Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 125 687,71 грн, а також судових витрат. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 04.02.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R01.00606.006317556. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R01.00606.006317556 від 04.02.2020. Відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 125687,71 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. 08.04.2025 від представника відповідача - адвоката Савчак Я.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Позивачем не доведено факту видачі кредитних коштів, а отже не доведено права вимагати повернення коштів. Надані позивачем докази не доводять факт отримання кредитних коштів. У матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно викупило право вимоги саме кредитним договором № R01/00606.006317556 від 04.02.2020. Також у відзиві представник відповідача зазначає, що представником позивача додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, за яким позивач хоче стягнути кошти, однак не надано розрахунку первісного кредитора, що унеможливлює дослідження правомірності розрахунку заборгованості. 12.04.2025 за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в позові у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши думку представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.02.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R01.00606.006317556, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 62907, 48 грн, строком на 67 місяців. Згідно п. 1.3 договору позичальник сплачує проценти в розмірі 35.05 % річних від залишкової суми кредиту. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, наданої директором Департаменту кердитного адміністрування АТ «Ідея Банк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором № R01.00606.006317556 від 04.02.2020 становить 125687,71 грн, яка складається з наступного: 61226,13 грн - заборгованість за основним боргом; 64461,58 грн - заборгованість за відсотками. З виписки по рахунку [PERSON] за кредитним договором №R01.00606.006317556 від 04.02.2020 за період з 04.02.2020 по 07.07.2023 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, періодично вносила кошти на погашення кредитної заборгованості. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № R01.00606.006317556 від 04.02.2020 у розмірі 125687,71 грн, з яких: 61226,13 грн - заборгованість за основним боргом; 64461,58 грн - заборгованість за відсотками. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за якими перейшло до нового кредитора. З наданих суду доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто умов кредитування. Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач [PERSON] не укладала з АТ «Ідея Банк» кредитний № R01.00606.006317556 від 04.02.2020. У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. При цьому, вимог щодо визнання кредитного договору недійсними чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредит за вищевказаним кредитним договором, користувалася кредитними коштами, проте не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 125687,71 грн. Також, суду надані належні відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача, як боржника, за зазначеними вище кредитним договором. Отже, позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника, а доказів визнання недійсним чи розірвання договору факторингу, як і доказів того, що його дійсність оскаржується у судовому порядку, стороною відповідача суду не надано. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 125687,71 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved