Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Процено О.М., що діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 10.03.2025, що підтверджується ордером серії ВА № 1107604, до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, в якому (позові) просила: - надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] ; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.07.2016 по 12.10.2017. Вони мають спільну дитину - диньку [PERSON] , [INFO] . З часу припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 27.01.2025 вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради Кіровоградської області з приводу реєстрації місця проживання доньки за вказаною адресою, однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю згоди на це батька дитини. Наразі донька не має зареєстрованого місця проживання, що перешкоджає укладенню декларації з сімейним лікарем, оскільки для цього необхідна картка платника податків, яка видається при наявності реєстрації місця проживання дитини. Місце перебування [PERSON] їй невідоме. Ухвалою від 25.03.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Місцем проживання відповідача [PERSON] у позові зазначено адресу: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді № 925 від 21.03.2025, наданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , - на території Долинської територіальної громади відсутні. Згідно з відповіддю № 1215195 від 20.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру - за вказаними параметрами особу не знайдено, що не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача відповідно до порядку, передбаченого ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Згідно з ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] викликався у судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України з доведенням до відома останнього можливості ознайомлення зі змістом зазначеної вище ухвали шляхом її пошуку за номером справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/) або отримати її копію з копіями доданих до неї документів безпосередньо у суді. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою від 06.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача звернулась до суду із заявою, у якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та відповідно до положень ст. 128 ЦПК України вважається таким, якого повідомлено про дату, час і місце розгляду справи 02.04.2025, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Третя особа звернулась до суду з клопотанням у якому просила розглядати справу за відсутності її представника, вирішення справи залишила на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволенняпозову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2016 по 27.10.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] та рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 12.10.2017 (справа № 388/935/17). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За даними свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 14.12.2005 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За даними довідки № 485 від 07.02.2020 КП «Долинський міськкомунгосп» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] . Крім того, реєстрація [PERSON] за зазначеної адресою підтверджено наявністю відповідного штампу у її паспорті громадянки України [NUMBER] . 27.01.2025 [PERSON] звернулась до відділу «Центр надання адміністративних послуг» (ЦНАП) Долинської міської ради із заявою, у якій просила зареєструвати місце проживання доньки за її адресою без згоди батька. Листом від 27.01.2025 № 322 «Центр надання адміністративних послуг» (ЦНАП) Долинської міської ради повідомлено [PERSON] , що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до\~змісту заяв [PERSON] та [PERSON] від 26.06.2025, наданих представником позивача, останні зазначили, що не заперечують проти реєстрації за адресою: [ADDRESS] , - їх онуки [PERSON] , [INFO] . Вищевказані, встановленні судом обставини справи сторони не заперечували та на їх спростування доказів не надавали. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядку внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюється Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, відповідно до їхніх прав та свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень п. 12 ч. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. За змістом ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» у разі якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування. Відомості, передбачені частиною другою цієї статті, згода власника (співвласників) житла не вимагаються у разі декларування місця проживання дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їхніх батьків або інших законних представників чи одного з них. Відповідно до визначення, наведеного у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, для забезпечення умов для реалізації права на отримання соціальних та публічних послуг місце проживання дитини віком до 10 років повинно бути зареєстроване за зареєстрованим місцем проживання її батьків чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків, при цьому згода власника (співвласників) житла не потрібна. За відсутності\~зареєстрованого місця\~проживання дитини\~вона може\~бути безпідставно\~позбавлена повноцінної\~можливості на отримання соціальних та/чи публічних послуг. При цьому, за відсутності згоди одного з батьків, з яким дитина не проживає, на реєстрацію її місця проживання за зареєстрованим місцем проживання іншого з батьків, з яким проживає дитина, безумовно порушує право дитини на можливість забезпечення вільної реалізації її законних прав. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначається Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (далі - Порядок). Відповідно до умов п. 17 Порядку згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Відповідно до вимог п. 33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги, відсутність згоди батька дитини на реєстрацію її місця проживання, виходячи насамперед із необхідності дотримання інтересів дитини, які є пріоритетними при розгляді цієї справи, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів дитини. При цьому судом відзначається, що реєстрація місця проживання дитини у жодному випадку не є визначенням місця її проживання. Так, відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved