Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника, адвоката Борику О.О., 31 жовтня 2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод\~у користуванні\~майном шляхом\~знесення самочинно\~збудованої господарської\~будівлі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 жовтня 2018 року Сумським окружним адміністративним судом у справі № 1840/3278/18 ухвалено рішення за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов`язання відповідача [PERSON] знести самочинно збудовану господарську будівлю, стягувачем за виконавчим провадженням є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, яка на даний час ліквідована. Правонаступник Державна інспекція архітектури та містобудування України не вчиняє жодних дій по виконанню вказаного судового рішення, заміна сторони стягувача не проведена, її звернення до Міністерства юстиції та до Державної інспекції архітектури та містобудування України не дали результату, судове рішення не виконується. Державна інспекція архітектури та містобудування України повідомила, що не є стороною виконавчого провадження і не містить даних про виконання рішення суду. При зверненні до адміністративного суду щодо заміни сторони у виконавчому провадженні по виконанню судового рішення від 30 жовтня 2018 року, їй було відмовлено. В неї відсутня інша можливість встановити справедливість і забезпеченими безпечні умови проживання, окрім, як звернутися до суду з цим позовом, так як органи державної влади не бажають виконувати судове рішення. Вона є зацікавленою особою у виконанні цього рішення суду, в адміністративній праві була третьою особою, від виконання цього рішення залежить безпечність життя, так як самочинно збудована споруда створює перешкоди у користуванні її земельною ділянкою. Вказує, що судом встановлено факт порушення відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Враховуючи встановлення факту порушення при самочинному будівництві господарської будівлі, є порушення її прав, усунення яких можливо лише за умови знесення будівлі за рахунок особи, яка його здійснила. Просить зобов`язати відповідача знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою: [ADDRESS] , що складається з бутового цоколю, цегляних стін та даху, примикає до цегляної огорожі на межі з сусідньою ділянкою за [ADDRESS] . 16 грудня 2025 року представник третьої особи подав пояснення щодо позову про те, що відповідно до норм ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі зверненні до суду за захистом свого майнового права. Згідно з нормами ст. 391 ЦК України, статей 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, орган державно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, який є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В межах розгляду справи № 1840/3278/18 Сумським окружним адміністративним судом встановлено, що [PERSON] будівництво господарської будівлі проводилося без подання до управління Держархбудінспекції у Сумській області повідомлення про початок будівельних робіт, тобто без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. На підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України таке будівництво є самочинним. В результаті розгляду вказаної справи Державна інспекція архітектури та містобудування України не залучалася до участі у справі. Але судове рішення відповідно до ст. 82 ЦПК України є преюдиційним фактом / а.с. 48-55/. 23 грудня 2024 року від представника відповідача, адвоката Ярошенко В.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала про те, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту порушення її прав відповідачем щодо користування її майном. Крім цього вказує, що відсутні докази, що саме [PERSON] є власником чи користувачем спірного майна на день звернення до суду з позовом. Позивачем не викладені фактичні обставини справи місце розташування споруди, її технічні характеристики і т.п. Вказаний об`єкт є навісом, а не капітальною спорудою, примкнутий до цегляного паркану, згідно з постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 406 зі змінами станом на 2024 рік не потребує жодного дозволу. Також позивачкою не наведено правового обґрунтування щодо підстав позову. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] / а.с. 56-58/. 25 грудня 2025 року від представника позивачки, адвоката Борики О.О., надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що в цьому судовому розгляді не слід доводити обставини, які вже встановлені судовим рішенням. Судове рішення у справі № 1840/3278/18 переглядалося Верховним Судом і залишено без змін / а.с. 60/. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення про те, що в кінці 2015 року на межі її земельної ділянки відповідач збудував споруду, в зв`язку з чим відсутня ізоляція, з даху цієї споруди тече вода під її будинок, який знаходиться на відстані 1, 5 метра від спірної споруди, від чого поступово руйнується її будинок. Чи є на даху планки чи рейки для скоку води, їй не відомо. Судове рішення відповідач не виконав, збудував новий будинок і літню кухню, старий будинок теж залишився. Власником домоволодіння є неповнолітній син відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивачки, адвокат Борика О.О., позовні вимоги підтримав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Ярошенко В.М., позовні вимоги не визнала, підтримала свій відзив на позов. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі / а. с. 50 зворот/. \~ \~ \~ \~З урахуванням думки сторін, їх представників, суд вважає за можливо провести судовий розгляд без участі представника третьої особи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні законний представник неповнолітнього власника домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] надала пояснення про те, що вказаний будинок вони з чоловіком купили у 2012 році, з позивачкою відразу склалися неприязнені відносини. Коли купили будинок, то парканів між земельними ділянками не було, вони побудували цегляний паркан на місці зруйнованого. В них у господарстві є автомобіль, тому у 2015 році для автомобіля зробили навіс на своїй земельній ділянці, до паркана прикріпили дах. Вважає, що ця споруда ніяким чином не перешкоджає позивачці, вода до неї не стікає, оскільки дах зроблений з нахилом для стоку води на їхню територію. У 2025 році вони закінчили будівництво нового будинку, літньої кухні і повідомили про це Державну інспекцію архітектури та містобудування України, в тому числі і про спірний навіс, отримали витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, тобто будівля не є самочинною. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року / набуло чинності 11 грудня 2018 року/ за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено та зобов`язано [PERSON] знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою: [ADDRESS] , що складається із бутового цоколю, цегляних стін та даху, примикає до цегляної огорожі на межі з сусідньою земельною ділянкою [ADDRESS] / а.