Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області до [PERSON] , в якому просить: усунути перешкоди у здійсненні Седнівської селищної ради Чернігівського району право користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею, 1,0000 га з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 шляхом: зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 площею 1,0000 га на користь держави в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району; скасування у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 56781607 від 24.02.2021 р., яким за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022, площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства (номер запису про право власності 40704287); скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 площею 1,0000 га; стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що оспорюваний наказ суперечить вимогам ст.ст. 58, 60, 61, 83, 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та ст.ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України (далі - ВК України), оскілька спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги р.Снов та заплавних водних об`єктів (старичних озер) і відноситься до земель водного фонду. Цивільний оборот земельних ділянок водного фонду є і був обмежений законодавчо, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України є неможливим, розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця крім випадків передбачених у ст.59 ЗК України. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянку або державна реєстрація права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 16.01.2024 провадження у справі було відкрите та призачене підготовче судове засідання на 07.02.2024 року. \~ \~ \~ \~02.02.2024 від представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшли пояснення у яких управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. \~ \~ \~ \~06.02.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Матвійчук А.С. надійшов відзив, у якому вона також заперечила щодо позовних вимог прокурора на тій підставі, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межами прибережної захисної смуги, а докази прокурора, якими він обгрунтовує позовні вимоги, є недопустимими. \~ \~ \~ \~07.02.2024 підготовче судове засідання було відкладене на 23.02.2024 для надання позивачу часу підготувати відповідь на відзив. \~ \~ \~ \~15.02.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор зазначає, що доводи зазначені у відзиві є безпідставними та необгрунтованими, а позовні вимоги підтверджені картографічними матеріалами, які свідчать, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги. \~ \~ \~ \~16.02.2024 від представника відповідача адвоката Матвієнко А.С. на дійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вона наполягала на недоведеності того, що спірна земельна ділянка знаходиться на землях водного фонду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23.02.2024 було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Матвійчук А.С. та призначено судову земельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. \~ \~ \~ \~16.04.2024 до суду надійшло клопотання експертів у якому вони просили надати додаткові документи, а саме: станом на 12.02.2020 р. топографічну (висотну з горизонтами) зйомку місцевості в районі розташування земельної ділянки з к/н 7425556000:07:000:2022 із зазначенням масштабу, з нанесенням кілометрової сітки, за рамковим оформленням, із зазначенням дати зйомки, в паперовому або електронному вигляді (файл формату .dwg, .tif, .gif, .png, .jpg); або проекти землеустрою прибережної захисної смуги р. Снов в місці розташування с. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області; надати Генеральний план (основне креслення графічні матеріали) с. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області актуальний на дату 12.02.2020 р. в електронному вигляді (файл формату .jpg, .pdf, .tif, .png), із зазначенням масштабу, з умовними позначеннями, читабельним текстом і максимально високою роздільною здатністю зображення, та інформацію про систему координат, що була використана при складанні цього Генерального плану. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 15.05.2024 для вирішення клопотання експертів провадження у справі було відновлене та призначене підготовче судове засідання на 23.05.2024. \~ \~ \~ \~23.05.2024 підготовче судове засідання було відкладене для здійснення запитів на виконання клопотання експертів на 12.06.2024, а потім на 02.07.2024. \~ \~ \~ \~В подальшому, 02.07.2024 ухвалою суду справа з Генеральним планом смт.Седнів в електронному вигляді була направлена для продовження експертизи, а провадження у справі було зупинене. \~ \~ \~ \~17.09.2024 до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді 19.09.2024 р. провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання на 25.10.2024 р. \~ \~ \~ \~Підготовче судове засідання відкладено на 21.11.2024 р. у зв`язку з відрядженням судді. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 21.11.2024 підготовче провадження було закрите, розгляд справи по суті призначено на 09.12.2024. Потім за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладалося на 08.01.2025, на 04.02.2025, на 20.03.2025 та на 21.04.2025. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду постановленою без видалення до нарадчої кімнати 21.