Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в особі представника Усенка М.І., який діє на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року та ордеру серії ВС №1266140, звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із [PERSON] на його (позивача) користь заборгованість за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024 року в загальній сумі 30 150 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 16.06.2024р. між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 10 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість. 24.09.2024р. між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу №24092024, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 30 150 грн., з яких: 10 000 грн. заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 15 150 грн. заборгованість за відсотками та 5\~000 грн. заборгованість за штрафом. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 30 150 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40коп. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000 грн. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. 23.05.2025р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачем, в особі представника Усенка М.І., який діє на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року та ордеру серії ВС №1266140 до суду подане клопотання від 04.06.2025р. (надійшло до суду 04.06.2025р.), в якому останній просить розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Також зазначає, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та зі згоди сторони позивача судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 16.06.2024р. між СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (кредитор) та відповідачем [PERSON] (позичальник) був укладений в електронній формі Договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1063 /а.с. 10-21/. Згідно умов вказаного вище договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн., зі строком користування кредитом 120 днів з періодичністю платежів кожні 30 днів, щомісячний розмір платежу 4 500 грн. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п. 1.2 цього Договору. Дата погашення кредиту 13.10.2024р (п.п. 1.1, 1.2, 1.4.1 договору). Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 18 000 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача (позичальника) за увесь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 9\~671,38%. У випадку прострочення Клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу; в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. У випадку прострочення Клієнтом сплати тіла кредиту відповідно до терміну, встановленого в графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу; в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України (п. 5.3 Договору). В свою чергу позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором (п. 4.4.2 Договору). 16.06.2024р. згідно договору на переказ коштів №ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022р. відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 10 000 грн. шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТзОВ «Універсаьні платіжні рішення» від 16.04.2025р. вих. №.3426_250416092225 /а.с. 25/. Згідно розрахунку заборгованості за договором №17539-06/2024 від 16.06.2024р. станом на 24.09.2024р. відповідачем за весь час користування кредитними коштами не було здійснено жодного платежу, внаслідок чого станом на 24.09.2024р. розмір заборгованості відповідача складав 30150грн., з яких: 10 000 грн. заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 15 150 грн. заборгованість за відсотками та 5 000 грн. заборгованість за штрафом /а.с. 22-23/. Зазначена заборгованість не зменшилася і на момент подачі даного позову до суду. 24.09.2024р. між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №24092024 (далі Договір факторингу) згідно умов якого до ТзОВ «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Боржників, які зазначені в Реєстрі боржників (Додаток №1 до договору факторингу), в тому числі і право вимоги заборгованості за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024р., укладеним із [PERSON] . На момент укладання такого договору розмір кредитної заборгованості відповідача складав 30 150 грн., з яких: 10 000 грн. заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 15 150 грн. заборгованість за відсотками та 5 000 грн. заборгованість за штрафом /а.с. 25-31, 32/. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах фінснового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024р., то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024р., який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1063. На підставі такого договору відповідачем 16.06.2024р. були отримані кредитні кошти в розмірі 10 000 грн., які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом, але в порушення умов договору не зробив цього. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі про надання коштів на умовах фінансового кредиту і він користувався цими кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ним обчислюється заборгованість за вказаним вище Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024р. в загальному розмірі 30 150 грн., з яких: 10 000 грн. заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 15150грн. заборгованість за відсотками та 5 000 грн. заборгованість за штрафом. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту №17539-06/2024 від 16.06.2024р. відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув і взагалі не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, після відступлення права вимоги, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за сумою (тілом) кредиту та заборгованості за відсотками в загальній сумі 25 150 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до стягнення із відповідча на користь позивача. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу в розмірі 5000 грн., то слід зазначити наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення»\~Цивільного кодексу України\~пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється\~від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 5 000 грн. нарахований відповідачу в період дії в Україні воєнного стану, тобто в період коли відповідач є звільненим від сплати такої неустойки, підстав для її стягнення із відповідача на користь позивача немає. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 25\~150 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та оплати послуг правничої допомоги в розмірі 7\~000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 25\~150 грн., що складає 83,42% від ціни позову (25 150 грн. / 30 150 грн. * 100%), а відтак на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача 2 020 грн. 77 коп. в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору (2\~422 грн. 40 коп. / 100% * 83,42%). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024р. №0103; витяг із замовлення №4 від 10.07.2024р.; детальний опис від 09.05.2025р. наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.03.2024р.; рахунок на оплату від 25.04.2025р. на суму 7\~000 грн. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію йому за рахунок відповідача витрат з оплати правової допомоги адвоката в сумі 7\~000 грн., а відповідач не надав суду своїх заперечень щодо обґрунтованості таких вимог. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial