Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] 24.03.2025 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі частки х усіх видів заробітку, починаючи з моменту досягнення [PERSON] повноліття до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років. Також просить стягнути додаткові витрати на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 500 грн з моменту повноліття [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що у провадженні Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, згідно виконавчого листа №522/18871/15-ц від 13.06.2016. [INFO] донька сторін [PERSON] досягла повноліття. Дочка навчається у 11 класі Одеського ліцею та планує поступати до університету, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, працює у ТОВ «СЕПАСТОВКА» та ТОВ «РАСТДОРСТРОЙ». Також вважає за необхідне продовжити виплату додаткових витрат у розмірі 500 грн щомісяця на підтримку здоров`я [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25.03.2025 провадження у справі відкрите, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 29.04.2025. У судовому засіданні 29.04.2025 проведеному за участі [PERSON] розгляд справи відкладено на 15.05.2025 з метою належного сповіщення відповідача. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 15.05.2025 розгляд справи відкладено на 24.06.2025. У судове засідання 24.06.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. [PERSON] звернулася до суду 23.05.2025 з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. [PERSON] причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяви та клопотань до суду не подавав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 27 червня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.03.2019 у справі №522/1440/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму додаткових витрат на дітей у розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту подання позову 26.01.2018 і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , а також до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Приморського районного суду м. Одеси на підставі виконавчого листа № 522/18871/15-ц виданого 13.01.2016 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1 300 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , а також до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . На виконання вищевказаного рішення Приморським районним судом м.Одеси 20.05.2019 видано виконавчі листи. 04.06.2019 постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУМЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №59258117 щодо виконання виконавчого листа №522/1440/18 виданого 20.05.2019 Приморським районним судом м.Одеси. [PERSON] станом на 24 лютого 2025 року навчалася в 11-Б класі Одеського ліцею №122 Одеської міської ради, про що свідчить довідка №81 від 24.02.2025 Одеського ліцею №122. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, тобто вона стала повнолітньою та призначені аліменти за рішенням суду припинилася стягуватися. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. На підставі аналізу наявних у справі доказів належить зробити висновок, що повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги і таку в змозі їй надавати відповідач. Суд враховує вимоги ст. 182 СК України та висновки Верховного Суду, наведені у постановах: від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц, 26 квітня 2023 року у справі № 459/2988/19, де зроблено висновок про те, що аналіз змісту ч. 2 ст.199 СК України дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило ч. 2 вказаної статті виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої ст. 199 СК України, яка, зокрема не містить застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини. Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти або безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти). Фактично навчальний рік у школі, де навчалася донька сторін [PERSON] на момент подання позову закінчився, однак у зв`язку з подальшим вступом до вищого навчального закладу, враховуючи, що вступ до навчального закладу на наступний рівень освіти не перериває стягнення аліментів, то слід стягувати аліменти до закінчення всього навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, а не до закінчення навчання у Одеському ліцею №122. Відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, законом встановлено його обов`язок надавати майнову підтримку своїй дитині, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. На меншу доньку сторін [PERSON] аліменти стягують у розмірі 1\~300 грн до 12.01.2028. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність доказів щодо неможливості відповідача утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та їх розміру 1/4 частини доходу відповідача. Однак, позивачка просить стягувати аліменти з моменту досягнення [PERSON] повноліття, що є необґрунтованим з огляду на наступне. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з цим позовом 24.03.2025 через 8 днів після повноліття [PERSON] , а тому аліменти підлягають стягненню саме з 24.03.2025 а не з 16.03.2025. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання [PERSON] суд відзначає наступне. Позивачка вказує, що вважає за необхідне продовжити виплату додаткових витрат у розмірі 500 грн щомісяця на підтримку здоров`я [PERSON] . Приймаючи рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.03.2019 у справі №522/1440/18 про стягнення додаткових витрат на дітей сторін суд виходив з того, що по справі доведена наявність у обох дітей хронічних захворювань, та те що неповнолітні діти потребують додаткових витрат на лікування. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наявність фактично понесених додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Такі висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). За нормами ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття. До позову не долучено жодного доказу на підтвердження підстав для стягнення додаткових витрат на утримання [PERSON] . Висновки суду про хронічні захворювання дітей через 6 років є не актуальними. Необхідність додаткових витрат має бути підтверджена належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, чого [PERSON] не зробила, адже жодного доказу про стан здоров`я, особливості розвитку та фактично понесені витрати суду представлено не було. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на утримання їх донька [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial