Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

01 квітня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] від імені якої діє адвокат Чорний О.В. до КП БМР «Білоцерківтепломережа» та ТОВ «Масивтепломережа», в якому позивач просить суд зняти арешт, накладений на майно [PERSON] , а саме квартири за адресою: [ADDRESS] згідно Постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АК № 619747 від 06 травня 2006 року № 3207940 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що на примусовому виконанні в міському відділі ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] в рамах якого було винесено Постанову про накладення арешту на майно боржника\~ № 2084/2-41 від 15.05.2006. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 серпня 2023 року [PERSON] \~ помер [INFO] , в зв`язку з чим [PERSON] отримала право на спадщину. Разом з тим, звернувшись із заявою до нотаріуса з метою оформлення спадщини, позивач довідалась про наявність вищевказаного арешту. Відповідно до Постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» серії АК № 619474 від 06 травня 2006 року виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-12455 виданого на підстав рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в справі № 2-12455 від 23.10.2002, стягувачем в справі було КП БМР «Білоцерківтепломережа»\~ та ТОВ «Масивтепломережа». Незважаючи на те, що борг було погашено в повному обсязі, державний виконавець не скасував накладений арешт.\~ Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за\~ правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні та призначено підготовче засідання на 05 травня 2025 року. У відкритті провадження у справі в частині позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Масивтепломережа» - відмовлено. 24 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив від КП БМР «Білоцерківтепломережа», в якому вказали, що станом на 15.04 2025 (дату подачі відзиву) заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутня. Питання щодо зняття арешту поклали на розсуд суду. 02 травня 2025 року представник відповідача Малик Г.О. звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі представника відповідача. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до судовго розгляду по суті на 23 червня 2025 року. 23.06.2025 представник позивача адвокат Чорний О.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав.\~ Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На примусовому виконанні в міському відділі ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] в рамах якого було винесено Постанову № 2084/2-41 від 15.05.2006\~ про накладення арешту на майно боржника а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Постанова накладена на підставі виконавчого листа № 2-12455, виданого 23.10.2002 Білоцерківським міським судом Київської області\~ (а.с. 20), виданого на підставі рішення від 23.10.2002 (а.с. 21). Відповідно до наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно довідки № 08 від 07 квітня 2025 року, виданої КП БМР «Білоцерківтепломережа» по особовому рахунку № [NUMBER] на за адресою [ADDRESS] відсутня заборгованість (а.с. 42). Білоцерківським відділом ДВС\~ у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції відмовлено [PERSON] в знятті арешту (а.с. 17).\~\~\~\~ Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги як оформити свої спадкові права на частину квартири, так і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися цим майном та на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України\~ незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Водночас, як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Крім того, згідно з ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що обтяження майна, яке позивач прийняв у спадщину, за відсутності будь-яких правових підстав для цього, порушують права останнього як особи, яка набула речові права на успадковану частину квартири, та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження майном. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та його задоволення, оскільки у позивача відсутні інші можливості захистити своє порушене право, окрім як звернусь до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про знаття арешту з належного їй майна.

Outcome: approved