Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

12.08.2024 [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач, батько дитини), діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач, мати дитини) про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини батьком, встановлення способу участі батька у вихованні дитини - сина [PERSON] , [INFO] (далі також [PERSON] , [PERSON] , дитина). Мати дитини - [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження, встановлення способу участі батька у вихованні сина, зобов`язання вчинення дій. Суть спору. Позиція сторони позивача. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON] , який постійно проживає з матір`ю. Мати дитини створює перешкоди батьку у спілкуванні з сином, намагання батька врегулювати з відповідачем його участь у вихованні сина не дали бажаного результату, у зв`язку з чим у жовтні 2021 року він звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. 30.11.2021 Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 529 (далі також - Розпорядження) визначено участь батька у вихованні сина за наступним графіком: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 до 18.00 год., також зобов`язано батька забирати та повертати дитиною за адресою її проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправним дій та негативних розмов стосовно матері дитини. [PERSON] вказаним розпорядженням зобов`язано не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька. Проте матір дитини не дотримується вказаного розпорядження, не пояснюючи причин. Батько дитини неодноразово звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зі скаргами на невиконання матір`ю дитини Розпорядження, однак вони залишились без реагування. Тільки після візиту до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації батьку стало відомо, що мати дитини змінила місце проживання. Батько дитини звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Служба) - за місце фактичного проживання матері разом зі спільним сином із заявою про вчинення останньою перешкод у його участі у вихованні та спілкуванні з сином. В результаті тривалого невиконання матір`ю Розпорядження, батько дитини прибув до її фактичного місця проживання з вимогою побачитись із сином, проте [PERSON] повідомила, що останній перебуває у дитячому садочку. Після прибуття до дитячого садочка остання заборонила батьку спілкуватись із сином та забрала його разом зі своїм чоловіком. Батько бажає спілкуватись та зустрічатись із сином, домовитись з матір`ю про його участь у вихованні сина не вдається, а тому позивач звертається до суду та просить: 1.Зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] . 2.Встановити спосіб і графік побачень та спілкування батька із сином з дня вступу рішення у законну силу: 1)Щонеділі з 09.00 год. до 19.00 год. безперервно без присутності матері поза межами місця проживання дитини; 2)Кожного парного року за місцем проживання батька дитини для святкування дня народження дитини протягом доби [INFO] та державний свят: Новий рік (з 09.00 год. 31 грудня по 01 січня включно), Різдво, Великдень без приступності матері; 3)Кожного року в липні або серпні місяці протягом 14 днів безперервно для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі закордоном, без приступності матері; 4)Кожного непарного року для забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі закордоном, протягом 14 днів з 02 березня по 16 березня без присутності матері; 5)Кожного парного року для забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини спільний відпочинок батька з сином, у тому числі за кордоном, протягом 14 днів безперервно з 17 жовтня по 31 жовтня без приступності матері. 3.Зобов`язати [PERSON] не допускати противоправних дій щодо перешкод у побаченні батька з дитиною та негативних розмов відносно батька дитини. Позиція сторони відповідача. Мати дитини - [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, у якій вказала наступне. Вона разом з позивачем не перебувала у зареєстрованому шлюбі, після того, як вона завагітніла спільною з ним дитиною, батько дитини зник з її життя, не приймав моральної, матеріальної участі у підтримці [PERSON] . У день виписки із пологового будинку [PERSON] допоміг [PERSON] доїхати додому разом із новонародженою дитиною і знову зник, оскільки постійно проживав зі своєю дружиною у зареєстрованому шлюбі, з якою має двох спільних дітей. На неодноразові прохання приїхати та допомогти їй з доглядом за дитиною, а також провезти з ним час, батько дитини посилався на зайнятість та відсутність можливості. В подальшому після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] вимушено виїхала до Польщі, [PERSON] не надавав та не пропонував жодної допомоги, як і після її повернення до України, на неодноразові звернення матері щодо участі у вихованні та догляді за дитиною не реагував, матеріальної допомоги не надавав, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак жодного разу батько дитини аліменти не сплачував. За три з половиною роки життя сина [PERSON] не приїжджав до сина, не вітав на свята, не дарував подарунки, лише раз придбав самокат на другий день народження [PERSON] . [PERSON] зазначає, що ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з сином, навпаки, саме батько не дотримувався встановлено Розпорядження, про що мати дитини неодноразово повідомляла Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. [PERSON] бачився з сином вкрай рідко, виключно на вимогу матері, не у відповідності до встановленого графіку, лише коли батьку було зручно, при цьому не приїздив до сина, а [PERSON] відвозила сина до батька. На початку 2023 року [PERSON] почала романтичні відносини з [PERSON] , у травні 2023 року вони прийняли рішення проживати у приватному будинку за межами м. Києва, у серпні 2024 року зареєстрували шлюб, мають спільну дитину. Про зміну місця проживання мати дитини повідомила батька дитини під час телефонної розмови у травні 2023 року, а в липні 2024 року направила йому лист з повідомленням фактичного місця проживання, також [PERSON] сповістила про це Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Мати дитини стверджує, що батько дитини вкрай рідко проявляв інтерес до дитини, життям, здоров`ям, потребами та успіхами сина не цікавився та уваги цьому не приділяв. Вважає, що вимоги позивача пов`язані виключно з можливістю підтвердження утримання трьох неповнолітніх дітей для оформлення відстрочки від мобілізації у період дії воєнного стану. Зазначила, що під час раптового візиту батька до місця проживання матері з дитиною, остання повідомила, що син знаходиться у дитячому садку, запропонувала погодити інший день та час зустрічі, однак [PERSON] наполягав на зустрічі з сином, тоді вона запропонувала відвідати садочок разом. Однак після прибуття у дитячий садок [PERSON] почав поводити себе агресивно, маніпулював дитиною, викликав у сина стрес. [PERSON] не впізнав батька, злякався, звертався до чоловіка [PERSON] - [PERSON] як до батька, до [PERSON] на контакт не йшов, після зустрічі погано спав, відмовлявся відвідувати садочок. Оскільки спільний син є малолітнім, вразливим та чутливим, така поведінка батька негативно впливає на його психоемоційний стан. Також вказала, що син в силу віку має режим сну та харчування, окрім відвідування садочку також відвідує додаткові гуртки та футбольну секцію, заняття з плавання, а отже для забезпечення його інтересів та з врахуванням активного графіку просила суд: 1.Скасувати розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 529 від 30.11.2021 «Про визначення участі батька у вихованні його дитини» в частині встановлення [PERSON] графіку спілкування з сином у присутності матері: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год. 2.Визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] та встановити наступний графік побачень з дитиною до досягнення ним 14 років: 1)Дві неділі кожного місяця з 10.00 год. до 13.00 год. безперервно в присутності матері; 2)Кожного парного року 05 квітня в день народження [PERSON] та в дні державних свят: Новий рік та Різдво Христове - за місцем проживання дитини, а також в місцях проведення свята в часи святкування в присутності матері; 3)Кожного року в період з липня по серпень включно протягом семи календарних днів безперервно для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини в межах території України спільний відпочинок батька з сином в присутності матері. 3.Зобов`язати [PERSON] проводити зустрічі з сином за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини. Заяви, клопотання, процесуальні дії суду. Ухвалою судді від 26.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 25.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив. 28.10.2024 від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява. У підготовчому засіданні 29.10.2024 судом прийнято відзив, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.11.2024. Ухвалою суду від 29.10.2024 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним та об`єднано їх в одне провадження, встановлено строки для подання заяв по суті. 19.11.2024 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив. 26.11.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 28.11.2024 від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання. Ухвалою суду від 28.11.2024 прийнято до розгляду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, відкладено підготовче засідання на 23.01.2025. У підготовчому засіданні 23.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 19.02.2025. 