Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 10401689 від 29.05.2024 у розмірі 15\~680,00 грн. В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що 29.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10401689, за умовами якого [PERSON] отримав 3500,00 грн, строк користування становить 730 днів, який складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. 05 травня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №05-05/25, за яким ТОВ «Факторинг партнерс» набуло право вимоги до за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 10401689. \~ \~ \~ \~Відповідач порушує умови кредитних зобов`язань, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборговансіть на загальну суму 15\~680,00 грн, з яких 3500.00 грн забоогованість за основним зобов`язанням, 11\~970,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача просить стягнути цю заборгованість. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову просив суд справу розглядати за його відсутності, у випадку неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи. 29 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Він» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит/кредитний договір №10401689, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит сумі 3500,00 грн (а.с. 7-18). Відповідно до пункту 2.2. Договору строк користування кредитними коштами складає 730 (днів), який починається з 29.05.2024 та закінчується 28.05.2026 (включно). Вказаний Договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора NDkYWQ3 (а.с.18). Після чого, відповідачу були перераховані кошти, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника № [NUMBER] (а.с.42). Факт перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, виданим ТОВ «Профітгід», про виконання успішної транзакції №41697-22684-92363 на номер карти № [NUMBER] , на суму 3500,00 грн, отримувач [PERSON] , [NUMBER] , кредитний договір №10401689 від 29.05.2024 (а.с.43). Відповідно до паспорту споживчого кредиту сума кредитного ліміту становить від 5000,00 грн до 25\~000,00 грн; строк кредитування від 3 до 730 днів, процентна ставка пільгова 3,65%, річних (денна процентна ставка -0,01%), після закінчення дисконтного періоду - 365% відсотків річних (денна процентна ставка 1% за один день), тип процентної ставки -фіксована (а.с 89-93). Відповіно до виписки за кредитом за період з 29.05.2024 по 05.05.2025, загальна заборгованість [PERSON] становить 15\~470,00 грн : заборгованість за тілом - 3500,00 грн, заборгованість за відсотками - 11\~900,00 грн (а.с.44-48). 05 травня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір № 05-05/25 відповідно до якого ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників відповідно до реєстру боржників (а.с.50-59). \~ \~ \~ \~ Згідно з реєстром боржників в друкованому (підписаному) вигляді до Договру №05-05/25 про відступлення прав вимоги від 05.05.2025. ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №10401689 від 29.05.2024 (а.с.62-64). У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору № 10401689 від 29.05.2024 перед первісним кредитором, так і перед набувачем права вимоги за Договором відступлення прав вимоги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 15\~470,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, представленого позивачем, загальна заборгованість за договором по 12.05.2025 становить 15\~680, 00 грн, з яких 3500, 00 грн - тіло кредиту, 12180, 00 грн - заборгованість за процентами. Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Так, статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2\~статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] 29.05.2024 укладено договір про споживчий кредит № 10401689. Договір підписано електронним цифровим ідентифікатором, який був відправлений на номер мобільного телефону відповідача. За вказаним договором [PERSON] отримав кредитні кошти, що підтверджується Довідкою, виданою «Platon», про зарахування коштів на номер карти № [NUMBER] та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів. Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачем грошові кошти за цим кредитним договором були отримані на виконання умов договору. Однак, після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними в повному обсязі. Як встановлено з розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за період з 29.05.2024 по 12.05.2025 становить 15\~680, 00 грн, з яких 3500, 00 грн - тіло кредиту, 12180,00 грн - заборгованість за процентами. Відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування, та згідно з умовами кредитного договору. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування достовірності наданого позивачем розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 15\~680, 00 грн, з яких 3500, 00 грн - тіло кредиту, 12180,00 грн - заборгованість за процентами. Суд враховує те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась і жодних доказів на спростування доводів позивача не надав. Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Щодо судових витрат Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 9000,00 гривень В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: заяву про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с.71-73), документ про вартість послуг (а.с.75), заявку на отримання юридичної допоомги №69 від 06.05.2025, витяг з акту №10 про надання юридичної допомоги від 20.05.2025 (а.с.77). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved