Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

02.12.2024 року представник позивача звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про скасування державної реєстрації та визнання договорів оренди не дійсними, в якому просить: Скасувати державну\~реєстрацію угоди\~про розірвання\~договору оренди\~землі від\~07.07.2022\~року,\~кадастровий номер\~5920355500:01:001:0942\~укладеної між\~приватним сільськогосподарським\~товариством «ТАШАНЬ»\~та [PERSON] ,\~вчинену державним\~реєстратором Лєпковою\~Оленою Олександрівною\~на підставі\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~індексний номер\~64130504\~та скасувати\~державну реєстрацію\~угоди про\~розірвання договору\~оренди землі\~від 07.07.2022\~року,\~кадастровий номер\~5920355500:01:001:0943\~укладеної між\~приватним сільськогосподарським\~товариством «ТАШАНЬ»\~та [PERSON] ,\~вчинену державним\~реєстратором Лєпковою\~Оленою Олександрівною\~на підставі\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~індексний номер\~64130749. Визнати недійсним договір оренди землі Б\\Н від 24.04.2024 р. укладений між [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством «КОМИШАНСЬКЕ», кадастровий номер земельної ділянки 5920355500:01:001:0942 та скасувати його державну реєстрацію вчинену державним реєстратором Чупахівської селищної ради Охтирського району, Сумська області Скляровою Русланою Вікторівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72848290 від 27.04.2024. Визнати недійсним договір оренди землі Б\\Н від 24.04.2024 р. укладений між [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством «КОМИШАНСЬКЕ», кадастровий номер земельної ділянки 5920355500:01:001:0943 та скасувати його державну реєстрацію вчинену державним реєстратором Чупахівської селищної ради Охтирського району, Сумська області Скляровою Русланою Вікторівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72848339 від 27.04.2024. Свої вимоги мотивує тим, що 21 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договори оренди землі № 38 про передачу йому в оренду належних відповідачу земельних ділянок кадастровий номер земельної ділянки: 5920355500:01:001:0942 та 5920355500:01:001:0943 терміном на 15 років. Однак, 07 липня 2022 року [PERSON] подано дві заяви державному реєстратору Юнаківської сільської ради Лєпковій О.О. про припинення договорів оренди № 38 від 21 лютого 2017 року. До заяви було додано дві угоди від 07.07.2022 р. про розірвання договорів оренди земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0942 та земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0943, які були підписані [PERSON] та позивачем. На підставі зазначених заяв Державний реєстратор відділу Центр надання адміністративних послуг Чупахівської селищної ради Скляровою Р.В. прийнято рішення про припинення права оренди. Індексовий номер рішення 64130504 та 64130749. Угоди про розірвання договорів оренди землі позивачем не підписувались, а печатка якою засвідчено підпис директора є підробленою, а тому позивач вважає такі угоди неукладеними та такими, що призвели до порушення його прав. 13 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942. 20 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0943. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942, який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0943, який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що вищевикладені обставини порушують його право власності та вважає угоди про розірвання договорів від 07.07.2022 року неукладеними, а договори оренди, що були укладені між відповідачем 2 та відповідачем 3 недійсними. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.12.2024 р. зазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Охтирського міськрайонного суду Сумської обл.. Ухвалою суду від 31.12.2024 було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17.02.2025 р. з повідомленням сторін. 15.01.2025 р. від відповідача ПСП «Комишанське» надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач зазначив про повне не визнання заявлених позовних вимог. Так, позивач наданими доказами не спростував презумпції правомірності правочинів щодо припинення договорів оренди між позивачем ПСП «Ташань» та відповідачем [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Представник відповідача ПСП «Комишанське» адвокат Мальченко Д.В. просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Як безпосередньо у судовому засіданні, так і у додатково наданих письмових поясненнях від 15.04.2025 та 12.06.2025 р. представник зазначив про те, що позивач не довів не укладення угод про розірвання договорів оренди належними та допустимими доказами. Клопотання про витребування примірників зазначених договорів у реєстраційній службі не заявляв, тобто не вжив усіх належних заходів для відшукання договорів з метою призначення та проведення відповідних експертних досліджень із оригіналами документів. Висновки експертиз за копіями не можуть вважатись належними та допустимими доказами не укладення вказаних договорів. Також обраний позивачем спосіб захисту прав не є ефективним виходячи із практики вищої судової інстанції. Позовні вимоги про усунення перешкод чи витребування земельної ділянки а також про визнання відсутнім у відповідача права оренди, позивачем не заявляються. