Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

30 серпня 2023 року на адресу суду надійшла позовна заява від 29 серпня 2023 року про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в обґрунтування якої зазначив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , 29 серпня 2017 року зареєстрували законний шлюб, про що Летичівським районним відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, зроблено відповідний актовий запис № 75 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач інших осіб на утримуванні немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду, прохаючи стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання: сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, він не надає, вважаю свої позовні вимоги обґрунтованими за такими, що підлягають задоволенню. 30 серпня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 03 жовтня 2023 року до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій просить змінити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , і доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 заробітку (всіх доходів) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей з дня подачі позовної заяви до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Бригида В. В. підтримав подану позовну заяву та просить задовольнити з урахуванням заяви про зміну позовних вимог. Відповідач [PERSON] заперечив у повному обсязі проти позовним вимог, оскільки діти з матір`ю не проживають, вона їх не утримує та не доглядає, коштів не надає, тому підстави для стягнення аліментів на її користь відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 і ч. 2 ст. 27). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1). Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ч. 2). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених положень Закону України «Про охорону дитинства» свідчить, що витрати на потреби дитини мають бути однаковими для кожного з батьків. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1). Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Як зазначено у ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2). Законодавець у ст. 183 СК України визначив, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3). За приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3). В силу ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч. 1). Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч. 3). Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 29 серпня 2017 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] (повторно), [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] (повторно), [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] . Згідно Витягів з Реєстру територіальної громади №2023/006168480 від 09 серпня 2023 року, №2023/006776225 від 28 серпня 2023 року, № 2023/006776562 від 28 серпня 2023 року, діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з матір`ю - [ADDRESS] . 03 жовтня 2023 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №678/1197/23, яке набрало законної сили 02 листопада 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 серпня 2017 року Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №75 від 29 серпня 2017 року, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] . 13 серпня 2024 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, за попереднім вироком Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року за ч. 2 ст. 249 КК України, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. Вирок набрав законної сили 12 вересня 2024 року. 12 листопада 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області направлено засудженого [PERSON] , [INFO] , до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Згідно повідомлення ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)», № 5/508 від 21 лютого 2025 року, [PERSON] утримується у вказаній установі. 28 травня 2025 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області у справі № 678/1306/23, визначено місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , згідно висновку органу опіки та піклування Летичівської селищної ради та рішення виконавчого комітету №178 від 28 вересня 2023 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1073,60 грн. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають двох малолітніх дітей - 2017 і 2019 року народження, які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, діти зростають та потребують матеріальної допомоги. Як з позовної заяви, так і з інших заяв позивача вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, тому це свідчить про те, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання спільних з відповідачем двох неповнолітніх дітей, яку відповідач їй не надає. Належні і допустимі докази того, що позивач отримує від відповідача необхідну і достатню матеріальну допомогу на утримання спільних дітей матеріали справи не містять. Батьки мають рівні права та обов`язки і в однаковій мірі повинні забезпечувати утримання своїх дітей до їх повноліття, тому є обґрунтованими доводи позивача про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей. [PERSON] доказів того, що не спроможний сплачувати аліменти в силу певних обставин (стан здоров`я, догляд за непрацездатним членом сім`ї, наявність на утриманні інших дітей, тощо) суду не надано. Хоча ч. 5 ст. 183 СК України визначає розмір аліментів під час вирішення справ в порядку наказаного провадження, однак законодавцем у цій нормі права зазначено розмір аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який є також орієнтиром для вирішення справ в порядку позовного провадження. За цих обставин суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, відповідатиме інтересам та потребам неповнолітніх дітей, буде необхідним та достатнім для належного їх виховання та утримання, забезпечення їх належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При вирішенні справи суд враховує рівність батьківських обов`язків, дотримання справедливого балансу між захистом прав неповнолітніх дітей та правами відповідача і позивача. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, дають суду підстави для висновку, що позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі, тому на підставі ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved