Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що\~14.08.2024\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі Товариство) та [PERSON] було укладено Договір\~кредитної лінії\~№ 884089002\~у формі\~ електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з\~урахуванням всіх траншів) у розмірі 24 027,00 грн. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом\~переказу на\~рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної\~Позичальником в\~особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3\~(трьох) банківських\~днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником\~чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані\~Товариством на\~банківську карту №\~5375-41XX-XXXX-6657, яка була вказана Відповідачем при\~укладанні Договору.\~ 05.11.2024\~Товариство відступило\~право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон\~Плюс»\~(далі - Позивач або Новий кредитор) за Договором Факторингу №\~МВ-ТП/7\~(далі - Договір Факторингу). Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до\~стягнення Позивачем становить 57 506, 60 грн, з них:\~\~заборгованість по кредиту - 24 026,72\~ грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 33\~479,88 грн. Розмір штрафних санкцій включено до загального розрахунку заборгованості, однак Позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 15.05.2025 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача одночасно з поданням позову, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8\~статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.\~2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~546,\~549,\~550,\~556 ЦК України. Судом встановлено, що\~14.08.2024\~року\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео\~Швидка Фінансова\~Допомога» (далі\~Товариство)\~та [PERSON] було укладено Договір\~кредитної лінії\~№ 884089002\~у формі\~ електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з\~урахуванням всіх траншів) у розмірі 24 027,00 грн. Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати\~Відповідачу\~кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх\~користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього\~та\~Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового\~кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова\~Допомога», що є невід`ємною частиною Договору, текст\~яких\~розміщений на сайті Товариства:\~www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом\~переказу на\~рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної\~Позичальником в\~особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3\~(трьох) банківських\~днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником\~чергового траншу за Договором. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством\~на\~банківську карту №\~5375-41XX-XXXX-6657, яка була вказана Відповідачем при\~укладанні Договору. Відповідно до п. 5.3. Договору Позичальник несе\~відповідальність за\~правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування\~суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде\~зарахована на його власний рахунок. Відповідно до Розділу 8 Договору, Відповідач за користування кредитними\~коштами\~зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі\~поведінки Відповідача і прораховується в порядку описаному у Розділі 8.\~Зокрема за умови нездійснення Позичальником дострокового повернення кредиту\~або не продовження дисконтного періоду проценти за Договором нараховуються за\~Базовою ставкою. Базова процентна ставка за Договором складає 1,00 відсотків\~в\~день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день\~користування ним. Відповідно до п. 9.1.1.1. Договору Товариство має право вимагати від\~Відповідача\~повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та\~виконання усіх\~інших зобов`язань, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 9.1.1.7. Договору у разі затримання Відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць\~новий кредитор має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк\~виплати\~якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Відповідача\~про\~дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з\~моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну\~пошту\~Відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача\~перед Позивачем становить: 69519,96 грн, що підтверджується розрахунком\~заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (та розрахунком заборгованості\~Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату\~розірвання Договору). Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до \~стягнення Позивачем становить 57 506, 60 грн, з них:\~\~заборгованість по кредиту - 24 026,72\~ грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 33\~479,88 грн. 05.11.2024\~Товариство відступило\~право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон\~Плюс»\~(далі - Позивач або Новий кредитор) за Договором Факторингу №\~МВ-ТП/7\~(далі - Договір Факторингу). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а в ч.1\~ст. 626 ЦК України\~законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами\~1 та 2\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти\~(кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору\~в\~цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України,\~предметом договору\~факторингу може\~бути право\~грошової вимоги,\~строк платежу\~за якою\~настав (наявна\~вимога),\~а також\~право вимоги,\~яке виникне\~в майбутньому\~(майбутня\~вимога). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] \~в порушення вимог Кредитного договору та норм\~ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання як перед первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», так і перед фактором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»,\~до якого перейшло право вимоги за указаними Договором, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним\~договором\~у розмірі:\~57\~506, 60 грн.\~ Крім того, позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., на підтвердження яких надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, копія додаткової угоди №395 від 30.12.2024, копія акту прийому-передачі наданих послуг з описом виконаних робіт до договору № 5 від 02.12.2024 року (а.с. 37-41). Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755\\9215\\15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved