суперечити інтересам дитини під час розгляду справи не встановлено. У рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі Хант проти України зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23) та багатьох інших. Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи відповідний спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім сином, суд урахувавши конкретні обставини цієї справи, наявність конфліктних відносин між сторонами, врахувавши обов`язкове право батька, який проживає окремо від дитини, бачитись з нею, рівності прав матері та батька щодо спілкування, виховання та утримання дитини, вважав, що такий графік відповідатиме інтересам дитини, надасть можливість позивачу достатньою мірою спілкуватися із сином, приділяти йому увагу, брати участь у його розвитку та вихованні. Також, судом не було встановлено обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, навпаки, суд уважав, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав, а і відповідає інтересам дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті оособи що не заявляють самостійних вимог - Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації,Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, - підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, у відповідності ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved