Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та син позивачки [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Після припинення батьками сімейних відносин у 2016 році донька [PERSON] залишилася проживати разом з батьком та повністю перебувати на його утриманні. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2019 року у справі № 650/1067/19 за позовом [PERSON] визначено місце проживання доньки [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] вже дев`ять років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, взагалі не займається її вихованням, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує продуктами харчування та одягом, не допомагає у здобуті дитиною повної загальної середньої освіти, не готує її до самостійного життя, тобто взагалі ігнорує свої права та обов`язки щодо своєї доньки. Має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 182 853.25 грн. На теперішній час [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] (своєю бабусею), тільки вона піклується, виховує та забезпечує її всім необхідним, так як її батько [PERSON] , [INFO] , згідно сповіщення сім`ї № 51 Міністерства оборони України [INFO] зник безвісті під час виконання бойового завдання. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали вимоги позову вказавши, що дитина з народження знаходиться на утриманні тата та його родини. Відповідачка, коли дитині було один рік, залишила дитину з батьком [PERSON] . На протязі наступного року ще намагалася спілкуватися з дитиною, але після досягнення дитиною двох років, вона жодного разу не прийшла до дитини (до викрадення зі школи). Наразі син, батько дитини вважається безвісти відсутнім. Коли дитина йшла в перший клас, мама навіть не привітала дитину. В кінці першого класу відповідач викрала дитину з школи. Рішенням Верховного суду дитину залишили з татом. Після того минуло вже шість років, мати жодного разу ні зателефонувала, ні прийшла до дитини. Син військовослужбовець, мав змогу оздоровити дитину за кордоном, але відповідачка не дала згоду на виїзд за кордон. Просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області в судовому засіданні пояснила, що після припинення батьками сімейних відносин у 2016 році та за позовною справою № 650/1067/19 визначене місце проживання дитини [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] , в якому станом на зараз проживає бабуся [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] 06 квітня 2025 року зник безвісті під час забезпечення національної безпеки, оборони і стримування збройної агресії проти України. 19 квітня 2025 року працівники Служби зв`язалися за телефоном ([NUMBER]) з матір`ю дівчинки [PERSON] та здійснили виїзд за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] . Відповідно акту обстеження умов проживання № 71 від 19.05.2025 року встановлено, що мати дівчинки постійно проживає за вказаною адресою, одна. Будинок газифікований, наявне електропостачання, водозабезпечення. Складається з 3 кімнат, кухні, коридору. Забезпечений меблями, спальними місцями, санітарно-гігієнічні умови в нормі, у разі виявлення бажання дитини проживати разом створені усі умови. [PERSON] на даний час в пошуку роботи, має підробіток не офіційний. Зі слів [PERSON] , сім`я [PERSON] всіляко перешкоджала їй бачитися з донькою, таким чином порушували право дитини на спілкування з матір`ю, брати активну участь у її вихованні, доказом твердження є бесіда спеціаліста Служби з [PERSON] , яка відповідала тихо та не впевнено, що «не пам`ятаю маму». Зі слів сусідів вулиці [PERSON] , де проживає малолітня, неодноразово бачили, як [PERSON] приходила до доньки. При бесіді з [PERSON] прослідковувалося постійне хвилювання за свою дитину, її психологічний стан та можливість безперешкодно спілкуватися з нею. Тому підстав для позбавлення її батьківських прав щодо дитини комісією не встановлено. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім`ю [PERSON] знає, оскільки [PERSON] навчається з її дитиною в одному класі. Вона проживає по сусідськи з позивачем. Жодного разу не бачила маму дівчинки. В шкільному житті дитини вона жодної участі не приймала і не приймає. Вона навіть не знала, що є мама (думала вона померла), оскільки завжди в школі був лише тато, або бабуся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідськи з [PERSON] . Знає, що відповідач проживала з [PERSON] . А потім десь вона зникла, довгий час її не було. Через деякий час після 21:00 год. вона прийшла, вчинила скандал, кричала, висловлювалася нецензурними словами, викликали поліцію. Один раз був випадок, вони вели дітей з гімнастики, відповідач пройшла мимо навіть не підійшла до дитини, чи до бабусі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач є його колишньою невісткою. Дитину вона покинула ще маленькою сину, вони з дружиною допомагали сину виховувати дитину. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що мама покинула її, коли вона ще була маленькою. На даний час вона її не знає навіть. Не рахуючи періоду, коли мати її викрала зі школи, вона жодного разу не приходила до неї, не телефонувала, ні цікавилася її життям. Вона розуміє, що не потрібна матері, відповідно не бажає з нею жити. Заслухавши представника позивача, позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 червня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоолександрівського районного управління юстиції у Херсонській області, про що 10 листопада 2012 року складено відповідний актовий запис № 99. Після припинення батьками сімейних відносин у 2016 році [PERSON] залишилася проживати з батьком та повністю перебувати на його утриманні. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2019 року у справі № 650/1067/19 за позовом [PERSON] визначено місце проживання доньки [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на протязі дев`яти років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, взагалі не займається її вихованням, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує продуктами харчування та одягом, не допомагає у здобуті дитиною повної загальної середньої освіти, не готує її до самостійного життя, тобто взагалі ігнорує свої права та обов`язки щодо своєї доньки. Має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 182 853.25 грн. На теперішній час [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] (своєю бабусею), тільки позивач піклується, виховує та забезпечує її всім необхідним, так як батько дитини [PERSON] згідно сповіщення сім`ї № 51 Міністерства оборони України [INFO] зник безвісті під час виконання бойового завдання. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Стаття 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області від 26.05.2025 року вбачається за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, тому до неї мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідачка не цікавиться вихованням своїх дітей та їх духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дітям належне утримання, не бере участь у вихованні дітей, що свідчить про втрату інтересу відповідача до її дітей, суд вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідачів відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved