Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

05.02.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІСКР» (Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Просять суд винести рішення, яким стягнути на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» з відповідача [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , суму заборгованості у розмірі 5270,85 грн. та стягнути судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн., просить суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 18.02.2025 року провадження по справі було відкрито, справу було призначено до розгляду у спрощеному провадженні. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Відповідачка [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін повідомлялася судом належним чином,що підтверджується документально, та додатково повідомлялася за допомогою оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 01.02.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинкам Центрально-Міському району в м. Кривому Розі, на підставі Договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. З 01.10.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» надає послуги з Управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. У період з 01.02.2022 по 01.01.2025 р., позивач надав відповідачу послуги на суму - 5270,85 грн. Відповідно до норм Цивільного кодексу України, а саме ст. 11 ЦК України, визначено, що «Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.»; ст.. 14 ЦК України, передбачає, що «Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.»; ст.. 322 ЦК України, передбачає, що «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить...». Стаття 379 ЦК України «Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.»; ст.. 382 ЦК України «Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування(у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.». Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (п.5 ч.2 ст.7), передбачає, що «Споживач зобов`язаний: ... оплачувати надані житлово - комунальні послуги...». Згідно ч. 1 ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Надання житлово - комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст.6). Відповідно до п.1 ч.2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно п.2 4.2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та\\або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами ,та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до Постанови Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6- 59цс13 законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови здійснювати оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В порушення вищезазначених норм, відповідач не виконав свого обов`язку, щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 5270,85 грн. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звертався до відповідача через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, із заявою про видачу судового наказу. Суддя Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу виніс ухвалу від 05.12.2024 р. по справі № 216/4471/21 про скасування судового наказу. Тому позивач з метою захисту, свого права та інтересу, змушений був звернутися із заявою в позовному провадженні. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 5270,85 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 99 ЦПК України, передбачає, що «У разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.\~У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.» За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved