Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

21.04.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 у розмірі 6416,00 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтованій тим, що 12.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 2000,00 грн строком на 27 днів. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 укладений з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмові формі та підписаний сторонами. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало умови кредитного договору та на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 2000,00 грн. У свою чергу [PERSON] не виконав умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 6416,00, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі становить 4416,00 грн. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до якого відбулося право відступлення права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло статусу кредитора за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав свої обов`язки, передбачені кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.04.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 07.04.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 08.04.2025. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.04.2025 заяву ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. 21.04.2025 представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» виконано вимоги ухвали суду від 09.04.2025. Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.05.2025 через електронний кабінет Електронного суду, представником позивача подано заяву про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. 09.06.2025 ухвалою суду витребувано у ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»: детальний розрахунок щомісячної заборгованості із зазначенням всіх складових (тіло, відсотки) за весь період заборгованості з дати отримання позики; розмір коштів внесених боржником на погашення заборгованості за кредитним договором та проведенням банком зарахування сплачених коштів із зазначенням на які саме складові здійснювалося це погашення. У судові засідання, призначені на 22.05.2025, 09.06.2025 та 30.06.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету Електронного суду, яка доставлена до електронного кабінету на 09.06.2025 - 23.05.2025 о 14:34:46 год (а.с. 83, 84), на 30.06.2025 - 09.06.2025 о 16:30:12 (а.с. 92, 94). У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін (а.с. 6 зворотний бік листа). Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, шляхом направлення конверту з повісткою за встановленим місцем реєстрації особи. [PERSON] кореспонденцію отримав, про що свідчить підпис на рекомендованому поштовому повідомленню про вручення поштового відправлення (а.с. 42, 70, 85). 17.06.2025до суду повернувся конверт із судовою повісткою на 30.06.2025, який містить відмітку що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 95). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про розгляд справи 30.06.2025, здійснено шляхом оголошення про виклик [PERSON] на веб-сайті Судова влада України (а.с. 90). У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. [PERSON] не надав суду своїх заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 30.06.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.07.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі по тексту - Товариство) та [PERSON] (далі по тексту - Клієнт) укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 (далі по тексту - договір) (а.с. 35 - 41). Пункт 1.1 договору передбачає, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 2000,00 грн (пункт 1.2. договору). Строк кредиту 27 днів. Детальний термін повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (пункт 1.3. договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. 4.1. договору; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2. договору (пункт 1.4.2 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 26887,08% річних; за зниженою ставкою 26887,08% річних (пункт 1.5. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 3026,00 грн, за зниженою ставкою 3026,00 грн (пункт 1.6. договору). Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1. договору). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи період пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (пункт 3.1. договору). До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (пункт 3.2. договору). Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.4. договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання зниженої процентної ставки відповідно до пп.1.4.2. договору залежить від того чи отримає Клієнт індивідуальну знижку від Товариства на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання Клієнт погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим договором виконуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору (пункт 3.3. договору). Нарахування процентів за користування кредитом є правом Товариства, а не його обов`язком. Товариство, без погодження з Клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом (пункт 3.4. договору). Відповідно до пункту 4.2.3. договору сторони погодили, що: -за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 договору; -при застосування автопролонгації знижка, надана Клієнту в рамках Програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процентна ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відображаються в Особистому кабінеті. У випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті (пункт 4.2.4 договору). Пункт 10.7. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 передбачає, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору (пункт 10.13. договору). Відповідно до паспорта споживчого кредиту наданого позивачем, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» надало [PERSON] кредит - 2000,00 грн, строк кредитування - 27 днів, мета отримання кредиту - споживчі (особисті потреби), спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору, стандартна процентна ставка, відсотків річних: застосовується у межах строку кредиту та продовженого строку (в період пролонгації та автопролонгації) - 693,50% річних (або 1,90% в день), знижена процента ставка, відсотків річних: застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема протягом строку кредиту (+3 дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгацію строку кредиту - 693,50% річних (або 1,90% в день), тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою - 1 026,00 грн, загальні витрати за кредитом, за зниженою процентною ставкою - 1 026,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 3026,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 3026,00 грн, реальна річна процентна ставка за стандратною ставкою, відсотків річних - 26887.08 %, реальна річна процентна ставка за зниженою ставкою, відсотків річних - 26887.08 % (а.с. 10 - 11). Додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, визначено дата видачі кредиту - 12.07.2021, кількість днів у розрахунковому періоді - 27, дата платежу - 08.08.2021, чиста сума кредиту -2000,00 грн, сума платежу за розрахунковий період - 3026 грн, яка складається з суми погашення кредиту - 2000,00 грн та процентів за користування кредитом 1026 грн, реальна річна процентна ставка - 26887.08% (а.с. 9). Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2125672 від 12.07.2021 та додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021, підписані власноручним підписом директором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» Пшеничним А.І. з відтиском печатки Товариства та електронним підписом одноразовим ідентифікатором В943 12.07.2021 09:05:06 [PERSON] Відповідно до довідки про ідентифікацію наданої ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 2125672 від 12.07.2021 ідентифікований ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/, одноразовий ідентифікатор В943, час відправки ідентифікатора позичальнику 12.07.2021 09:04:14, номер телефону [NUMBER] (а.с. 15). Згідно листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» від 04.03.2024 № 21031-0403, відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.07.2021 09:06:17 на суму 2000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 97380734, призначення платежу: зарахування 2000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 19). 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 012.07.2021 перейшло до позивача (а.с. 31 - 34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги до [PERSON] за договором №2125672 від 12.07.2021, сума кредиту 2000,00 грн (а.с. 14). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 190000,00 грн за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами по договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 453 від 28.12.2021 виданої ПАТ «БАНК ВОСТОК» (а.с. 23). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 2000000,00 грн за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами по договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 1696 від 24.12.2021, виданої ПАТ «БАНК ВОСТОК» (а.с. 23 зворотний бік листа). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 580911,15 грн за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами по договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 1697 від 28.12.2021 виданої ПАТ «БАНК ВОСТОК» (а.с. 24). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надіслало 13.1.2025, [PERSON] вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, відповідно до якої заборгованість по кредитному договору № 2125672 від 12.07.2021 становить 6416,00 грн, з них: -заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 грн, -заборгованість за комісіями і відсотками 4416,00 грн (а.с. 12). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2125672 від 12.07.2021 станом на 10.01.2025, заборгованість складає 6416,00 грн: -прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн; -прострочена заборгованістю за процентами в розмірі становить 4416,00 грн (а.с. 13). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частина 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 404/502/18 від 23.03.2020, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Окрім цього, до аналогічних висновків щодо правомірності використання електронного цифрового підпису при укладенні кредитного договору дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Можливість укладення договору вищезазначеним способом також підтверджується правовою позицією Верховного суду, яка записана у постанові від 23.03.2020 у справі № 404502/18. Верховний Суд практично застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, лише електронний договір. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Також Верховний Суд у цій постанові, акцентував увагу на те, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачкою була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір (кредитної лінії), розміщений на веб-сайті ТОВ «Споживчий центр» та направлений позичальниці через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Згідно з пунктом 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом статтей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 (справа №910/1162/19) та від 19.01.2022 (справа №202/2965/21). Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 підписаний [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором В943 12.07.2021 (а.с. 35 - 41). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України, передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи позицію Верховного суду, яка закріплена у постанові ВС від 08.07.2020 у справі № 754/17518/15-ц, у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому ґрунтується цивільне право - обов`язковість договору, тобто з укладення договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі № 355/385/17 від 23.01.2019. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кошти за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем. Судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зі своєї сторони належним чином виконало умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021 та надало [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 грн перерахувавши їх на картковий рахунок [NUMBER] (а.с. 19). Однак, взятих на себе зобов`язань за договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021, [PERSON] не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 10.01.2025, виникла заборгованість в розмірі 6416,00 грн: з них заборгованість: за тілом кредиту - 2000,00 грн, по процентах - 4416,00 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками яка становить 4416,00 грн суд зважає наступне. Ухвала суду від 09.06.2025 про витребування у ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» детального розрахунку щомісячної заборгованості із зазначенням всіх складових (тіло, відсотки) за весь період заборгованості з дати отримання позики та розмір коштів внесених боржником (зазначивши дати внесення) на погашення заборгованості за кредитним договором та проведення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зарахувань сплачених коштів із зазначенням на які саме складові здійснювалося це погашення (на погашення тіла кредиту, відсотків, пені, комісії, штрафних санкцій тощо), яка доставлена до електронного кабінету позивача 09.06.2025 16:30 год- залишилася не виконаною. За таких обставин, судом досліджені наявні докази у справі доказів. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Так, умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021сплата процентів за прострочення виконання зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України не визначена. Натомість, в договорі визначено лише нарахування процентів за користування кредитом, що регламентується з нормами ст.1048 ЦК України. Як встановлено судом, згідно з умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідачу надано кредит в розмірі 2000,00 грн (пункт 1.2. договору). Строк кредиту 27 днів (пункт 1.3. договору). За користування кредитом відповідач сплачує ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» процентну ставку, яка становить 1,90% в день (пункт 1.4.1. договору). Пунктом 4 договору передбачено порядок продовження строку користування кредитом та автопролонгацію. Порядок продовження строку кредиту за ініціативою Клієнта (пролонгація) визначений пунктом 4.1. договору. У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору (пункт 4.1.1. договору). Пункт 4.2. договору визначає порядок автопролонгації строку кредиту. Так, пунктом 4.2.1. передбачено, що сторони домовились, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів (пункт 4.2.2. договору). Також у випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті (пункт 4.2.4. договору). Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що [PERSON] вчинив дії щодо пролонгації договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2125672 від 12.07.2021. Також ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не надало суду доказів про автопролонгацію вказаного договору, зокрема надіслання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» електронного листа-повідомлення на електронну адресу [PERSON] та/або СМС - повідомлення на номер телефону вказаний в розділі 10 цього договору, інформуючи його про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] дій щодо ініціювання пролонгації кредиту, на такі обставини також не посилається позивач. За таких обставин враховуючи погоджені умови договору, а саме пункту 4.1.1. та пункту 4.2.4. суд вважає, що пролонгація та автопролонгація не відбулася, максимальний погоджений строк - 27 днів, згідно пункту 1.3. договору. Враховуючи зазначене суд прийшов до переконання що строк кредиту становить 27 днів, тобто до 08.08.2021 включно, що є кінцевою датою строку погашення кредиту. Разом з цим, суд вважає неправомірним здійснення первісним кредитором нарахування відсотків по кредиту в розмірі 4416,00 грн. Таким чином, заборгованість по процентах становить 1026,00 грн (2000,00 грн (сума кредиту) х 1,90 % (процентна ставка за користування кредитом) х 27 днів (строк кредитування) = 1026,00 грн (нараховані проценти за користування кредитом)). Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі -3026,00 грн, яка складається із: -заборгованості за тілом кредиту - 2000,00 грн; -заборгованість по процентах - 1026,00 грн. Підсумовуючи викладене суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги у загальному розмірі 3026,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 2000,00 грн та заборгованості по процентах - 1026,00 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 35376 від 18.02.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 42). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 6416,00 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 47 % (3026х100:6416 = 47). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 47%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1138,53 грн (2422,40 х 47%, = 1138,53). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10500,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 29.12.2023, додатковою угодою №1 від 27.12.2024, актом про отримання правової допомоги від 03.06.2025, платіжною інструкцією № 38601 від 20.05.2025 про оплату за правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн (а.с. 16 - 17, 18, 75, 79). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс21. Враховуючи вищевикладені норми процесуального права, обставини справи,

Outcome: partial