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Подала заяву із проханням проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від Державного реєстратора відділу Центр надання адміністративних послуг Чупахівської селищної ради Склярової Руслани Вікторівни надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі. Державний реєстратор Юнаківської сільської ради Лєпкова Олена Олександрівна до суду не з`являлась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд вислухавши пояснення представника ПСП «Комишанське», дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов такого висновку. 21 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] (надалі - відповідач 1) було укладено договір оренди землі № 38. У відповідності до п. 1 зазначеного договору відповідач 1 надав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради, Охтирського району, Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5920355500:01:001:0942 терміном на 15 років. 21 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] (надалі - відповідач 1) було укладено договір оренди землі № 38. У відповідності до п. 1 зазначеного договору відповідач 1 надав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради, Охтирського району, Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5920355500:01:001:0943 терміном на 15 років. Вищезазначені договори були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 07 липня 2022 року [PERSON] подано дві заяви державному реєстратору Юнаківської сільської ради Лєпковій О.О. про припинення договорів оренди № 38 від 21 лютого 2017 року. До заяви було додано дві угоди від 07.07.2022 р. про розірвання договорів оренди земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0942 та земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0943, які були підписані [PERSON] та позивачем. На підставі зазначених заяв Державний реєстратор відділу Центр надання адміністративних послуг Чупахівської селищної ради Скляровою Р.В. прийнято рішення про припинення права оренди. Індексовий номер рішення 64130504 та 64130749. 14.12.2023 за заявою директора ПСП «Ташань» Жернового М.П., про те, що невідома особа 14.11.2022 р. підробивши печатку ПСП «Ташань» і підпис директора підробила офіційний документ «Угоду про розірвання договору оренди землі», укладеного між ПСП «Ташань» та [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за № 12023205480000286. Орган досудового розслідування : підрозділ дізнання Охтирського РВП ГУНП в Сумській обл. На запит представника позивача про хід розслідування вищезазначеного кримінального провадження 24.12.2024 начальником Охтирського РВП ГУНП в Сумській обл. надана відповідь наступного змісту. На даний час здійснюється досудове розслідування та до матеріалів даного кримінального провадження шляхом здійснення тимчасового доступу до речей та документів було долучено завірені належним чином копії наступних документів: угоди про розірвання договору оренди від 14.11.2022 року стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 5920355500:01:001:1567, площею 0,26 га укладеної між орендодавцем [PERSON] та орендарем директором ПСП «Ташань» [PERSON] ; угоди про розірвання договору оренди від 14.11.2022 року стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 5920355500:01:001:1566, площею 3,9288 га укладеної між орендодавцем [PERSON] та орендарем директором ПСП «Ташань» [PERSON] ; угоди про розірвання договору оренди від 07.07.2022 року стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 5920355500:01:001:0942, площею 2,993 га укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем директором ПСП «Ташань» [PERSON] ; угоди про розірвання договору оренди від 07.07.2022 року стосовно земельної ділянки із кадастровим номером 5920355500:01:001:0943, площею 0,4513 га укладеної між орендодавцем [PERSON] та орендарем директором ПСП «Ташань» [PERSON] . Проведено ряд слідчих дій спрямованих на долучення до матеріалів кримінального провадження оригіналів зазначених вище документів. Проте їх місцезнаходження на даний час не встановлено. 13 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942. 20 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0943. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942. який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0943, який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно експертних висновків № 98 від 22.01.2025 р. та №1724 від 09.01.2025 р. проведених за заявою представника позивача Жернового М.П. у Сумському відділенні Інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса зображення відтиску кліше печатки ПСП «Ташань» в наданих на дослідження копіях «Угоди про розірвання договорів оренди землі з кадастровими номерами 5920355500:01:001:0942 та 5920355500:01:001:0943 від 07.07.2022 не є копіями відтиску оригіналу кліше печатки ПСП «Ташань», експериментальні зразки відтиску в яких надано для порівняльного дослідження та мають візуальну різницю із відтиском оригіналу. Ухвалою суду від 17.03.2025 р. було зобов`язано відповідача [PERSON] надати оригінал угоди від 07.07.2022 р. про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920355500:01:001:0943. 21.03.2025 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява із повідомленням про те, що витребувані оригінали документів ( примірників угод від 07.07.2022 р. про розірвання договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами - 5920355500:01:001:0942\~та 5920355500:01:001:0943) у неї відсутні. За змістом статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої\~статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 2\~Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України(далі -ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу\~України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 4\~ст.\~124\~ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. У частині першій статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 13\~Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16\~Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14\~Закону України «Про оренду землі»). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6\~Закону України «Про оренду землі»). Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами другою-четвертою статті 3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктами 1, 9, 14\~частини першої\~статті 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно з частиною третьою\~статті 26\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом, визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У справі, яка переглядається, обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування державної реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі від 07.07.2022 року, кадастровий номер 5920355500:01:001:0942 укладеної між приватним сільськогосподарським товариством «ТАШАНЬ» та [PERSON] , вчинену державним реєстратором Лєпковою Оленою Олександрівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 64130504 та угоди про розірвання договору оренди землі від 07.07.2022 року, кадастровий номер 5920355500:01:001:0943 укладеної між приватним сільськогосподарським товариством «ТАШАНЬ» та [PERSON] , вчинену державним реєстратором Лєпковою Оленою Олександрівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 64130749, позивач посилався на те, що він не підписував зазначених угод, тому ці угоди є неукладеними, а їхня державна реєстрація незаконною. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого\~частини другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою\~статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої п`ятої статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Згідно з частинами першою четвертою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою,\~статті 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою\~статті 78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-31595 св 18)). Згідно з частинами першою, третьою статті\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частинами першою, третьою, шостою, сьомою десятою статті 84\~ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду. Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України). Відповідно до положень пункту 1.1\~Науково-методичних\~рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України). У справі, що переглядається, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач, зокрема, просив суд витребувати у відповідача [PERSON] з метою вирішення питання про призначення експертизи оригінали угод від 07.07.2022 про розірвання договорів оренди від 21 лютого 2017 року. Ухвалою суду від 17 березня 2025 року клопотання про витребування зазначених доказів задоволено. Відповідач [PERSON] заявами від 21.03.025 р. та 17.04.2025 р. повідомила суд про те, що витребувані у неї оригінали договорів про припинення договорів оренди відсутні. За таких обставин, у зв`язку з ненаданням відповідачем оригіналів угод від 07.07.2022 та відсутністю таких у позивача, суд вважає, що [PERSON] та ПСП «Комишанське» не спростували доводів позивача про не укладення та не підписання ним угод 07.07.2022 про розірвання договорів оренди і не підтверджено законність державної реєстрації цих правочинів. Враховуючи викладене, оскільки сторона відповідача не спростувала доводів позивача про не підписання ним оспорюваної угоди, суд погоджується із доводами позивача про те, що у нього було відсутнє волевиявлення на припинення договорів оренди землі, а тому вважає встановленим не укладення цих правочинів та наявність правових підстав для скасування їхньої державної реєстрації для реального відновлення порушеного права позивача. Зазначене узгоджується із правовими висновкам зазначеним в постанові Верховного суду від 21.02.2024 у справі № 385/342/23. При вирішенні спору у цій частині суд також бере до уваги надані позивачем експертні висновки № 98 від 22.01.2025 р. та №1724 від 09.01.2025 р., про які зазначено вище, за якими зображення відтиску кліше печатки ПСП «Ташань» в наданих на дослідження копіях «Угоди про розірвання договорів оренди землі з кадастровими номерами 5920355500:01:001:0942 та 5920355500:01:001:0943 від 07.07.2022 не є копіями відтиску оригіналу кліше