с. 3-5/. Цим судовим рішенням встановлено, що відповідачем будівництво господарської будівлі проводилося без подання до управління Держархбудінспекції у Сумській області повідомлення про початок будівельних робіт, тобто без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, тобто є самочинним будівництвом. Цим судовим рішенням не встановлено порушення прав [PERSON] , рішення на її користь не ухвалювалося. \~ \~ \~ \~Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження № 58690079 з Державної архітекрутро-будівельної інспекції України на державну інспекцію архітектури та містобудування України / а.с. 6/. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою за цією ж адресою площею 0,2030 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920389200:06:001:0008 / а.с. 62-63/. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні оглядалися надані представником позивачки фото та відео споруди за адресою: [ADDRESS] , в прив`язці до сусіднього домоволодіння позивачки, з яких слідує, що відстань від будинку до позивачки до цегляного паркану відповідача становить 1 метр / а.с. 72-74, 77/. \~ \~ \~ \~17 травня 2025 року представник відповідача подала Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером ІУ 101250313223, тип документа: реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта, заявник [PERSON] , [INFO] , фізична особа, місце реєстрації: [ADDRESS] ; відомості про об`єкт - нове будівництво житлового будинку садибного типу, реконструкція житлового будинку А-1 ж піж гараж; документ на право користування: договір купівлі-продажу № 733 від 13 травня 2015 року, виданий державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В.; об`єкти будівництва: житловий будинок садибного типу літера В1, гараж літера А, навіс літера П, навіс літера Р, огорожа літери № 1,2,3 / а.с. 118-122/. \~ \~ \~ \~ На виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України надала копії документів, на підставі яких був сформований Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва: декларація про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, дата подачі 13 березня 2025 року; технічний паспорт від 26 лютого 2025 року; схема розташування будівель та споруд, на якому споруда / навіс/ під літерою П примикає до огорожі / а.с. 156-200/. У витязі з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва є примітка, відповідно до якої на земельній ділянці самочинне будівництво, реконструкція чи перепланування відсутні; збудовані навіси літери П. Р, сараї літери С.Т.У, згідно Постанови КМУ від 07 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» - дані будівлі та споруди не потребують дозвільних документів та вводу в експлуатацію / а.с. 119/. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 20 вересня 2012 року серії [NUMBER] / а.с. 184/. 28 квітня 2025 року зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок садибного типу загальною площею 66,7 кв м, житловою площею 41,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав / а.с. 218-225/. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої\~статті 91 ЗК України\~власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною другою, пунктом «б» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України). У частині першій\~статі 375 ЦК України\~зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій\~статті 376 ЦК України\~ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним. У частині четвертій\~статті 376 ЦК України\~зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до\~статті 376 ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта\~статті 376 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями\~391,\~396 ЦК України,\~статтею 103 ЗК України. Відповідно до частини сьомої ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 (провадження № К/9901/5732/19) та від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а (провадження № К/9901/18858/18) зроблено висновки про те, що […правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом частини сьомої\~статті 376 ЦК України\~зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту,\~стаття 376 ЦК України\~не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта\~статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови. За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21), від 22 червня 2023 року у справі № 592/16491/18 (провадження № 61-9539св22). Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судами установлено, що\~відповідач [PERSON] звів навіс, який примкнув до його цегляного паркану на земельній ділянці, яка належить на праві власності його малолітньому синові [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проте суд не приймає як доказ рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року, яким встановлено, що відповідачем будівництво господарської будівлі проводилось без подання до управління Держархбудінспекції у Сумській області повідомлення про початок будівельних робіт, тобто без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, на підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України таке будівництво є самочинним. Станом на день звернення до суду з цим позовом вказане судове рішення не було виконано. В ході судового розгляду відповідачем були проведені відповідні дії щодо державної реєстрації права власності, 28 квітня 2025 року зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок садибного типу загальною площею 66,7 кв м, житловою площею 41,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав / а.с. 218-225/. Згідно з технічним паспортом на вказаний жилий будинок літера В1 є при ньому будівлі та споруди: літера А гараж; літери П, Р навіси; літери С,Т,У - сараї; літери № 1,№ 2, № 3 огорожі / а.с. 180/. На час розгляду справи ці документи є чинними, а право власності на будинок та споруди є непорушним. Таким чином за період часу з 2018 року змінилися обставини, спірна споруда не є самочинною, тому правила, передбачені ст. 376 ЦК України, не можуть бути застосованими. У цивільних справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самостійного будівництва, а й порушення його прав як власника житлового будинку чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом /постанова КЦС ВС від 04 січня 2024 року справа № 680/1009/16-ц, пров. № 61/-390св23/. В судовому засіданні встановлено, що споруда, навіс під літерою П, розташована на земельній ділянці відповідача, доказів того, що вона перешкоджає позивачці користуватися її земельною ділянкою чи житловим будинком суду не надано, споруда збудована на відстані 1 м від житлового будинку позивачки, що вона і підтвердила наданими суду фото. Позивачкою не надано суду ні акту обстеження земельної ділянки, ані висновку судової земельно-технічної експертизи, які б підтвердили її вимоги щодо необхідності знесення спірної споруди. Крім цього в судовому засіданні позивачкою та її представником не було заявлено клопотання про призначення такої судової експертизи. Позивачка при зверненні до суду повинна була сплатити на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн, проте не сплатила. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, то судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути з неї на користь держави.

Outcome: dismissed