Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

02.02.2025 [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідачки на його користь коштів, сплачених ним за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення квартири [ADDRESS] за період з 13.03.2023 по 31.01.2025 в розмірі 10 814,81грн., а також 2 500,00грн. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.09.2022 року у справі №466/10649/21 за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 13.03.2023 року дане рішення залишено без змін, а відтак 13.03.2023 року набрало законної сили. Іншим співвласником 1/2 частини квартири [ADDRESS] є він, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2007 року. Він, [PERSON] , як співвласник квартири [ADDRESS] належним чином утримує дану квартиру, щомісячно оплачує усі комунальні послуги. Згідно відомостей Приватбанку за період з 13.03.2023 року по 31.01.2025 року з його рахунку було оплачено 21 629,62грн. за послуги з розподілу газу; за електроенергію; за центральне опалення; за централізоване водопостачання та водовідведення; за спожитий газ; за квартплату та за технічне обслуговування домофонів. Натомість відповідачка, незважаючи на його звернення, не брала та не бере жодної участі в утриманні даної квартири, та оплаті вищезазначених комунальних послуг. Враховуючи наведене, вважає, що з відповідачки слід стягнути за період з 13.03.2023 року по 31.01.2025 року половину сплачених ним коштів за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення - квартири [ADDRESS] в розмірі 10 814,81 копійок Ухвалою судді від 06.02.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.03.2025 р. відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, зіславшись на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він сплачував в повному розмірі комунальні послуги за вказану квартиру, а тому має право на зворотну вимогу (регрес) до відповідача. Позивачем при подачі позовної заяви не враховано, або свідомо приховано ту обставину, що вона в період з моменту державної реєстрації права власності на частку в квартирі, тобто з 05.06.2023 року до 01.02.2025 року сплатила суму в розмірі 24 203,16 грн в рахунок оплати за житлово комунальні послуги, а саме: Газорозподільні мережі України, ТОВ «ГК Нафтогаз України», ОСББ «Грінченка, 4», ЛМКП «Львівтеплоенерго», ЛМКП «Львіводоканал», ТзОВ «Львівенергозбут». Вказані обставини підтверджуються платіжними інструкціями за період з січня 2023 року по лютий 2024 року на 152арк. Таким чином вона оплатила вартість наданих житлово- комунальних послуг за спірний період на суму 24 203,16 грн. Зазначила, що протягом свого проживання у вказаній квартирі завжди оплачувала витрати на комунальні послуги. Враховуючи викладене, вважає, що доводи позивача є необґрунтованими, надуманим та такими, що не відповідають дійсності, а навпаки вводять суд в оману, не підкріплені належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов та додатках до відзиву. Просить врахувати цей розрахунок при ухваленні рішення у справі. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Оплата за отриману теплову енергію (централізоване опалення) та квартирна плата з обслуговування багатоквартирного будинку нараховується згідно площі квартири незалежно від фактичного у ній проживання її власників. Всі інші платежі, зокрема, використання холодної, гарячої води, природного газу, електричної енергії - здійснюються відповідно до нарахованих показів встановлених у квартирі лічильників. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка, зокрема, є власником (співвласником) нерухомого майна. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). За ч. 1ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно правового висновку Верховного суду по справі №592/3181/16-ц від 13.12.2018 року кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Вказане також узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 року по справі №521/3743/17-ц, постанові від 19.08.2020 року по справі №703/2200/15-ц. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] . В позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначив, що витрати за усі комунальні послуги він несе самостійно, внаслідок чого за період з 13.03.2023 року по 31.01.2025 року сплатив 21 629,62 грн. Проте, такі твердження не грунтуються на жодних доказах, оскільки позивачем не долучено документи, які б свідчили про загальну суму нарахувань за кожну з вказаних ним житлово-комунальних послуг за цей період. А дані з відомостей про рух коштів по банківському рахунку позивача, де вказано про оплату житлово-комунальних послуг, є підтвердженням здійснення таких, однак не дають підстав для висновку що позивачем оплачувалося 100% від суми нарахованих послуг. Пояснення відповідачки в судовому засіданні, надані нею розрахунки з ТОВ «Львівенергозбут» від 25.03.2025, в період з 01.06.2023 по 01.03.2025, платіжні інструкції Газорозподільні мережі України, ТОВ ГК «Нафтогаз України», ОСББ «Грінченка, 4», ЛМКП «Львівтеплоенерго», ЛМКП «Львіводоканал», ТзОВ «Львівенергозбут» за період з січня 2023 року по лютий 2024 року, свідчить про те, що вона також приймала участь у сплаті відповідних послуг по квартирі за вказаною адресою. Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідачки в користь позивача вказаної ним суми коштів.

Outcome: dismissed