печатки ПСП «Ташань», експериментальні зразки відтиску в яких надано для порівняльного дослідження та мають візуальну різницю із відтиском оригіналу. Судом були досліджені зазначені висновки у оригіналі. За клопотанням сторони відповідача в судовому засіданні був допитаний експерт [PERSON] , який пояснив, що незважаючи на те, що йому на дослідження були надані копії документів, а не оригінали, він у межах поставлених питань надав відповідний висновок виходячи із явної візуальної різниці із зразками відтисків наданих як оригінал. Суд не погоджується із доводами представника ПСП «Комишанське» про недопустимість даного доказу, оскільки вказані у висновку обставини також підтверджуються шляхом візуального огляду вказаних договорів. Встановлення цього факту також є обставиною, що опосередковано підтверджує доводи сторони позивача про не укладеність договорів розірвання договорів оренди від 07.07.2022. Таким чином, договори землі за № 38 від 21 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] у відповідності до п. 1 якого відповідач 1 надав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельні ділянки терміном на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради, Охтирського району, Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5920355500:01:001:0942 зареєстрований 17.03.2017 р. державним реєстратором КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради, Сумська обл., номер запису 19506303, та 5920355500:01:001:0943 зареєстрований 17.03.2017 р. державним реєстратором КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради, Сумська обл., номер запису 19506287, є укладеними і чинними. Будь-яких інших відомостей щодо розірвання, скасування чи припинення дії зазначених договорів оренди земельної ділянки немає. Разом із тим, як зазначено вище, 13 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942. 20 березня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: 5920355500:01:001:0943. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0942. який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 24 квітня 2024 року між [PERSON] та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий 5920355500:01:001:0943, який був зареєстрований державним реєстратором Скляровою Р.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Положеннями статті 24\~Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) імперативно встановлено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно з частиною першою\~статті 27\~Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно з п. 41 Договорів оренди землі № 38 від 21 лютого 2017 року, що були укладені між позивачем та відповідачем 1 перехід права власності на орендовану до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У відповідності до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі За частинами першою та третьою статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець, крім іншого, зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Способами захисту прав власника або землекористувача на земельну ділянку, крім іншого, є визнання прав та визнання угоди недійсною (п. «а», «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України). Підставами визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Верховний Суд неодноразово виснував про те, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря. Такий правовий висновок висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 587/2331/16-ц (провадження № 14-411цс19), від 09 жовтня 2019 року в справі № 387/1095/17 (провадження № 14-414цс19), від 20 листопада 2019 року у справі № 669/930/16-ц (провадження № 14-486цс19), від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19); постановах Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 394/1030/19 (провадження № 61-8430св21), від 05 січня 2023 року у справі № 342/1026/21 (провадження № 61-6886св22), від 20 лютого 2023 року у справі № 342/1025/21 (провадження № 61-6885св22). Оскільки одна і та ж земельна ділянка не може бути одночасно об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, наявні підстави для визнання оспорюваних договорів оренди землі, укладених 24 квітня 2024 року між [PERSON] \~та ПСП\~«Комишанське» недійсними, оскільки вони укладені у період дії попередніх договорів. З урахуванням зазначеного наявні правові підстави для скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень за вказаними договорами. Обраний позивачем спосіб захисту на думку суду є належним та ефективним, а тому суд не бере до уваги заперечення представника відповідача із цього приводу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем під час розгляду справи були понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 9084 грн. за три вимоги. Перша вимога стосується іншої сторони неукладених договорів про розірвання договорів оренди, а саме [PERSON] . Інші дві вимоги стосуються нового власника земельних ділянок [PERSON] та ПСП «Комишанське», як нового орендаря вказаних земельних ділянок. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та ПСП «Комишанське» в рахунок відшкодування судових витрат по 3028.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved