Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»», про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В позовних вимогах позивач просить суд стягнути з Товариства з\~додатковою відповідальністю\~«Страхова компанія\~«Кредо»» на користь [PERSON] , суму страхового відшкодування в розмірі 57085,13 грн., витрати на послуги експерта у розмірі 3028,00 грн., а також судові витрати. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 19.06.2023 року в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, смт. Обухівка, вул. Прибережна, буд. 1а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus RX 270», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі-Винуватець ДТП). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Lexus RX 270», д.р.н. [NUMBER] , застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВИДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ: № ЕР/213773979, який діяв на дату ДТП. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. 19.06.2023 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП та весь необхідний пакет документів. 21.08.2023 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» завірену електронно-цифровим підписом заяву на виплату страхового відшкодування. Листом від 03.11.2023 року вих. № Є.37.7.0.0/772 ТДВ «СК «КРЕДО» повідомила, що для отримання страхового відшкодування за вищезазначеним ДТП за такою виплатою повинен звернутися або власник транспортного засобу, або необхідно надати належним чином оформлений документ, що посвідчує право потерпілої особи на отримання страхового відшкодування (пп. Б, Г), п. 35.2. ст. 35 Закону) по ДТП від 19.06.2023 року. 19.06.2024 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» відповідь на лист страховика від 03.11.2023 року вих. № Є.37.7.0.0/772. Станом на дату подачі позову ТДВ «СК «КРЕДО» страхове відшкодування виплачено не було. Позивач вважає затримку виплати страхового відшкодування незаконною, що й спонукало його звернутись до суду. У судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце були належним чином повідомленні. Позивач через свого представника надав клопотання в якому підтримав позовні вимоги та просив суд слухати справу без його участі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позову з огляду на наступне. Судом фактично встановлено, що 19.06.2023 року в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, смт. Обухівка, вул. Прибережна, буд. 1а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus RX 270», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі-Винуватець ДТП). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Lexus RX 270», д.р.н. [NUMBER] , застрахована в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВИДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ: № ЕР/213773979, який діяв на дату ДТП. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону, в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. 19.06.2023 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП та весь необхідний пакет документів. 21.08.2023 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» завірену електронно-цифровим підписом заяву на виплату страхового відшкодування. Листом від 03.11.2023 року вих. № Є.37.7.0.0/772 ТДВ «СК «КРЕДО» повідомила, що для отримання страхового відшкодування за вищезазначеним ДТП за такою виплатою повинен звернутися або власник транспортного засобу, або необхідно надати належним чином оформлений документ, що посвідчує право потерпілої особи на отримання страхового відшкодування (пп. Б, Г), п. 35.2. ст. 35 Закону) по ДТП від 19.06.2023 року. 19.06.2024 року представник [PERSON] направив на електронну пошту ТДВ «СК «КРЕДО» відповідь на лист страховика від 03.11.2023 року вих. № Є.37.7.0.0/772. Станом на дату подачі позову ТДВ «СК «КРЕДО» страхове відшкодування виплачено не було. Позивач вважає затримку виплати страхового відшкодування незаконною, що й спонукало його звернутись до суду. Велика Палата Верховного суду в постанові від 14.12.2021 року по справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20 зазначила: «139. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком та зазначив, що позивач керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавиш їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). З огляду на вказане вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної ньому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи. У цій частині мотиви суду першої інстанції підлягають зміні в редакції цієї постанови. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суду складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі М299/2811/16-Ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, і така практика є сталою". На момент ДТП [PERSON] керував транспортним засобом «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] на законних підставах, а саме мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] , отже позивач був законним володільцем (користувачем) пошкодженого транспортного засобу, а тому враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду, страховик безпідставно затримує виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України: Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. [PERSON] , через свого представника звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження його автомобіля. Судовий експерт [PERSON] особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії та склав висновок № 1707/23 від 12.07.2023 року з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет. Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 1707/23 від 12.07.2023 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 1707/23 від 12.07.2023 року вартість матеріального збитку, заподіяного в наслідок пошкодження транспортного засобу «Geely СК 1.5 L», д.р.н. [NUMBER] складає 57085,13 грн. Таким чином, із ТДВ «СК «КРЕДО» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 57085,13 грн. (франшиза за договором складає 0,00 грн.). Також, з ТДВ «СК «КРЕДО» підлягають стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 3080,00 гри. відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: approved