24.01.2025 від представника Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області надійшла заява з проханням замінити неналежну сторону на належну - Службу у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. У судовому засіданні 19.02.2025 суд ухвалив про повернення до стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.02.2025 виключено з числа учасників справи Службу у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, відкладено підготовче засідання на 12.03.2025. 19.02.2025 від представника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшов Акт обстеження житлових умов. У підготовчому засіданні 12.03.2025 приєднано до матеріалів справи Акт обстеження житлових умов, задоволено клопотання представника відповідача Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про долучення копії Розпорядження, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 10.04.2025. Судове засідання, призначене на 10.04.2025, у зв`язку із неявкою сторони позивача відкладено на 25.04.2025. 10.04.2025 від представника Служби надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. 24.04.2025 від представника Служби надійшов Висновок про встановлення способу участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] (далі - Висновок). У судовому засіданні 25.04.2025 приєднано до матеріалів справи Висновок, заслухано вступне слово позивача, його представника, відповідача, оголошено перерву у судовому засіданні до 23.05.2025. 24.04.2025 від представника відповідача Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. 23.05.2025 від представника Служби надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. У судовому засіданні 23.05.2025 заслухано вступне слово представника відповідача, досліджено письмові докази, закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголошено перерву перед судовими дебатами до 12.06.2025. У судовому засіданні 12.06.2025 заслухано виступ сторін та їх представників у судових дебатах, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та дату та час його проголошення - 25.06.2025 о 16.00 год. Фактичні обставини, встановлені судом. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] /т.1 а.с.57/. 24.11.2022 Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти /т. 1 а.с.72/. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.11.2022 № 529 визначено участь батька у вихованні сина за наступним графіком: щовівторка, щочетверга, щосуботи з 15.00 до 18.00 год., також зобов`язано батька забирати та повертати дитиною за адресою її проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправним дій та негативних розмов стосовно матері дитини. [PERSON] вказаним розпорядженням зобов`язано не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька /т.1 а.с.18/. [PERSON] звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 26.02.2024, 28.02.2024, 18.03.2024 зі скаргами щодо невиконання [PERSON] . Розпорядження. З аналогічному скаргою 28.05.2024 [PERSON] звернувся до Служби /т.1 а.с.19,20,21,22-24/. У відповідь на скарги Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації листом №101/421В-276-79 від 26.03.2024 повідомила [PERSON] про відсутність підстав для складання відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП у зв`язку із недоведенням невиконання нею Розпорядження /т.1 а.с.87-90/. [PERSON] зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із повідомленнями від 17.02.2024, 26.03.2024 22.05.2024, 02.07.2024 про невиконання [PERSON] . Розпорядження /т.1 а.с.62,64,65,69-71/. 26.03.2024 [PERSON] повідомила Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання. Повідомленням від 05.07.2024 сповістила адресу фактичного проживання /т.1 а.с.63,66-68/. Листом від 16.07.2024 № 201/42-2497 Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації сповістила батька дитини про фактичне місце проживання його сина разом з матір`ю - [ADDRESS] /т.1 а.с.25/. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , 14.08.2024 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб /т.1 а.с.59,60/. [PERSON] відвідує приватний заклад дошкільної освіти «Світ дитинства» в смт Чабани Фастівського району, характеризується позитивно; отримує спортивно-оздоровчі послуги ТОВ «СЛ Сейлс» (Sport Life), відвідує басейн, секцію з футболу, гуртки «Bebi-Sport», «Арт-терапія», «Англійська мова» /т.1 а.с.74,75-79,80,81,100-111,116-122,123-124,129-130/. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2022 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) /т.1 а.с.132-134/. Станом на 28.10.2024 відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають /т.2 а.с.122/. Згідно Акту обстеження умов проживання від 03.02.2025, за місцем проживання [PERSON] створені належні умови для проживання дитини, її розвитку та навчання /т.2 а.с.174/. Під час перегляду відеозапису зустрічі батьків та [PERSON] судом встановлено, що 06.08.2024 у визначений Розпорядженням день та час [PERSON] приїхав за місцем проживання сина для зустрічі, завітав до дитячого садочку, де перебувала дитина, мав нетривалу зустріч у присутності матері дитини та інших осіб. У Висновку Служба у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області вважає за доцільне встановити спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] шляхом затвердження графіка побачень, а саме рекомендувати батьку проводити спільний час з дитиною щонеділі з 09 год. до 19. 00 год. безперервно, без присутності матерів, враховуючи фізіологічні потреби дитини; кожного року святкувати день народження дитини [INFO] та державні свята Новий Рік, Різдво, Великдень в присутності матері; один раз на рік для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини в літній період протягом 10 днів проводити спільний відпочинок батька з сином без присутності матері на території України; матері не чинити перешкоди у спілкуванні батька з сином /т.2 а.с.200-202/. Норми права та мотиви їх застосування. За своєю суттю дані спірні правовідносини є сімейними відносинами, які регулюються положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно зі статтею 19 ЦПК України справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Сукупність установлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що між матір`ю та батьком [PERSON] дійсно виник спір щодо участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним. У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11.07.2017 зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. У зв`язку із зазначеним при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживає з матір`ю, яка турбується про нього, забезпечує всім необхідним, сприяє його розвитку та піклується про його здоров`я, спокій, безпеку, а також виховує її в атмосфері тепла та любові. Відповідно до положень статей 150, 151, 152, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 цього Кодексу закріплене правило рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, яке є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Згідно з цією нормою розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] . Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Враховуючи пояснення сторін, оцінюючи надані суду докази, судом не встановлено обставин, які б свідчили про перешкоджання [PERSON] батьку у вихованні та спілкуванні з сином. Так, досліджений відеозапис зустрічі батька з сином 06.08.2024 свідчить про те, що [PERSON] у визначний Розпорядженням день та час приїхавши за місцем фактичного проживання дитини, очевидно не знав, що син в такий час доби перебуває у дитячому садочку, не погодився на пропозицію матері домовитись про інший час для зустрічі, раптово для сина приїхав до його дитячого садочку, чого ні разу не робив за рік відвідування [PERSON] садка, чим спричинив напружену обстановку між матір`ю дитини, її чоловіком, працівниками садочку, а головне - стресову ситуацію для [PERSON] , який наче і впізнав батька після тривалого часу без побачень з ним, але розгубився і злякався. Суд звертає окрему увагу батька, що такі зустрічі з сином аж ніяк не сприяють нормальному психоемоційному стану [PERSON] , ба більше, його позитивному враженню про батька та зустрічей з ним. Інших доказів того, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина, останнім не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено. Відтак, вимога [PERSON] в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні з сином не підлягає задоволенню через недоведеність. Щодо вимог позовної та зустрічної позовної заяви про визначення способів участі батька у його вихованні та спілкуванні з ним. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. За нормою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Зважаючи на те, що [PERSON] зобов`язаний брати участь у вихованні [PERSON] і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи, що батьки не в змозі самостійно визначити порядок участь батька у вихованні [PERSON] та спілкуванні з ним, приймаючи до уваги, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про визначення способів участі батька у вихованні сина і спілкуванні з ним. При цьому, суд наголошує, що [PERSON] не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до положень частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час розгляду справи встановлено, що батько прагне налагодити контакт із сином, брати участь у його житті та вихованні, проте досягнути домовленості щодо цього батькам не вдається. У справі «Швець проти України» суд вказав, що у справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів. Адекватність вжитих заходів має оцінюватись оперативністю їхнього виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає; не можна виключати застосування санкцій у випадку неправомірної поведінки того з батьків, з яким проживають діти. Отже, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на оцінці сукупності установлених при розгляді цієї справи обставин, при вирішенні вимог сторін про визначення способів участі батька у вихованні дитини слід виходити із принципу справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків. Суд не вважає рекомендований Службою графік участь батька у вихованні дитини таким, що відповідає зазначеною принципу, а тому не покладає його в основу свого рішення в частині визначення способів участі батька у вихованні сина і спілкуванні з ним. Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для встановлення іншого графіку, а саме: - у суботу першого, третього, п`ятого тижня кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини; - у неділю другого та четвертого тижня кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини; - кожного року у день народження дитини [INFO] з 18.00 год. до 21.00 год. та кожного парного року у дні державних свят: Новий рік з 15.00 год. 31 грудня по 15.00 год. 01 січня; Різдво, Великдень з 12.00 год. до 19.00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини та його бажання присутності матері; - щорічно під час літніх канікул з метою оздоровлення та відпочинку дитини протягом чотирнадцяти днів без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я, бажання та розкладу дня дитини. Побачення батька з сином мають відбуватись шляхом їх зустрічі за місцем проживання дитини, або за домовленістю між батьками про інше місце їх зустрічі, весь інший час батько та син можуть перебувати поза місцем проживання дитини. За результатами домовленості між батьками період зустрічей дитини з батьком може бути змінений. Зважаючи, що у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] тривалий час не бачився із сином, враховуючи вік дитини, суд вбачає за необхідне встановити перехідний період до визначеного графіку, а саме під час перших чотирьох зустрічей батька з дитиною проводити їх у присутності матері. При цьому обов`язком матері є сприяння налагодженню такого рівня стосунків між батьком і сином, щоб після закінчення перехідного періоду наступні зустрічі без її присутності відбувались у комфортній для дитини атмосфері, без страху та стресу. З огляду на складний характер відносин між сторонами, з метою запобігання їх недобросовісній поведінці, суд вбачає підстави для зобов`язання [PERSON] не перешкоджати та сприяти необмеженому спілкуванні батька з сином будь-якими засобами зв`язку - телефонним, поштовим, електронним тощо; заздалегідь повідомляти батька про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною; на вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання. В свою чергу [PERSON] зобов`язати під час спілкування з сином дотримуватися розпорядку його дня і режиму харчування, не допускати негативних розмов стосовно матері дитини та письмово або в електронній формі повідомляти [PERSON] про намір забрати дитину під час канікул - не пізніше, ніж за два тижні до початку спільного відпочинку. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що найкращим інтересам [PERSON] буде визначення способів участі батька у його вихованні та спілкуванні з ним. Щодо вимоги [PERSON] скасувати розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 529 від 30.11.2021. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Пунктом 73 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24.09.2008 передбачено, шо у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Розпорядження, яке просить скасувати мати дитини, прийняте у відповідності до Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, Сімейного кодексу України, законів України «Про охорону дитинства», «Про місцеві державні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану», «Про основи національного спротиву», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги рішення та матеріали комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (протокол від 24.11.2022 № 17). У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Сама по собі незгода із Розпорядженням не може слугувати підставою для його скасування. Крім того, статтями 158, 159 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Оскільки судом прийнято рішення про визначення способу участі батька у вихованні сина і спілкуванні з ним у формі зустрічей та спільного відпочинку за встановленим графіком, яке має вищу юридичну силу, аніж оскаржуване Розпорядження, окремого скасування такого розпорядження закон не вимагає. Отже, правових підстав для задоволення вимоги про скасування розпорядження судом не встановлено, у цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Розподіл судових витрат. У позовній заяві [PERSON] просив судові витрати залишити за ним. Позивач за зустріч позовом у позовній заяві зазначила, що докази понесених судових витрат та розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу буде наданий у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. З урахуванням зазначеного, розподіл судових витрат буде здійснений окремо від рішення суду.

Outcome: partial