Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Вільненської сільської ради Самарівського району, в якому просить: - встановити факт проживання її з [PERSON] , [INFO] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з червня 2002 року до 18 березня 2021 року - встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини. І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що [PERSON] з 2002 року проживала разом з [PERSON] , [INFO] як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, який залишився позивачці у спадок після смерті її матері - [PERSON] , разом сплачували комунальні послуги, купували предмети домашнього побуту. [PERSON] працював на підприємстві «Універсалзернопродукт», яке знаходиться в с. Сурсько-Литовське. Позивачка разом з [PERSON] проживали в її будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] до дня його смерті - [INFO] , та яким він володів на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2005 року, до його смерті. Після його смерті позивачка самостійно займалась організацією його поховання та сплатила самостійно за всі ритуальні послуги. У [PERSON] не було ані дітей, ані батьків, у зареєстрованому шлюбі він не перебував. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, загальною площею 2,2 га, кадастровий номер 1223281500:02:044:0767, яка знаходиться на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Для прийняття спадщини, що залишися після смерті чоловіка [PERSON] позивачці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06 червня 2023 року та повторно 04 серпня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та наданий час для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. 12 вересня 2023 року на виконання ухвали про залишення позову без руху, подані додаткові докази, які отримані були суддею 15 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року було прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року, витребувані докази у справі - належним чином завірені копії спадкових справ у повному обсязі, відкриті після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 25 вересня 2024 року до суду надійшла спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року витребувані докази у справі - належним чином завірена копія спадкової справи у повному обсязі, відкрита після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 12 листопада 2024 року до суду надійшла спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 20 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Наталія Володимирівна в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши підстави заяви, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Байгунус, Качирського району, Павлодарської області Республіка Казахстан, помер [INFO] , про що 22 березня 2021 року зроблено відповідний актовий запис № 18 виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Це підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 березня 2021 року. Як вбачається з довідки № 18 від 22 березня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради [PERSON] помер [INFO] в с. Сурсько-Литовське Дніпровського району. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01 листопада 2021 року вбачається, що в [ADDRESS] проживала [PERSON] разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Згідно довідки № 01/10 від 04 жовтня 2021 року виданої виробничим підприємством «Універсалзернопродукт» вбачається, що [PERSON] працював на підприємстві з 01 квітня 2010 року по день смерті - [INFO] . Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №018256 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,2 га, кадастровий номер 1223281500:02:044:0767, яка знаходиться на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] за № 109/2021 вбачається: - після смерті [PERSON] з заявою про відкриття спадщини до нотаріуса звернулась [PERSON] , як цивільна дружина померлого, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі (спадкова справа № 67832499); - згідно довідки № 822 від 11 червня 2021 року виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради вбачається, що [PERSON] проживала постійно разом з [PERSON] у цивільному шлюбі, вели спільне господарство до його смерті - [INFO] . Після його смерті [PERSON] поховала його за власні кошти. - 11 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою про ивдачу свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] - 11 жовтня 2021 року постановою нотаріуса заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусу не було надано документів, що підтверджують родинний зв`язок. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за № 104/2018 вбачається: -24 березня 2018 року з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] ; -Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 24 березня 2018 року вбачається, що за життя [PERSON] залишила заповіт; -Згідно заповіту від 16 липня 2007 року, складеного [PERSON] , та посвідченого секретарем виконавчого комітету Сурсько-Литовської ради за реєстраційним № 102, [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] ; -Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] видано свідоцтво на спадщину на земельну ділянку площею 3,970 га, розташованої на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області; -Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 березня 2023 року вбачається, що [PERSON] видано свідоцтво на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . На підтвердження спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, фактичного виконання прав та обов`язків подружжя, тобто проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заявником долучено до заяви: - товарний чек від 19 березня 2021 року, який виданий за придбання товарів для поховання; - лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , в якому зазначено, що він помер за місцем мешкання в [ADDRESS] ; - копією актового запису про смерть [PERSON] , в якому зазначено, що свідоцтво про смерть, довідка для отримання допомоги на поховання видане [PERSON] .. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України), який набрав законної сили з 01 січня 2004 року, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя . Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року № 2058-ІІІ, домогосподарство це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Аналіз викладених вище норм дає підстави для висновку, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному вище визначенню. При цьому чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу складають сім`ю, проте таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 653/4595/17, провадження №61-46648св18, вказує, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Конституційний суд України у справі про офіційне тлумачення термін «член сім`ї» визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин(абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Отже, законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі № 686/8440/16-ц, провадження № 61-15699св19). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Таким чином, для набуття права власності на майно померлої особи у випадку перебування у фактичних шлюбних відносинах, доказуванню підлягає факт проживання жінки/чоловіка разом з померлим однією сім`єю, їх пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наприклад, про наявність сімейних відносин може свідчити реєстрація місця проживання та (або) фактичне проживання за однією адресою з спадкодавцем. Разом з тим, відсутність такої реєстрації за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18). До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, провадження № 61-28377св18, вказавши, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання тощо. Також, як зазначає Верховний Суд, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц, провадження № 61-2080св18,постанова Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі№534/1318/17 провадження № 61-1821 св19). Встановленню судом підлягає і те, чи перебували чоловік і жінка під час фактичних шлюбних відносинах в зареєстрованих шлюбах з іншими особами. Відповідно до чинного законодавства України, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Аналіз ст. 74 СК України дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі № 759/4596/18, провадження № 61-3852св19,постанова Верховного Суду від17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц, провадження № 61-40658св18). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Аналіз встановлених в ході судового розгляду справи обставин справи та викладених вище норм чинного законодавства України дає суду підставу для висновку про те, що спору між учасниками справи по суті вимог заяви немає. Заявником було доведено належними та допустимими доказами факт того, що вона проживала разом з померлим однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з 01 січня 2004 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] . Так, заявником було доведено те, що вони з померлим були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками та, що саме заявник поховала померлого [PERSON] .. Також судом не було встановлено перебування заявника та померлого у будь-яких інших зареєстрованих шлюбах у період з 2004 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] з 2004 року у будь-якому зареєстрованому шлюбі не перебували; наявні відомості про місце проживання їх в одній оселі, пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, переконують суд в тому, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та постійного проживання позивачки з померлим на час відкриття спадщини, а тому може бути встановлений такий факт, для можливого встановлення в подальшому взаємних прав та обов`язків, у період з 01 січня 2004 року по 18 березня 2021 року, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. Однак, що стосується встановлення рішенням суду часу з якого може бути встановлений такий факт, для можливого встановлення в подальшому взаємних прав та обов`язків, можливо лише після 01 січня 2004 року, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Так, у ході судового розгляду справи було підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що [PERSON] та [PERSON] у період з 01 січня 2004 року по 18 березня 2021 року, що є днем смерті [PERSON] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу. Суд, проаналізувавши встановлені в ході судового розгляду обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також врахувавши те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу заявнику необхідно з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] , приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01 січня 2004 року по [INFO] . Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Тому, з огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В іншій частині вимог заяви належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у розмірі 1073,60 грн їй не відшкодовується.

Outcome: partial