Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача Гайдашук В.М. звернувся до суду з позовом до Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області в інтересах [PERSON] , в якому просить визнати за останньою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своє майно позивачці. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк відповідної заяви, проте в одержанні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно нотаріусом було відмовлено у зв`язку із відсутністю у спадкодавиці правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, про що винесена постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Також зазначає, що інших спадкоємців за заповітом, за законом та таких, які мають право на обов`язкову частку, у спадкодавця немає. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 26.05.2025 року. 27.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, та витребувано спадкову справу. Позиція учасників провадження. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Гайдашук В.М. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради Шиманський Р.Т. в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову, за результатами підготовчого провадження суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Солов`ївською сільською радою Старовижівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Із копії заповіту, посвідченого 03.11.1993 року секретарем виконкому Солов`ївської сільської Ради народних депутатів, Р№ 13 вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 10). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.01.1996 року вбачається, що спадкоємиця [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с. 11). Згідно з витягом з погосподарської книги №2 по с. Солов`ї за 2024 - 2031 рік Сереховичівської сільської ради Ковельського району по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав [PERSON] , яка померла [INFO] і знаходиться в [ADDRESS] . Рік побудування\~1953 року (а.с. 12). Відповідно до довідки №111, виданої старостою Солов`ївського старостинського округу Сереховичівської сільською радою вбачається, що заповіт від імені [PERSON] в сільській раді посвідчувався 03.11.1993 року, заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 13). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті\~\~ [PERSON] судом не здобуто. 12.05.2025 року державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області Хвещук А.В. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 22). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] позивачем виготовлений (а.с. 16 - 20). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги\~шостої ЦК\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] . Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто\~Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі -\~ЦК УРСР). Згідно зі статтями\~524,\~527,\~529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до\~статті 549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР\~України). Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання. Отже, свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого в подальшому відповідно до\~постанови Ради Міністрів Української РСР від 11березня 1985року №105«Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася\~державна реєстрація права власності. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (в силу вимог\~статті 549 ЦК УРСР), та з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved