Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 18.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час шлюбу, [INFO] , у сторін народився син [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження в графі «Батько» записаний Відповідач [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.08.2014\~року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом з Позивачкою. Відповідач [PERSON] проживає окремо, у матеріальному забезпеченні сина ніякої участі не приймає. Останній відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, чим ставить Позивачку у вкрай тяжке матеріальне становище. Відповідач витрачає кошти на свої потреби, інтересами дитини не цікавиться. Як відомо Позивачці, Відповідач на даний час офіційно непрацевлаштований, періодично ходить на підробіток і має з цього дохід. Позивачка [PERSON] вважає, що Відповідач [PERSON] повинен платити на утримання сина [PERSON] \~аліменти в розмірі 3000,00 грн. гривень щомісячно тобто в твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29.06.2023 по справі №367/1738/23 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.01.2025 вищевказане заочне рішення суду було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 13.02.2025 до суду від представника відповідача адвоката Удовиченко Д.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому підтвердив викладені в позовній заяві обставини щодо реєстрації та розірвання шлюбу між сторонами та наявності спільної дитини. Заперечував стосовно викладених позивачем обставин щодо неприйняття його участі у матеріальному забезпеченні дитини та відмови сплати аліментів у добровільному порядку. Вказав, що відповідач після розлучення з позивачкою приймає постійну участь у вихованні та утриманні дитини, добровільно перераховував кошти позивачці на утримання сина, адже між сторонами існувала усна домовленість щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини. Додав, що відповідач постійно купував для сина необхідні речі для школи, одяг та сплачував рахунки за гуртки, проте, кошти в добровільному порядку перераховував востаннє в лютому 2022 року, адже позивачка разом з дитиною виїхала за межі України та зв`язок з нею було втрачено. Зазначив, що згідно рішень компетентних органів Італії, [PERSON] перебуває на утриманні соціальних служб Італійської Республіки, а позивачка дитину не утримує та не несе витрати, що пов`язані з таким. Крім цього було обмежено батьківську відповідальність батька та матері щодо всіх рішень, які стосуються здоров`я, догляду та освіти та влаштування дитини. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 14.04.2025 року адвокат Возний М.В., який діє від імені та у інтересах позивачки [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому підтвердив факт того, що відповідач до лютого 2022 року сплачував аліменти в добровільному порядку, але з того часу позивачка матеріальної допомоги від відповідача не отримує. Вказав, що відповідачу було достеменно відомо, що позивачка разом із дітьми виїхала до Італії, адже остання повідомила про це у телефонній розмові 25.0.2022 року. Вказав, що рішення компетентних органів іноземної держави пов`язана з вчиненням її колишнім чоловіком домашнього насильства, та вчинення дій, що передбачені чинним законодавством Республіки Італія. 05.05.2025 року представник відповідача адвокат Удовиченко Д.Г. подав до суду заперечення в яких не погоджувався з викладеними представником позивача обставинами, вказаними у відповіді на відзив. В судовому засіданні представник позивача адвокат Возний М.В. просив позовні вимог задовольнити. Представник відповідача адвокат Удовиченко Д.Г. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку позивача та відповідача, суд приходить до наступного висновку. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються\~Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що 18.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №\~1240, який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.08.2014\~року у справі №759/11442/14-ц було розірвано. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, де батьком дитини записаний саме відповідач [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію від 28.02.2012, виданої Генеральним консульством України в Мілані, [PERSON] , який народився [INFO] у м. Парма, зареєстрований громадянином України. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша\~статті 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України\~суд\~за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.79, ч.1\~ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (подання позовної заяви). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено наступні обставини, які не були відомі суду на час постановлення заочного рішення по справі. Додатково встановлено та знайшло своє підтвердження у викладених сторонами у відповідних заявах по суті, що між позивачкою та відповідачем існувала усна домовленість щодо сплати останнім аліментів у добровільному порядку, що [PERSON] і здійснювалось до березня 2022 року, на підтвердження чого надав копії платіжних інструкцій про переказ коштів за період з січня 2021 року по лютий 2022 року з призначенням платежів «аліменти від [PERSON] » отримувач [PERSON] , останній платіж датований 07.02.2022 року на суму 2500,00 грн., В подальшому, як вказав представник відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачкою дитини, посилаючись на невідоме місце перебування як позивачки так і спільної дитини та втрати зв`язку з ними. Відсутність сплати аліментів після лютого 2022 року підтвердив і представник позивача у поданій до суду відповіді на відзив. З копії рішення суду м. Мілан Італійської Республіки №906/2022 від 10.05.2022, перекладеного з італійської на українську мову, справжність підпису перекладача на якому 07.01.2025 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] , вбачається наступне. Судом у справах неповнолітніх дітей м. Мілан відкрито провадження у справі, порушеній на підставі ст. 330 Цивільного кодексу прокурором у справах захисту неповнолітніх [PERSON] ( [INFO] ). З березня 2022 року [PERSON] та [PERSON] проживають в Італійської Республіці. Відповідно до даного рішення, Суд м. Мілан передав [PERSON] територіальному органу, яким є муніципалітет м. Монвалле або інший муніципалітет, до якого має бути передано місце проживання неповнолітнього. Суд м. Мілан також обмежив батьківську відповідальність батька і матері щодо всіх рішень, які стосуються здоров`я, догляду, освіти та влаштування дітей. Крім того, з листа Муніципалітету м. Парма Протокол 24/12/2024.0343479.U, перекладеного з італійської на українську мову, справжність підпису перекладача на якому 07.01.2025 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новікової А.В., вбачається, що [PERSON] перебуває під законною опікою муніципалітету м. Варезе, як це передбачено остаточним рішенням, виданим судом у справах неповнолітніх м. Мілан (Протокол №906/2022 загального реєстру). Також соціальна служба зазначає, що вона взяла на себе турботу про сім`ю пана [PERSON] з липня 2022. Таким чином встановлено, що відповідач дійсно сплачував у добровільному порядку аліменти на утримання свого сина до лютого 2022 року включно, натомість, як зазначено у відповіді на відзив та не спростовано відповідачем, в подальшому їх виплату припинив, у зв`язку з чим в березні 2023 року позивачка звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Доводи сторони відповідача про перебування дитини під законною опікою компетентного органу іноземної держави не можуть бути розцінені судом як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, адже вказане не звільняє відповідача від виконання покладених на нього чинним законодавством батьківських обов`язків. Твердження про невідоме місце перебування позивачки разом зі спільною дитиною та втрати з ними зв`язку після лютого 2022 року, як неможливість здійснювати сплату аліментів за усною домовленістю між сторонами не заслуговують увагу, адже, як було встановлено та зазначено вище, що відповідач дійсно сплачував у добровільному порядку аліменти на утримання свого сина до лютого 2022 року включно, при цьому кошти перераховував на один і той самий картковий рахунок дитини, володів його реквізитами, та, відповідно мав можливість продовжувати сплату аліментів у добровільному порядку за домовленістю сторін. Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно з урахуванням індексації починаючи з дати звернення до суду з позовом і до досягнення дитини повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини третьої статті 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, відповідно до положень п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за дану вимогу у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved