Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт того, що на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] у віці 81 рік померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина. За життя мати заповіту не склала, інших спадкоємців після її смерті крім нього не має. 24 березня 2025 року він звернувся до Другої броварської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] . Листом Другої броварської державної нотаріальної контори від 24.03.2025р. № 635/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої матері у зв`язку з тим, що ним у встановлений законом шестимісячний термін не подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, з померлою на день її смерті він не був зареєстрований, отже спадщину після померлої матері не прийняв. Зважаючи на викладене, Друга броварська державна нотаріальна контора рекомендувала йому звернутися до суду для вирішення питання надання додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту постійного проживання з померлою матір`ю. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтво про право на спадщину) № 80570908 від 24.03.2025р. у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Оскільки його мати [PERSON] була в похилому віці (померла в 81 рік), останні 3 роки до її смерті фактично постійно проживав разом з нею у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та доглядав за нею, а після смерті поховав її. При цьому я був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно заявнику для оформлення спадщини. Присутня у судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали зміст заяви, наполягали на її задоволенні. Заінтересована особа - Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області сповіщена про час та дату розгляду справи. Від заінтересованої особи - Друга броварська державна нотаріальна контора надійшло повідомлення про розгляд справи без їх представника. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до дня її смерті [INFO] . Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 02 грудня 2022 року, актовий запис № 464. Факт постійного проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті підтверджено Актом обстеження фактичного місця проживання особи від 26.03.2025р., складеного старостою Світильнянського старостинського округу виконавчого комітету Великолимерської селищної ради Броварського району Київської області Шевченком Сергієм в присутності осіб: [PERSON] та [PERSON] , під час обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що зі слів свідків: [PERSON] та [PERSON] син [PERSON] , [INFO] , на день смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживав та доглядав померлу. Згідно роз`яснення державного нотаріуса Другої Броварської державної нотаріальної контори щодо порядку оформлення спадщини пiсля смерті [PERSON] , заявнику було роз`яснено, що він вважається таким, що не прийняв спадщину та роз`яснено право звернутися до суду для визначення факту спільного проживання з померлою або додаткового строку для подання заяви про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Outcome: approved