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви прокурора про зміну предмету позову. \~ \~ \~ \~Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та у відповідях на відзиви. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Матвійчук А.С. проти позову заперечила пославшись на обставини викладені у відзиві. \~ \~ \~ \~Інші учасники в судове засідання не з`явилися, представників не направили. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~30.08.2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га, яка розташована на території Седнівської селищної ради Чернігівського району (т.1 а.с.34). \~ \~ \~ \~03.10.2019 наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-6924/14-19-сг такий дозвіл йому було надано (т.1 а.с.33). \~ \~ \~ \~22.01.2020 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Седнівської селищної ради Чернігівського району (т.1 а.с.36). \~ \~ \~ \~За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.02.2021 [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 площею 1,0000 га, розташовану на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала продавцю на праві особситої власності на підставі наказу №25-2128/14-20-сг виданого 12.02.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області (т.1 а.с.135-136). \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно ч.4 статті 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. \~ \~ \~ \~Приписами статті 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. \~ \~ \~ \~Згідно з статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (п. «є» ч.1 ст. 19 ЗК України). До земельводного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України). До земель державної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України (пункт «д» частини третьої статті 84 цього кодексу). Частина друга статті 59 ЗК України обмежує можливість передання земель водного фонду у приватну власність випадком безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Відповідно до статі 60 ЗК України, статі 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари -50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил). Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц; пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц; пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (пункт 143 постанови Великої Палати Верховного Судувід 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц). Згідно з відповіддю Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського на запит Чернігівської окружної прокуратури земельна ділянка з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) для р.Снов та заплавних озер ( т.1 а.с.38-44). Натомість, Інститут водних проблем і меліорацій НААН на запит адвоката надав відповідь, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425556000:07:000:2022 знаходиться поза межами прибережної захисної смуги (т.2 а.с.138-141). За клопотаннями сторін, судом були залучені спеціалісти, які готували зазначені відповіді, для отримання консультацій. Спеціаліст Шевчук С.А. по відповіді Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського зазначив, що висновок про знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги базується на тому, що водні об`єкти, розташовані на північ та схід від ділянки є старичними озерами і прибережна захисна смуга навколо них становить 100 метрів. Водний об`єкт розташований на південь та схід від ділянки є старим руслом р.Снов, а тому є її частиною та має прибережну захисну смугу, яка становить 50 метрів. Спеціалісти [PERSON] та Козицький О.М. по відповіді Інституту водних проблем і меліорацій НААН зазначили, що водні об`єкти розташовані поруч з ділянкою є не озерами, а болотами, які не мають прибережної захисної смуги. А водний об`єкт у старому руслі є малою річкою, оскільки його верхів`я не з`єднується з річкою Снов. Прибережна захисна смуга малої річки становить 25 метрів, а тому спірна земельнв ділянка знаходиться поза межами прибережної захисної смуги річки Снов. Доказами є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідноправомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Оцінюючі досліджені докази у сукупності та проаналізувавши консультації спеціалістів, суд зважає на те, що на рисунках 3 та 7 у відповіді Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського не зазначено дату чи місяць цього знімка, що підтвердив і сам спеціаліст [PERSON] . При цьому він же зазначав, що визначати межі водних об`єктів на ділянках, де буває водопілля найкраще після його завершення на початку осені. Ці об`єкти мають суттєво інший вигляд ніж на інших супутникових фото (т.1 а.с.158-160) та на фото з відповіді Інституту водних проблем і меліорацій НААН, де зазначені дати. Оскільки, спеціаліст [PERSON] досліджував ці водні об`єкти за супутниковими фото, зробленими у невідомий час, то суд не може спиратися на його висновок щодо наявності саме старичних озер, а не болот, поряд зі спірною земельною ділянкою. Також суд погоджується з думкою спеціалістів [PERSON] та [PERSON] , що водний об`єкт розташований на південь та схід від ділянки у старому руслі річки Снов є малою річкою, а не частиною річки Снов, оскільки він не є рукавом річки та не з`єднаний з нею у верхів`ї. Таким чином доводи прокурора щодо того, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, тобто є землями водного фонду є безпідставними. З огляду на встановлені обставини у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed