Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У січні 2025 із позовом до суду звернулася Служба у справах дітей Вінницької міської ради, яка просила відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Мотивувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідачка зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно, за що неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, не створила належних житлово-побутових умов для належного життя та розвитку сина. Дитина не відвідує занять, замкнута. Агресивна поведінка, систематичні конфлікти створюють загрозу здоров`ю та розвитку малолітньої дитини. З огляду на це позивач просить відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав, оскільки вважає, що відповідачка може змінити свою поведінку, створити належні умови для дитини та забрати сина. Ухвалою суду від 31.01.2025 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснювати у загальному позовному порядку. Ухвалою суду від 09.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити із підстав наведених у позовній заяві. Повідомила, що дитина на час відібрання була у дуже занедбаному стані, замкнутим, він не відвідував заклад дошкільної освіти, взагалі не виходив гуляти. Наразі дитина перебуває у центрі соціальних служб, де має належне утримання, одяг, харчування і розвиток. Мати [PERSON] приходить, провідує його, але жодного разу не принесла дитині іграшку чи смаколик. За період перебування в центрі дитина стала більш відкритою, комунікабельною, розвинутою. Хлопчик посміхається, став набирати вагу, спілкується з дітьми, вчиться відстоювати свої кордони. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 29.05.2025 суду пояснила, що вона бажає забрати дитину. Зобов`язалася створити усі необхідні житлово-побутові умови для належного життя та розвитку сина. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є соціальним працівником. Під час планового відвідування сім`ї [PERSON] вони установили, що умови проживання не задовільні. Маленька кімната в гуртожитку де проживає четверо осіб, одна з яких з інвалідністю. В кімнаті грибок, не вистачає спальних місць, в одній кімнаті знаходиться біотуалет та готується їжа. Дитина [PERSON] у занедбаному стані, голодний, брудний. При відвідуваннях мати [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Від лікування відповідачка відмовилася. Свідок [PERSON] , яка є працівником соціальної служби суду повідомила, що сім`я [PERSON] давно стоїть на обліку, як така, що потребує нагляду. Відповідачку неодноразово було повідомлено про те, що її житлово-побутові\~умови потребують покращення. Під час планового відвідування сім`ї [PERSON] вони установили, що умови проживання не задовільні. [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, її співмешканець також. Співмешканець почав погрожувати, тому були змушені викликати поліцію. На вимогу пройти тест на стан алкогольного сп`яніння відповідачка відмовилася. Дитина перебувала у поганому фізичному стані, брудний, блідий, іграшок мінімальна кількість, приладдя немає, житлово-побутові умови не задовільні, їжі у холодильнику мало. Тому було прийнято рішення про те, щоб забрати дитину та помістити до КНП «ВМКЛ «ЦМ та Д», для стабілізації його стану. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у Службі у справах дітей Вінницької міської ради. Під час планового відвідування сім`ї [PERSON] вони установили, що умови проживання не задовільні, повітря затухле, кімната потребує ремонту та прибирання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] неодноразово проводилися бесіди з покращення житлово-побутових умов, які не дали жодного результату. Дитина була поміщена до лікарні. З часом стан дитини покращився. Дитина при спілкуванні повідомив, що неодноразово був свідком конфліктів, та перебування матері в стані алкогольного спяніння. Свідок [PERSON] була повторно опитана у судовому засіданні 25.06.2025. Суду повідомила, що працівниками було знову здійснено вихід для встановлення чи покращила відповідачка житлові умови. Відповідачка знаходилася у стані, що свідчить, що вона зловживає алкогольними напоями. Житлово-побутові умови не змінилися. Суд дослідивши надані доказу установив, [PERSON] \~є матір`ю\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Відомості про\~батька були\~записані на\~підставі ст.\~135\~СК України. Під час виїзду працівниками поліції з метою перевірки виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків, установив, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у звязку з чим дитину було вилучено та поміщено до КНП «ВМКЛ «ЦМ та Д». КНП «ВМКЛ «ЦМ та Д» повідомило позивача, що дитина під час відібрання була доставлена до лікарні брудна, у брудному одязі, голодна, замкнута, тому просила звернути увагу на сім`ю дитини. Під час перевірки працівником ювенальної превенції відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області установлено, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, у квартирі антисанітарні умови проживання. При виході для обстеження житлово -побутових умов дітей за місцем проживання від 24.12.2024, 25.11.2024 обстежити умови не вдалося оскільки двері помешкання ніхто не відкрив. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов дітей за місцем проживання від 25.10.2024 за адресою [ADDRESS] було здійснено огляд кімнати, яка знаходиться у гуртожитку. Так сім`ю складають: [PERSON] , співмешканець [PERSON] , дитина [PERSON] , [PERSON] . Сім`я мешкає у гуртожитку де займає одну кімнату, площею 12 кв. м., кухня та санвузол загального користування. В кімнаті наявні: розкладний диван, стіл, шафа, буфет для посуду, комод, телевізор. Біля кухонного столу стоїть біотуалет та умивальник. Санітарний стан відносно задовільний, в кімнаті тепло, помешкання потребує ремонту, наявний грибок. [PERSON] вчасно не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги, тому рішеннями суду вказані заборгованості було стягнено з неї к примусовому порядку. Відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, також за дрібну крадіжку. Виконавчий комітет Вінницької міської ради своїм висновком вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Так, згідно п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Таким чином, випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток (Постанова ВС № 61-23391св18 від 27.12.2018). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі "Мамчур проти України", N 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які мають стягуватися з матері у якої відібрано дитину без позбавлення батьківських прав, та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що остання ніде не працює, є інвалідом ІІ групи, інших доказів, які б підтверджували обставини визначені в ст. 182 СК України та які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд дослідивши надані докази та вислухавши пояснення сторін прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині відібрання дитини від матері та передачі дитини на опікування органу опіки та піклування. Мати не створила найнеобхідніших належних житлово-побутових умов, зловживає алкоголем, дитина не відвідує закладів освіти, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Вказані обставини негативно впливають на розвиток, психічний та фізичний стан динити, загрожують його життю та здоров`ю. Також суд вважає за необхідне стягувати з відповідачки на користь та на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Оскільки Служба у справах дітей Вінницької міської ради при зверненні із позовом до суду була звільнена від сплати судового збору з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь держави у сумі 2422,40 грн, за дві немайнові вимоги.

Outcome: approved