Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~\~ \~Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. Рішенням Криничанського народного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24.10.2006. [PERSON] померла [INFO] . Наразі, [PERSON] учениця 11-Б класу Криничанського ліцею № 1. Проживає одна, у життєвих труднощах їй допомагає її дядько [PERSON] . [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків від народження [PERSON] . [PERSON] стверджував, що [PERSON] не є його біологічною донькою, але позов про оспорювання батьківства заявлено не було. На підставі своїх припущень [PERSON] проявив байдужість до долі своєї дитини, і таке ухилення полягає у невиконанні майже всього без виключення можливого і передбаченого законом спектру обов`язків батька відносно дитини. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Не вчиняє дій щодо надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, виявляння інтересу до внутрішнього світу дитини. Не приймає участь у її повсякденному житті. Що в свою чергу свідчить про байдужість до дитини та фактом самоусунення від своїх батьківських обов`язків. Про умисний характер такого ухилення свідчить його тривалість 17 років поспіль. Оскільки, відповідач самостійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажає турбуватися про психологічний та фізичний розвиток дитини тому, позивачка просить позбавивти його батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. \~Представник Служби у справах дітей Криничанської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Перевіривши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками позивачки [PERSON] , що підтвержується свідоцтвом про народження видане 22 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №20. Рішенням Криничанського народного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 24.10.2006 року відділом РАЦС Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблений відповідний запис за №101. [PERSON] померла [INFO] , що підтвержується свідоцтвом про смерть виданого 22 серпня 2024 року, відділом «Центр надання адміністративних послуг» Криничанської селищної ради. [PERSON] учениця 11-Б класу Криничанського ліцею № 1. Проживає одна, у життєвих труднощах їй допомагає її дядько [PERSON] . [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків від народження [PERSON] . [PERSON] стверджував, що [PERSON] не є його біологічною донькою, але позов про оспорювання батьківства заявлено не було. На підставі своїх припущень [PERSON] проявив байдужість до долі своєї дитини, і таке ухилення полягає у невиконанні майже всього без виключення можливого і передбаченого законом спектру обов`язків батька відносно дитини. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Не вчиняє дій щодо надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, виявляння інтересу до внутрішнього світу дитини. Не приймає участь у її повсякденному житті. Що в свою чергу свідчить про байдужість до дитини та фактом самоусунення від своїх батьківських обов`язків. Про умисний характер такого ухилення свідчить його тривалість 17 років поспіль. Таким чином, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання свого сина і не виконуює обов`язків по піклуванню за ним. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до\~статті 164\~Сімейного кодексу\~України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51\~Конституції України та за ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~ \~ ОП\~КЦС у справі №185/9339/21,\~відступаючи від\~раніше зробленого\~висновку ВС зазначила, що, вочевидь, переважна кількість батьківських прав та обов`язків стосується дитини до досягнення нею повноліття. Проте й після досягнення дитиною повноліття правовий зв`язок між батьками та їхніми дітьми не припиняється, батьківські права продовжують існувати. Досягаючи повноліття, особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/ матір`ю та сином/ дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них навіть після смерті одного з них. Із повноліттям дитини «з`являються» права батьків на утримання з боку повнолітніх сина/ дочки та виникають відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями за законом своєї дитини. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому, та відповідатиме принципам розумності й справедливості. Тож, ОП КЦС дійшла висновку, що існують підстави для відступлення від висновку, викладеного у постановах КЦС від 11.09.2019 у справі №219/3759/2014-ц, від 01.02.2023 у справі №761/6749/20\~та від 04.10.2021 у справі №686/16902/20. Суд, перевіривши обставини справи, згідно з нормами матеріального права, враховуючи вище викладене, у відповідності до ст.164 СК України, дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки.

Outcome: approved