Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

05.02.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON] до відповідача [PERSON] згідно вимог якого просив розірвати шлюб укладений між ними 09.12.2000 та зареєстрований виконавчим комітетом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, за актовим записом №10. В обґрунтування свого позову вказує, що від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Окрім того зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні стосунки між ними припинились, у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя, стали проживати окремо один від одного з травня 2024 року. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам. За таких обставин, позивач вважає, що продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 11.02.2025 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.03.2025 сторонам надано строк для примирення строком на два місяці, тобто до 28.05.2025, а провадження у справі було зупинено. 02.06.2025 ухвалою суду провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд на 19.06.2025. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не направляла. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуюючого технічного засобу. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,281 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 09.12.2000 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 21.01.2025 (а. с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи сторін вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки та стали проживати відокремлено, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, не примирилися сторони і у визначений судом для цієї мети строк, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не заявлено вимоги щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, яке вона змінила під час реєстрації шлюбу з позивачем, то суд дійшов висновку про необхідність залишити відповідачу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved