Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із\~зазначеним позовом\~до відповідача про визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] , та надвірну споруду (гараж) загальною площею 27,0кв.м., основна 20,6кв.м. та допоміжна 6,4кв.м. літ.«А», які розташовані за адресою: [ADDRESS] , після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого заведена спадкова справа. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька. Відповідно до копії архівного витягу з розпорядження №39-р від 31.12.1993 Літинської районної Ради народних депутатів, покійний батько був у списку громадян району які приватизують об`єкти житлового фонду, віднесені до комунальної і державної власності району, а саме під номером [ADDRESS] [PERSON] 46,3 2кім». Згідно копії свідоцтва про право власності від 17.11.1993, Фонд комунального майна району посвідчує, що вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , загальною площею 46,3кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, станом на 27.12.2024, у вказаній квартирі здійснено зміну загальної площі квартири з 46,3кв.м. на 50,7кв.м. за рахунок уточнення лінійних промірів та зміни коефіцієнта на лоджію. На підставі Рішення №113 виконкому Літинської селищної ради від 20.06.1991, видано Свідоцтво №26 на право особистої власності на домоволодіння та надвірні споруди від 19.12.1991 на надвірну споруду (гараж), загальною площею 27,0кв.м., основна 20,6кв.м. та допоміжна 6,4кв.м., позначеною літ.«А». Коли [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, їй відмовлено в зв`язку із відсутністю належним чином оформлених документів. Тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажає отримати вище вказану квартиру та надвірну споруду (гараж) у власність. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 17.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати по справі залишити за позивачкою. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі їх представника. Літинська селищна рада проти заявлених вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом обставини [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.11.2023 Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області (а.с.7). [PERSON] був рідним батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 1960 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 липня 1980 року (а.с.8,9). За життя, [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось і на що матиме право за законом, своїй дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 26 червня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області (а.с.10). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.04.2024 та відповіді приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Жуковської І.В. від 27.11.2024 (а.с.11,12), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №12/2024, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , інших заяв щодо прийняття спадщини за законом не надходило. Відповідно до копії архівного витягу з розпорядження №39-р від 31 грудня 1993 року Літинської районної Ради народних депутатів (а.с.13), [PERSON] був у списку громадян району які приватизують об`єкти житлового фонду, віднесені до комунальної і державної власності району під номером [ADDRESS] , [PERSON] 46,3 2 кім». На підставі Рішення №113 виконкому Літинської селищної ради від 20 червня 1991 року щодо комунальних та вільних будинків смт. Літина (а.с.14), прийнято в експлуатацію самовільно збудовані до 1991 року надвірні будівлі, що знаходяться на території комунальних та відомчих будинків, видано громадянам (виконкомам будівель) свідоцтва про право власності на надвірні будівлі, що збудовані до 1991 року. Згідно Свідоцтва [ADDRESS] на право особистої власності на домоволодіння та надвірні споруди від 19 грудня 1991 року (а.с.15), Літинська селищна рада посвідчує, що 100% домоволодіння, надвірної споруди, що знаходяться в [ADDRESS] , дійсно належать [PERSON] на правах особистої власності на підставі Рішення №113 від 20.06.1991. На замовлення [PERSON] , фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено Технічний паспорт на надвірну споруду (гараж) за адресою: [ADDRESS] , який складається з: гаража 20,6кв.м., кладової 6,4кв.м, які споруджені у 1980 році (а.с.16,17). Згідно Свідоцтва на право власності на житло від 17 листопада 1993 року (а.с.18), Фонд комунального майна району посвідчує, що квартира, яка знаходяться в [ADDRESS] , дійсно належать на праві приватної власності [PERSON] , 13/250 частка будинковолодіння, загальна площа квартири становить 46,3кв.м. На замовлення [PERSON] , фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено Технічний паспорт на квартиру в будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,7кв.м., житловою площею 26,8кв.м. та допоміжною площею 23,9кв.м. літ. «А2(а.с.19,20). Згідно довідки №257, виданої 27.12.2024 фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.21), згідно матеріалів інвентаризаційної справи №257-24 ТП, станом на 27.12.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , зміна загальної площі квартири з 46,3кв.м. на 50,7кв.м. за рахунок уточнення лінійних промірів та зміни коефіцієнта на лоджію - не потребує отримання дозвільних документів та введення в експлуатацію, згідно статті 152 Житлового кодексу України. Листом №125/01-16 від 12.12.2024 (а.с.22), приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Жуковською І.В. роз`яснено [PERSON] щодо порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні належним чином оформлені документи на спадкове майно. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. У статті 22 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Отже, права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 7 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) зокрема, передбачено, що органи місцевого самоврядування мають право: передавати об`єкти комунальної власності у тимчасове або постійне користування, оренду, продавати їх підприємствам (об`єднанням), організаціям і установам, окремим громадянам та об`єднанням громадян відповідно до законів про приватизацію, а також перерозподіляти об`єкти комунальної власності на договірній та конкурсній основі між власними підприємствами (об`єднаннями), організаціями і установами. Відповідно до частини другої статті 9 ЖК України (редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Так, судом встановлено, що квартира та надвірна споруда (гараж) в [ADDRESS] , шляхом приватизації належала батьку позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло від 17.11.1993 та Свідоцтвом №26 на право особистої власності на домоволодіння та надвірні споруди від 19.12.1991, які входять до спадкового майна, яке спадкує єдина спадкоємиця після його смерті позивачка у справі. Після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка, як спадкоємиця, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на вказані квартиру та надвірну споруду, але в зв`язку з тим, що спадкодавець не вчинив передбачених законом дій щодо реєстрації права власності на вказане майно, позивачка позбавлена можливості прийняти вказану спадщину. З урахуванням викладеного, наявністю заповіту на користь позивачки на спірні квартиру та надвірну споруду, відсутністю інших спадкоємців, відсутністю заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на квартиру та надвірну споруду (гараж) в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо судових витрат У своїй заяві представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. просив судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою.

Outcome: approved