Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивує тим, що 0 липня 2017 року [PERSON] , надала [PERSON] , грошові кошти в борг в розмірі 600 000 гривень, про що свідчить власноручно написана Відповідачем розписка від 01.07.2017р. Як зазначено\~в розписці\~від 01.07.2017р.\~Відповідач зобов`язується\~повернути Позивачу\~кошти в\~розмірі 600\~000\~гривень в\~строк до\~01.07.2020р.При настанні строку повернення коштів Відповідачем не було виконано взяте на себе зобов`язання. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з вимогою повернути гроші, однак Відповідач гроші не повертає. Це змусило Позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. На неодноразові звернення з проханням повернути гроші, Відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від сплати боргу. Станом на дату подання позову про стягнення заборгованості за договором позики до суду Відповідач жодних погашень не здійснив. Відповідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна стороні (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернута позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей тог: ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договор: позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцем, позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 545\~ЦК України\~визначено,\~що прийнявши\~виконання зобов`язанню\~кредитор повинен\~на вимогу\~боржника видати\~йому розписку\~про одержання\~виконанню частково\~або в\~повному обсязі.\~Якщо боржник\~видав кредиторові\~борговий документ\~кредитор,\~приймаючи виконання\~зобов`язання,\~повинен повернути\~його боржникові.\~У разі\~неможливості повернення\~боргового документа\~кредитор повинен\~вказати про\~це у\~розписці,\~яку він\~видає.\~Наявність боргового\~документа у\~боржника підтверджує\~виконання ним\~свого обов`язку.\~У разі\~відмови кредитора\~повернути борговий\~документ або\~видати розписку\~боржник має\~право затримати\~виконання зобов`язання.\~У цьому\~разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригінала боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] ,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] на її користь 600 000 грн. та судові витрати, понесені по сплаті судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 року, головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 червня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з цим надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно, не з`явилась, разом з тим надала до суду письмові пояснення, згідно яких не заперечує факт отримання зазначених коштів від [PERSON] в липні 2017 року, однак станом на сьогодні не має можливості повернути зазначену суму коштів, оскільки має фінансові проблеми. Зобов`язувалась їх повернути за наявності у неї коштів та просила розгляд справи проводити за її відсутності. З врахуванням положень\~ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] особисто було складено та підписано розписку, згідно якої вона отримала від позивачки в борг строком на три роки від [PERSON] грошові кошти в сумі 600\~000 грн. та зобов`язувалась повернути грошові кошти в строк до 01.07.2020 року. Факт написання розписки відповідачкою не спростовано. Зміст розписки свідчать про укладення між сторонами договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення ст.ст. 1046,\~1047ЦК\~України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК Українидозволяє зробити висновок, що розписки підтверджують укладення договору позики. У постанові Верховний Суд України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 викладено правовий висновок про те, що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Подібні правові висновки про застосування статей 1046, 1047\~ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до\~ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. У відповідності з ч.ч.1-3 ст.\~545\~ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до вимог\~ст.12 цього Кодексу\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~ст. 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Судом встановлено, що відповідачка не спростувала укладення договору позики між нею та позивачкою, у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення позивачу отриманої суми коштів, тобто не виконує свої зобов`язання за договором позики. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що даних, які б свідчили про повернення відповідачкою [PERSON] вищезазначених коштів судом не встановлено. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи зазначені вище вимоги Закону, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідачки [PERSON] , на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 600 000 грн. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивача з відповідачки підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 6000 грн. 00 коп.

Outcome: approved