Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

у травні 2025 року представник позивача адвокат Жигилій І.Ф., подала до Машівського районного суду Полтавської області зазначену позовну заяву, мотивовану тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2019 року, спільних дітей не мають. За твердженням позивача через відсутність взаєморозуміння, розходження характерів та поглядів на сімейне життя з [PERSON] шлюбні відносини не склалися, тривалий час вони проживають окремо, взаємні права та обов`язки, як чоловіка та жінки відсутні, спільне господарство не ведуть, протягом тривалого часу кожен з сторін влаштовує своє особисте життя, фактично шлюбні відносини припинилися. Наразі відповідачка перебуває у сімейних відносинах з іншим чоловіком від яких виховують спільну дитину. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить його правам та інтересам, а також має істотне значення для забезпечення права особистого життя. Спірні питання щодо поділу спільного майна подружжя при розірванні шлюбу відсутні. Одночасно у позові зазначено, що за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 12.12.2024 року було вирішено виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про [PERSON] , як батька дитини, що в свою чергу підтверджує, що сімейні відносини між сторонами відсутні. У зв`язку з наведеним, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Судові витрати у вигляді судового збору, які поніс позивач у розмірі 1211,20 грн за результатами розгляду справи з відповідача не стягувати (а.с.2-6). Ухвалою від 15.05.2025 суд відкрив провадження у цивільній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 24). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету представника позивача [PERSON] адвоката Жигилій І.Ф. (а.с.27), поштове повідомлення про вручення відповідачці судової повістки повернулося до суду з відміткою про отримання 23.05.2025 року (а.с. 29). 16.06.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Жигилій І.Ф. надійшло клопотання, у якому вона просить судовий розгляд по даній справі провести за її відсутності та за відсутності позивача за наявними у суду матеріалами справи. Заявлені позовні вимоги викладені у позові підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 34). 09.06.2025 року від відповідачки надійшла заява, у якій вона просить розглянути дану справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Строк для примирення просить не надавати. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити « [PERSON] » (а.с.30). Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 20.11.2019 Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2012, що підтверджується оригіналом та копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 20.11.2019 року (а.с.10,18,19). Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Республіки Ємен, що стверджується копією його паспорту виданого 29.03.2022 року органом Джидда перекладеного з англійської мови та арабської мови на українську мову (а.с.7-9). 21.11.2019 року між сторонами був укладений шлюбний договір (а.с.11). За рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 12.12.2024 року та ухвалою від 11.02.2025 року про виправлення описки у вказаному рішенні було вирішено виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №96 від 16 серпня 2024 року відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина Єменської Республіки, як батька дитини (а.с.12-14). За повідомленням старости Кошманівського старостинського округу Корзіної Л. №08-04/13/85 від 13.05.2025 року відповідачка [PERSON] зареєстрована з 26.11.2020 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України). Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.56 та ч.1 ст.60 закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. За нормами ст.63 вищевказаного закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд уважає, що оскільки спільне життя між сторонами не склалося, спільних дітей не мають, подружні відносини фактично припинені, тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідачка просить не надавати строк для примирення, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим шлюб, укладений між сторонами, потрібно розірвати. \~Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до вимог підпункту 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211, 20 грн. Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 1 від 07.05.2025 та виписки про зарахування судового збору, позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1241,20 грн., тобто на 30 гривень більше, чим передбачено законодавством (а.с.1,33). Ураховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачу потрібно повернути з державного бюджету 50% судового збору від суми 1211,20 грн, тобто в розмірі 605,60 грн, а решту суми в розмірі 605,60 грн з відповідачки не стягувати та покласти на позивача за його заявою.

Outcome: approved