Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельного паю в натурі (на місцевості). Вимоги обґрунтовані тим, що в червні 1995 року, у віці 22 років, він був прийнятий на посаду агронома відділку №2 у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Димитрова Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно архівного витягу Олександрійської РДА Кіровоградської області за №07-05/19 від 12.03.2019 року, на засіданні правління КСП імені Димитрова 30.06.1995 року (протокол №9) його прийнято в члени КСП. Вказані обставини підтверджуються й записами у трудовій книжці серії [NUMBER] , яка заведена 12.02.19950 року. В липні 1997 року (протокол №6 від 04.07.1997 року) він був звільнений з займаної посади у КСП та членів КСП імені Димитрова за власним бажанням. 13.05.1995 року, на виконання Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Дівочепільською сільською радою народних депутатів прийнято рішення за №14 «Про передачу земель у колективну власність». Згідно вказаного рішення, КСП імені Димитрова передано у колективну власність земельну ділянку загальною площею 3542,6га, в тому числі сільськогосподарських угідь 3345,3 га, із них ріллі 3074,8 га, інші угіддя 197,3 га. Створено резервний фонд загальною площею 415 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 410,2 га, із них ріллі 340,0 га, інші угіддя 4,8 га. Передано до земель запасу земельні ділянки загальною площею 316,5 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 313,0 га, із них ріллі 313,0 га. Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області за №29-11-0.2-2113/2-23 від 27.06.2023 року, за інформацією відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, державний акт на право колективної власності на землю серії КР №005, виданий КСП імені Димитрова 10.10.1995 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5. Відповідно до наявної у відділі виписки із рішення загальних зборів КСП імені Димитрова від 26.06.1995 року (протокол №4), [PERSON] включений до списку працюючих членів КСП імені Димитрова Олександрійського району Кіровоградської області, які будуть одержувати земельну частку (пай) та до списку громадян, які є в списках, але не отримали сертифікат по Дівочепільській сільській раді. Згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області членам КСП імені Димитрова Дівочопільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не зареєстрований. Оскільки на час видачі КСП імені Димитрова державного акта на право колективної власності на землю (10.10.1995 року) [PERSON] перебував у членах вказаного підприємства, був включений до списку осіб, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, отже має право на земельну частку (пай). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року справу №398/4141/23 розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М. Ухвалою суд від 11.01.2024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 14.06.2024 року до суду надійшов відзив Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити. Звертають увагу, що [PERSON] був включений до Списку працюючих членів КСП ім.. Димитрова, які будуть одержувати земельну частку (пай) 20.06.1995 року до прийняття його у члени КСП (30.06.1995 року). 02.07.2024 року до суду надійшли пояснення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в яких просять врахувати, що право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству. Неодмінним елементом у процедурі виділення земельної ділянки у натурі власнику земельної частки (паю) є наявність у заінтересованої особи відповідного документу, що посвідчує право на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що відаються Олександрійською РДА КСП ім. Димитрова Дівочепільської сільської ради, сертифікат на ім`я [PERSON] не зареєстрований. Ухвалою суду від 02.07.2024 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.09.2024 року № 423-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручковій Л.І. Ухвалою суду від 26.09.2024 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Скрипник О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просить їх задовольнити. Представник відповідача Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області адвокат Кривонос А.І. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у судове засідання подали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника з урахуванням поданих письмових пояснень. Вислухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Дівочепільської сільської ради народних депутатів №14 від 13.05.1995 року «Про передачу земель у колективну власність» КСП ім. Димитрова передано у колективну власність земельну ділянку загальною площею 3542,6га, в тому числі сільськогосподарських угідь 3345,3 га, із них ріллі 3074,8 га, інші угіддя 197,3 га. Створено резервний фонд загальною площею 415 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 410,2 га, із них ріллі 340,0 га, інші угіддя 4,8 га. Передано до земель запасу земельні ділянки загальною площею 316,5 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 313,0 га, із них ріллі 313,0 га. Згідно архівного витягу з протоколу №9 засідання правління КСП ім. Димитрова від 30.06.1995 року, постановили прийнятий [PERSON] в члени КСП, надати роботу агронома відділку №2. З світлокопії трудової книжки серії [NUMBER] , яка заведена 12.02.1990 року на ім`я [PERSON] , його прийнято в члени КСП ім. Димитрова на посаду агронома відділку №2, про що внесено запис №9 від 01.07.1995 року. 10.10.1995 року КСП імені Димитрова виданий державний акт на право колективної власності на землю серії КР №005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5. Додатком 1 до вказаного акта є Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства до якого за №56 включений [PERSON] . Також суду надано список громадян, членів КСП імені Димитрова Олександрійського району Кіровоградської області які є в списках, але не отримали сертифікат на земельну частку (пай) по Дівочепільській сільській раді до якого за №8 включено [PERSON] 04.07.1996 року (протокол №6 від 04.07.1996 року) він був звільнений з займаної посади у КСП та членів КСП імені Димитрова за власним бажанням. Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області за №29-11-0.2-2113/2-23 від 27.06.2023 року згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області членам КСП імені Димитрова Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не зареєстрований. Розмір земельної частки (паю) при паюванні земель колективної власності КСП ім. Димитрова на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, складає 7,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст.3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель, мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У ч.9 ст.5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому ч.ч. 6 і 7 ст.6 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.22 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. У ч.2 статті 23 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п.17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, громадяни, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай), які є правовстановлюючими документами, у будь-якому випадку зберігають за собою право на земельну частку (пай) до виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, і таке право є безумовним. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пунктах 23, 24 Постанови Пленуму \~Верховного \~Суду України від 16.04.2004 року N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Отже, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, КСП ім. Димитрова отримав державний акт на право колективної власності на землю 10.10.1995 року, [PERSON] на час передачі державного акта був членом КСП та внесений до списку працюючих членів КСП ім. Димитрова, що відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» є достатньою підставою для визнання за особою права на земельну частку (пай). І таке право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. В абз.10 п.9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права. Відповідно до ч.11 ст.118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся до суду за його захистом. Згідно повідомлення Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградській області за №750 від 21.07.2023 року рішенням Попельнастівської сільської ради від 25.11.2020 року було реорганізовано Дівочепільську сільську раду шляхом приєднання до Попельнастівської сільської ради. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Сторони не ставили питання про розподіл судових витрат, тому суд залишає їх по фактично понесеним.

Outcome: approved