Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у загальному розмірі 71\~610,44 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.08.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідач уклали кредитний договір №22034000526568, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 37 200,00 грн. Сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту, розмір якої встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклала з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 10.08.2021 року, розмір страхового платежу за яким становить 7\~200,00 грн. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав, зарахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 37\~200,00 грн., з яких сплатив на рахунок ПрАТ\~«УАСК АСКА-ЖИТТЯ» страховий платіж від імені клієнта в сумі 7 200,00 грн. Станом на 10.03.2024 року у відповідача за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 71\~610,44 грн., яка складається з: простроченого кредиту в сумі 35\~805,44 грн. та прострочених комісій в сумі 35\~805,00 грн. За змістом позову, 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Рожкової О.С. від 06.03.2025 року справу передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира за підсудністю. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 28.03.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.08.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22034000526568, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір. (а.с. 75-78). Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Згідно із п.1.2 кредитного договору сторони погодили, що кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 37 200,00 грн.; строк кредитування 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту 10.08.2023 року; цільове призначення - на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування за обслуговування кредитної заборгованості: з 10.08.2021 року по 09.03.2022 року 7% від суми кредиту, з 10.03.2022 року по 09.09.2022 року 5,5% від суми кредиту, з 10.09.2022 року по 09.03.2023 року 4% від суми кредиту, з 10.03.2023 року по 10.08.2023 року 2,25% від суми кредиту. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок. За умовами п.2.1 кредитного договору клієнт доручає банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу 7 200,00 грн. на користь страховика ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» згідно з договором страхування №NS-22034000526568 від 10.08.2021 року (а.с. 77-78). До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту від 10.08.2021 року, який містить підпис відповідача (а.с. 82). Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача за період з 10.08.2021 року по 10.04.2024 року вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача, як це передбачено умовами кредитного договору (а.с. 94, 90-147). Згідно розрахунку заборгованості АТ «Банк Кредит Дніпро» станом на 10.04.2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 71 611,26 грн., яка складається з: простроченого кредиту в сумі 35 805,44 грн., з прострочених відсотків в сумі 0,82 грн. та прострочених комісій в сумі 35 805,00 грн. (а.с. 65-66). 11.04.2024 року між АТ «Кредит Банк Дніпро» (далі клієнт) та ТОВ «Санфорд Капітал» (далі фактор) було укладено договір факторингу №11/04/24, за яким до фактора перейшли відступлені клієнтом права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с. 27-33). Згідно акту приймання-передачі прав вимог за договором факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та додатком 1 до цього акту (а.с. 34). Зі змісту витягу з реєстру боржників, котрий є додатком №1 до договору факторингу (а.с. 51), убачається, що ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22034000526568 від 10.08.2021 року у розмірі 71 611,27 грн., яка складається з: простроченого кредиту в сумі 35 805,44 грн., з прострочених відсотків в сумі 0,83 грн. та прострочених комісій в сумі 35 805,00 грн. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що кредитодавець умови кредитного договору виконав, надав відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. В свою чергу відповідач, підписавши вказаний договір, добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання. Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора, заборгованості в сумі 35 805 грн. 44 коп., що складає залишок простроченого кредиту. Натомість, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача заборгованості за комісією у сумі 35 805,00 грн. з огляду на наступне. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту: з 10.08.2021 року по 09.03.2022 року 7% від суми кредиту, з 10.03.2022 року по 09.09.2022 року 5,5% від суми кредиту, з 10.09.2022 року по 09.03.2023 року 4% від суми кредиту, з 10.03.2023 року по 10.08.2023 року 2,25% від суми кредиту. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що відповідно до розрахунку заборгованості у загальному розмірі складає 35 805,00 грн., кредитодавець у кредитному договорі не зазначив конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. А, отже, суд приходить до висновку про неправомірне нарахування позивачем комісійної винагороди. Аналогічна позиція міститься постанові Верховного Суду від 09.02.2024 (справа №337/3703/22). Таким чином, вимоги позову про стягнення з відповідача комісії у сумі 35 805,00 грн., задоволенню не підлягають, так як кредитний договір №22034000526568 не містить конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена така комісія. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» (а.с. 53-60); реєстру боржників від 18.11.2024 року до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року (а.с. 61); ордеру на надання правничої допомоги від 19.08.2024 року (а.с. 62); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 63-64); акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року (а.с. 52). Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обсяг й обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 200,00 грн. є обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову, співмірним зі складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягом наданих адвокатом послуг й виконаних робіт. Однак, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 3 600,02 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211,21 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та

Outcome: partial