Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

I. Виклад позиції позивача. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17.12.2024 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №5005636745 від 20.09.2021 в розмірі 12\~007,95 грн., з яких: 8100,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1410,93 грн. загальна заборгованість за відсотками, 2496,16 грн. загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Позов обґрунтовано тим, що позивач у порядку переуступки боргу є правонаступником заборгованості відповідача за кредитним договором №5005636745 від 20.09.2021, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Відповідач добровільно не виконував своїх зобов`язань та не здійснив жодного платежу на поповнення рахунку для погашення кредитної заборгованості. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 17.12.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.30). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 23.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.33-34). Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України» (а.с.38, 40). Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, на підставі ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №5005636745 (а.с.5-6). У зв`язку із невиконанням зобов`язань за даним договором, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 12\~007,95 грн., з яких: 8100,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1410,93 грн. загальна заборгованість за відсотками, 2496,16 грн. загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи (а.с.9). Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» 07.10.2016 укладено Договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.10-11). Між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Европейська агенція з повернення боргів» 15.05.2024 укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги відступає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.12-15). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №5005636745 (а.с.5-6). У зв`язку із невиконанням зобов`язань за даним договором, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 12\~007,95 грн., з яких: 8100,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1410,93 грн. загальна заборгованість за відсотками, 2496,16 грн. загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи (а.с.9). Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» 07.10.2016 укладено Договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.10-11). Між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Европейська агенція з повернення боргів» 15.05.2024 укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги відступає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.12-15). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 ".. .боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в кредитних договорах, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунки Попереднього Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок первісних кредиторів, ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за Кредитним договором. Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідач уклав з кредитною установою кредитний договір, який підписаний відповідачем особисто. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3, 5 та ч.6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.2, 3 ст.215 ЦК України). Як роз`яснено в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними"\~№9\~від 06.11.2009 не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статями 210 та 640 ЦК України, не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до умов Договору відповідач отримав грошові кошти та був обізнаний про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, матеріалами справи підтверджується укладання відповідачем кредитного договору. У даному договорі викладена інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Відтак, оскільки вищевказаний договір про надання коштів та факторингу не визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, то в силу положень Закону України "Про електронну комерцію", ст.ст.6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642, 1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог ст.ст.12, 81\~ЦПКУкраїни не спростовано відповідачем жодними доказами. Отже, ТОВ "ФК "ЄАПБ" надав належні і допустимі докази на підтвердження права вимоги до відповідача. При цьому, як убачається з матеріалів справи, позичальник за договором належним чином не сплачував заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Так, звертаючись з вказаним позовом до суду позивач вказує, що відповідач має заборгованість за кредитним договором. Доказів, в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції від 22.11.2024 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено3028,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved