Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною видано виконавчий напис від 01.04.2021 №69689.Стягувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Розмір заборгованості 5441, 30 грн. Вважає виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог ст.ст .87, 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню на підставі наступного: Згідно з ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В силуст.87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~№3425-ХІІ\~від 02\~вересня 1993\~року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як передбачено у ч.1 ст.88 вищезазначеного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема таке стягнення здійснюється за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. З матеріалів цивільної справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "СС ЛОУН" укладено кредитний договір №643827-А від 31.08.2019 у письмовій формі, який не є нотаріально посвідченим, а отже за ним не може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). (Постанова ВС від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Представником позивача, в обґрунтування вартості витрат на правову допомогу надано: Договір на надання правової (правничої) допомоги від 11.02.2025, Додатковий договір від 11.02.2025, рахунок від 11.02.2025 та акт від 11.02.2025 (а.с.12-14). Відповідно до наданих доказів вартість витрат на правову допомогу складає 5000,00 грн. з визначенням погодинної оплати 5 годин - вартість 1 години 1000,00 грн., обсяг виконаних робіт - 5 годин. Суд доходить висновку, що вартість витрат на правову допомогу є доведеною та обгрунтованою наданими до суду доказами. Обсяг правової допомоги та її вартість є співмірною відносно предмету спору, відповідає категорії та складності справи. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про покладення понесених судових витрат на правову допомогу на відповідача.

Outcome: approved