Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

24 червня 2024 року до Ірпінського міського суду надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи Міністерство Оборони України, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заява мотивована тим, що заявник проживала разом з [PERSON] з 2012 року як чоловік та дружина. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Окрім цього, з [PERSON] , заявнця має спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 05 липня 2022 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації, перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , за посадою «штаб-сержант». [INFO] при виконанні бойового розпорядження військовозобов`язаний [PERSON] помер на території військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть встановлено, що смерть настала на території військової частини [NUMBER] , причиною смерті є механічна асфіксія внаслідок стиснення грудей та живота. Відповідно до п. 12 лікарського свідоцтва, зазначено що смерть настала внаслідок травми під час виконання земельних робіт. Заявниця обґрунтовує свої вимоги тим, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися облаштуванням квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів, турбувалися один про одного як подружжя. Також [PERSON] оплачував навчання їх спільної дитини. У всіх документах, що були надані до військової частини заявницю вказано як дружину (автобіографія, контактні дані), саме тому сповіщення сім`ї було направлено заявниці як дружині загиблого. Про факт наявності спільного бюджету та спільного ведення господарської діяльності вказує й той факт, що заявник як фізична особа підприємець [PERSON] уклала трудовий контракт зі своїм чоловіком та виплачувала йому заробітню плату, що підтверджується наданими Відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам. З метою реалізації права на отримання соціального статусу заявницею, та виникнення можливості звернутися відповідно до чинного законодавства за процедурою задля отримання одноразової виплати сім`ям військовослужбовців, відповідно до статті 161 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста та практики Великої Палати Верховного Суду України, виникла необхідність для звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Заявниця просить встановити факт її спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Заінтересована особа, Міністерство оборони України, через свого представника [PERSON] , подала пояснення від 10.07.2024 року щодо заяви. В даних поясненнях, заінтересована особа зазначила, що заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, та те що це є спором про право, а отже суд повинен з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Також зазначили що, встановлення вказаного факту не носить безспірний характер, оскільки встановлення даного факту може вплинути на права та обов`язки інших осіб, які не були залучені до справи. Міністерство оборони України вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог заявника, та те що остання не підтвердила жодними належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому у задоволенні вказаної заяви просить відмовити. 27.06.2024 року Ухвалою Ірпінського міського суду відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено її розгляд на 31 липня 2024 року з викликом заявника та заінтересованих осіб. 10.07.2024 року до суду від представника Заінтересованої особи Міністерства оборони України, Завальнюк Ж.В., також надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 31.07.2024 р від представника заявника, адвоката Новіцької І.Л., до суду було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме сімейні фотографії заявниці та [PERSON] , зроблені в період з 2012 по 2024 роки, та свідоцтво про народження [PERSON] . 31.07.2025 р. в судовому засіданні сторони підтримали питання щодо необхідності витребування інформації щодо наявності спадкової справи. 31.07.2024 р. Ухвалою Ірпінського міського суду було витребувано в Ірпінській державній нотаріальній конторі інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , розгляд справи було відкладено. 31.07.2025 р., представником заявника, адвокатом Новіцькою І.Л., до канцелярії суду також було подано клопотання про виклик свідка, в якому остання просила викликати та допитати в якості свідка [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого [PERSON] , та може підтвердити факт проживання однією сім`єю заявника та померлого, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету. 13 серпня 2024 року Ухвалою Ірпінського міського суду клопотання представника Міністерства оборони України, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. 16 серпня 2024 року до канцелярії суду від Ірпінської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 31 липня 2024 року надійшла інформаційна довідка зі спадкового реєстру від 15.08.2024 року за № 78012166, в якій зазначено щодо відсутності інформації про спадкову справу після смерті [PERSON] . 13 листопада 2024 року в судове засідання, з`явилися заявниця та її представник - адвокат Новіцька І.Л., заінтересована особа [PERSON] , та по відеозв`язку приєдналась представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву та просила її задовольнити. Представник заявника адвокат Новіцька І.Л., надала пояснення, аналогічні змісту заяви, вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. 13 листопада 2024 року Ухвалою Ірпінського міського суду було вирішено залучити у якості заінтересованої особи сина загиблого [PERSON] [PERSON] , судове засідання відкласти. Відповідно до Відповіді № 902797 від 13.11.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зареєстровану адресу заінтересованої особи [PERSON] , судом було направлено ухвалу про залучення у якості заінтересованої особи. 26 грудня 2024 року до канцелярії суду від представника заявника, адвоката Новіцької І.Л., надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме представник просила долучити свідоцтво про смерть [PERSON] та відповідь на адвокатський запит від управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області. 20 лютого 2025 року від представника заявниці, надійшла заява, в якій представник повідомила суд, що заінтересована особа [PERSON] , на даний момент проживає в Сполучених Штатах Америки, та фізично не може отримувати кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання, проте представник підтримує з ним зв`язок та просить суд усі процесуальні документи надсилати заінтересованій особі [PERSON] , на його електронну адресу [INFO] 04 квітня 2025 року в судовому засіданні було вирішено оголосити перерву для повторного повідомлення та виклику заінтересованої особи [PERSON] до суду. До канцелярії суду представником заявниці було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 20 травня 2025 року, в якому просить долучити наступні докази: платіжні інструкції, постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.12.2020 року. 09 травня 2025 року представником заявниці було подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи автобіографії складеної [PERSON] , витягу з реєстру територіальної громади щодо [PERSON] , довідки № 493, фотографій [PERSON] та заявниці, витяг з реєстру територіальної громади щодо заявниці, [PERSON] , та [PERSON] , платіжної інструкції на оплату навчання від [PERSON] , фотокопій листування заявника з [PERSON] .. 20 травня 2025 року судом було допитано свідка [PERSON] яка підтвердила факт проживання однією сім`єю заявниці та [PERSON] , надала пояснення щодо спільного проживання разом з ними. 16 червня 2025 року в судове засідання з`явилися заявник [PERSON] та її представник - адвокат Новіцька Іванна Леонідівна, представник заінтересованої особи Завальчук Ж.В., заінтересована особа [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення про виклик особи, смс-повідомленням на його електронну адресу, а також рекомендованим листом, який був повернутий за закінченням встановленого терміну зберігання. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свою заяву та просила її задовольнити. Представник заявниці адвокат Новіцька І.Л. надала пояснення, аналогічні змісту заяви, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Завальчук Ж.В. заперечувала щодо задоволення заяви в повному обсязі. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, заінтересовану особу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що штаб-сержант [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується копією довідки від 10 червня 2024 року № 985, виданою військовою частиною [NUMBER] за формою 5. 27 травня 2024 року [PERSON] отримала сповіщення про смерть [PERSON] від військової частини [NUMBER] , де [PERSON] був зазначений як її «чоловік», що підтверджується копією сповіщення про смерть від 27.05.2024р., виданого військовою частиною [NUMBER] за № 350/208/76/958/пс. Заявниця 28 травня 2024 року отримала від [INFO] сповіщення сім?ї про те що її чоловіку штаб-сержант [PERSON] , 1982 р.н. при виконання бойового розпорядження 27 травня 2024 року на території військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] констатовано смерть, що підтверджується копією сповіщення сім?ї від 28.05.2024р. за № 2/3913, даний факт вказує на те, що заявницю вважають законною дружиною померлого. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 358 виданого 28 травня 2024 року на померлого [PERSON] , його смерть настала на території в.ч. [NUMBER] , внаслідок механічної асфіксії через стиснення грудей та живота. В пункті I. Хвороба (патологічні стани), що призвела до смерті, записано: а) механічна асфіксія внаслідок стиснення груди та живота; б) удушення внаслідок засипання землею. Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 05 червня 2024 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] . Також факт смерті громадянина [PERSON] підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, наданого на запит [PERSON] від 05 червня 2024 року за № 00045362691. Відповідно до копії рішення Києва-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-3973/2012 року від 24 жовтня 2012 року, шлюб між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] був розірваний. Заявнця та [PERSON] мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області від 05 травня 2015 року. Відповідно до довідки № 16 від 06.06.2024 року виданої Приватним закладом загальної середньої освіти «Ірпінським ліцеєм « ТІ ДЖІ АЙ АКАДЕМІЯ», встановлено, що [PERSON] навчається у 2 класі ПЗЗСО «ІрпінськиЙ ліцеЙ « ТІ ДЖІ АЙ АКАДЕМІЯ». Заявник та [PERSON] за життя батька обоє активно брали участь у вихованні доньки, у шкільних та позашкільних заходах, відвідували батьківські збори. [PERSON] був замовником освітніх послуг для [PERSON] та був її законним представником в закладі освіти, сплачував послуги за навчання, що підтверджується копіями договорів № 17/2023 про надання послуг у сфері освіти, та № 17/2023 про надання допоміжних послуг у сфері освіти. Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] підтверджується копією адресної картки за [ADDRESS] , в якій зазначено, що в даній квартирі проживає сама заявниця, її донька [PERSON] , за згодою власника [PERSON] , а також мати та сестра померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Також факт спільного проживання та реєстрації місця проживання за однією адресою заявника та [PERSON] підтверджується копіями карток реєстрації осіб заявника, виданих виконавчим комітетом Ірпінської міської ради. Факт спільного проживання заявника та [PERSON] підтверджується також копією декларації № 0001-691Р-ХЗА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, де у п.1.12. Довіреною особою вказана [PERSON] , та адреса проживання [PERSON] вказана: [ADDRESS] . Відповідно до копії автобіографії складеної власноруч [PERSON] , у графі близькі родичі, заявник [PERSON] вказана як його дружина, що підтверджує факт сімейних відносин, та те що вони вважали себе законним подружжям. Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особа, в яких зазначено що заявник як фізична особа підприємець [PERSON] уклала трудовий контракт з [PERSON] та виплачувала йому заробітню плату. Факт сумісного проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю підтверджується спільними фотознімками та відеозаписами, наданими суду на флеш-носії та у роздрукованому форматі, зміст яких вказує на тривалі відносини між ними, характерні для відносин подружжя, спільний відпочинок, проведення часу разом та спільно з дитиною. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого Дзержинським відділом РАЦС від 22 травня 1982 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 15.08.2024 року за № 78012166, спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня, даний факт підтверджується інформаційною довідкою, наданою на виконання Ухвали суду Ірпінською державною нотаріальною конторою від 15.08.2024 року. В ході розгляду справи, судом було встановлено про наявність в померлого [PERSON] сина від попереднього шлюбу, [PERSON] . Відповідно до цього, його залучено до справи в якості заінтересованої особи. Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит від 12.12.2024р. № 3219/02-04 наданої Управлінням праці та соціального захисту населення, [PERSON] та його син [PERSON] не перебували на обліку в управлінні і ніяких видів допомог не отримували. Батько, [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 18 червня 2019 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Факт ведення спільного сімейного бюджету заявницею та [PERSON] , підтверджується платіжними квитанціями від 14.12.2020 року та 15.12.2020 року № 2174-3853-9403-1973 та 2175-5800-3158-6675, згідно з якими заявник перерахувала кошти на користь Святошинського РВ ДВС України за [PERSON] , для закриття виконавчого провадження. Даний факт також підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 61232653 від 16.12.2020 року. Факт сімейних стосунків між заявником та [PERSON] підтверджує також копія довідки виданої військовою частиною [NUMBER] від 10.02.2025 року № 493, згідно з якою [PERSON] значиться як його дружина. Окрім цього, факт спільного ведення бюджету, підтверджується копією платіжної інструкції від 09.02.2024 року, в якій заявник від імені [PERSON] здійснює оплату за навчання [PERSON] . Факт спільного проживання заявника з [PERSON] також підтверджується фотокопіями листування між ними, які за змістом містять інформацію, що підтверджує вирішення спільних побутових питань, що притаманні для шлюбно-сімейних відносин. Свідок [PERSON] , рідна сестра [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживала разом з подружжям [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свідок разом з заявником, своєю матір`ю, [PERSON] та [PERSON] , проживали всі разом в одному помешканні, вони вели спільне господарство, у них був спільний побут, їхні відносини були виключно подружні та сімейні. Згідно п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 визначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. В даному випадку заявник звертається для встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу для підтвердження соціального статусу і в подальшому для отримання одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця та спадкування. Відповідно до статті 161 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Порядок № 975, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовець, військовозобов`язаний і резервіст). У пункті 5 Порядку № 975 регламентовано, зокрема, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.03.2023, від висновку якого просить відступити Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, застосувавши наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, виснував про те, що оскільки вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням і припиненням, то відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими такі висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вказаний підхід до визначення юрисдикції справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не узгоджується із завданням і метою адміністративного судочинства, визначеними статтею 2 КАС України. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) про якість судових рішень вказала, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні (пункт 49). Задля гарантування юридичної визначеності Велика Палата Верховного Суду має відступати від попередніх висновків лише за наявності для цього належної підстави. Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен, очевидно, застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункти 43 45), від 05.12.2018 у справах № 757/1660/17-ц (пункти 43, 44) і № 818/1688/16 (пункти 44, 45), від 15.05.2019 у справі № 227/1506/18 (пункт 54), від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15- ц (пункти 44, 45), від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (пункт 24), від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (пункт 23), від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (пункт 48), від 30.06.2020 у справах № 264/5957/17 (пункт 41) і № 727/2878/19 (пункт 39), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (пункт 35), від 09.09.2020 у справі № 260/91/19 (пункти 58, 59), від 29.09.2020 у справі № 712/5476/19 (пункт 40), від 09.02.2021 у справі №381/622/17 (пункт 41), від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 (пункт 29), від 08.06.2021 у справах № 346/1305/19 (пункт 32) та № 487/8206/18 (пункт 95), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 7.19), від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (пункт 34), від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18 (пункт 90), від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 (пункт 31), від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 49), від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (пункт 45). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що вона відступає не від постанов у конкретних справах, а від висновку щодо застосування норм права при визначенні предметної юрисдикції спорів. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5). Суд зазначає, що позасудовий порядок встановлення указаного факту чинним законодавством не передбачений. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому між заявницею та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки заінтересована особа Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Окрім того, із заінтересованою особою [PERSON] немає спору про право, оскільки вона не заперечує того факту, що заявниця є дружиною загиблого. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені статтею 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено. При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Факт реєстрації місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22). За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх прав. Судом встановлено, що заявниця та померлий [PERSON] є батьками [PERSON] відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 05 листопада 2015 року серія [NUMBER] . Даний факт не оспорюється. Так, матеріали справи містять великий обсяг фотокарток, що зроблені в різний період життя заявниці та померлого [PERSON] . Дані докази підтверджують факт проведення спільного дозвілля, свят, спільне піклування та оздоровлення дитини. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія власноручно написаної померлим [PERSON] автобіографії. В даному документі він вказує заявницю [PERSON] як свою дружину в графі близькі родичі разом із дочкою та батьками. Даний письмовий доказ підтверджує, що померлий сам відносив заявницю до кола близьких родичів і вважав своєю дружиною. Сповіщення на начальника [INFO] від 27 травня 2024 року за № 350/208/76/958/пс зобов`язує сповістити саме заявницю про загибель [PERSON] . Сповіщення сім`ї від 28 травня 2024 року за № 2/3913 начальника [INFO] адресоване саме заявниці. Відповідно до адресної картки [PERSON] з 02.03.2021 року по дату смерті проживав за адресою: [ADDRESS] разом із заявницею, яка є власником квартири, дочкою та матір`ю і сестрою. До часу купівлі квартири заявниця та [PERSON] проживали в квартирі його батьків за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтвердила свідок сестра померлого [PERSON] та заінтересована особа матір [PERSON] . В матеріалах справи наявні скріншоти особистої переписки, яка відображає особисті взаємовідносини, порядок вирішення побутових питань, турботу один про одного, вияв поваги та любові. Дані докази в сукупності вказують на те, що заявниця та [PERSON] протягом тривалого часу проживали однією сім`єю, визнавали один одного членами подружжя, проводили спільний час, змінювали разом місця проживання, проводили відпустки разом, дбали про спільну дитину, брали разом участь в її вихованні та забезпеченні, що притаманне саме подружжю. Відповідно до довідки Приватної організації «приватний заклад загальносередньої освіти «Ірпінський ліцей «ТІ ДЖІ АЙ АКАДЕМІЯ» від 06.06.2024 року за № 16 підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] за життя обоє активно брали участь у вихованні доньки, у шкільних та позашкільних заходах, відвідували батьківські збори, залученні до навчання дитини, активно користувались шкільним додатком та регулярно відслідковували сторінку електронного щоденника. Не були байдужими до найменших потреб дитини. Договір за № 17/2023 про надання послуг у сфері освіти та про надання допоміжних послуг у сфері освіти, укладений між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи також містять квитанції про сплату за навчання дочки [PERSON] . В Декларації за № 0001-691Р-ХЗА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу вказано, що довіреною особою є заявниця. В матеріалах справи містяться Відомості про нарахування заробітної плати [PERSON] . Відповідно до наданого документу заявниця, яка є фізичною особою підприємцем працювала за наймом з померлим [PERSON] . Окрім того, в матеріалах справи містяться документи, які вказують на те, що заявниця оплачувала навчання померлого [PERSON] в університеті, сплачувала його штрафи. Дані документи вказують на той факт, що заявниця та померлий мали спільний бюджет, спільно вели господарство та мали взаємні права та обов`язки, що притаманно саме для шлюбно-сімейних відносин. Таким чином, суд вважає, що заявниця належним чином обгрунтувала мотиви звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту та юридичні наслідки його встановлення. Враховуючи сказане вище, суд вважає, що факт спільного проживання заявниці [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства, виховання дитини, несення спільних витрат, які вказують на існування фактичних сімейних відносин, повністю підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а також показаннями свідка, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved