Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

27 січня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 листопада 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4164374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 350 дні, з 24 листопада 2023 року по 08 листопада 2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів, шляхом зарахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , із зобов`язанням повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, однак відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконує належним чином. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на теперішній час назву змінено ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Посилаючись на викладене, а також, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 25 жовтня 2024 року його заборгованість за кредитним договором становить 34662 грн. 06 коп., з яких: 5855 грн. 32 коп. заборгованість по тілу кредиту, 27167 грн. 20 коп. заборгованість по процентам за первісним кредитом, 1639 грн. 54 коп. нараховані проценти за 14 календарних днів ( з 26 жовтня 2024 року по 08 листопада 2024 року) відповідно до п. 1.5.1 Договору в межах строку договору, представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 34662 грн. 06 коп. Крім того, представник просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що не заперечує про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі та крім того, в ній зазначив, що визнає позов в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 4164374 від 24 листопада 2023 року з тіла кредиту в розмірі 5855 грн. 32 коп. та не визнає і заперечує проти стягнення з нього заборгованості за відсотками, з огляду на те, що він є військовослужбовцем і на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, що він не заперечує про стягнення з нього судових витрат зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог та витрат на правничу допомогу. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4164374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 350 дні, з 24 листопада 2023 року по 08 листопада 2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів., шляхом зарахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , із зобов`язанням повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 39-58). Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 01 листопада 2024 року вих. № 143-0111 підтверджується операція про відправлення грошових коштів 24 листопада 2023 року в сумі 10000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 31). Крім того, листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16 травня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250515/61353-БТ підтверджено, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та додано відомості щодо руху коштів по карті за 24 листопада 2023 року (а.с. 228). 25 жовтня 2024 року за договором факторингу № 25/10/25 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», що підтверджується вказаним договором факторингу та витягом з реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року (а.с. 162-180). Як вбачається з рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» код ЄДРПОУ 44559822 від 25 листопада 2024 року назву товариства було змінено на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та внесена інформація до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 151-152). З розрахунку заборгованості за договором № 4164374 від 24 листопада 2023 року вбачається, що станом на 25 жовтня 2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 34662 грн. 06 коп., з яких: 5855 грн. 32 коп. заборгованість по тілу кредиту, 27167 грн. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1639 грн. 54 коп. нараховані проценти за 14 календарних днів (26 жовтня 2024 року 08 листопада 2024 року) в межах строку договору відповідно до п. 1.5.1 Договору (а.с. 71-85). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з заяви відповідача він визнає заборгованість за кредитним договором № 4164374 від 24 листопада 2023 року в розмірі 5855 грн. 32 коп. - за основною сумою боргу та не визнає заборгованість за відсотками, заперечує проти її стягнення, з огляду на його статус військовослужбовця та Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зі змінами, військовослужбовцям,\~які були\~призвані на\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~на особливий\~період або\~на військову\~службу за\~призовом осіб\~із числа\~резервістів в\~особливий період\~на весь\~час їх\~призову,\~а також\~їх дружинам\~(чоловікам),\~а також\~іншим військовослужбовцям,\~під час\~дії особливого\~періоду,\~які брали\~або беруть\~участь у\~захисті незалежності,\~суверенітету та\~територіальної цілісності\~України і\~брали безпосередню\~участь в\~антитерористичній операції,\~забезпеченні її\~проведення,\~перебуваючи безпосередньо\~в районах\~антитерористичної операції\~у період\~її проведення,\~у здійсненні\~заходів із\~забезпечення національної\~безпеки і\~оборони,\~відсічі і\~стримування збройної\~агресії Російської\~Федерації в\~Донецькій та\~Луганській областях,\~забезпеченні їх\~здійснення,\~перебуваючи безпосередньо\~в районах\~та у\~період здійснення\~зазначених заходів,\~у заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України,\~захисту безпеки\~населення та\~інтересів держави\~у зв`язку\~із збройною\~агресією Російської\~Федерації проти\~України,\~їх дружинам\~(чоловікам)\~-\~штрафні санкції,\~пеня за\~невиконання зобов`язань\~перед підприємствами,\~установами і\~організаціями усіх\~форм власності,\~у тому\~числі банками,\~та фізичними\~особами,\~а також\~проценти за\~користування кредитом\~не нараховуються,\~крім кредитних\~договорів щодо\~придбання майна,\~яке віднесено\~чи буде\~віднесено до\~об`єктів житлового\~фонду (жилого\~будинку,\~квартири,\~майбутнього об`єкта\~нерухомості,\~об`єкта незавершеного\~житлового будівництва,\~майнових прав\~на них),\~та/або\~автомобіля,\~а також\~крім кредитних\~договорів щодо\~придбання та\~встановлення фотоелектричних\~модулів та/або\~вітрових електроустановок\~разом із\~гібридними інверторами\~та установками\~зберігання енергії,\~проценти за\~якими можуть\~бути погашені\~чи компенсовані\~за рахунок\~третіх осіб\~або держави. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Як вбачається з копії військового квитка серії [NUMBER] , який виданий 08 липня 2014 року на ім`я [PERSON] , останній з 11 грудня 2015 року був призваний у Збройні Сили України (п. 9). У п. 20 «Відомості про державні нагороди, участь у боях, бойових діях, поранення, контузії, каліцтва» вказаного військового квитка, зазначено, що приймав участь в зоні АТО в Донецькій та Луганській областях з 13 жовтня 2016 року по 12 лютого 2017 року, з 23 лютого 2017 року по 27 лютого 2017 року, з 29 жовтня 2017 року по 17 грудня 2017 року, з 25 грудня 2017 року по 05 березня 2018 року, з 21 березня 2018 року по 07 квітня 2018 року, а також приймав участь в ООС в Донецькій та Луганській областях з 12 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року, з 04 квітня 2019 року по 08 червня 2019 року (а.с. 232-236). Перебування [PERSON] на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (умовна позначка) підтверджується довідкою ТВО командира військової частини [NUMBER] (умовна позначка) № 492 від 06 травня 2025 року (а.с. 231). Отже, на відповідача [PERSON] з лютого 2022 року, як на військовослужбовця, поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо не нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5855 грн. 32 коп. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів в сумі 27167 грн. 20 коп. за вказаним вище договором, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на відповідача поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1). Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 409 грн. 21 коп. (2 422 грн. 40 коп. х 5855 грн. 32 коп./34662 грн. 06 коп.). Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що підтверджується договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, заявкою № 6203 на виконання доручення до договору №10/12/2024 року (а.с. 33-35, 86-87, 159-161). На підставі викладеного,

Outcome: partial