Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: встановити факт постійного проживання її матері [PERSON] разом з нею однією сім`єю починаючи з 2014 року до її смерті [INFO] в Харкові, а в літку в с. Довжик Богодухівського району Харківської області та визнати за нею право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її з відповідачем мати [PERSON] . ЇЇ сестра [PERSON] , ще до смерті матері виїхала за кордон в якості біженки в Ірландію, де і знаходиться по даний час. Мати мешкала у позивача з 2014 року та до самої смерті в м. Харкові, т.я у неї трапився інсульт і лише влітку виїжджали разом на декілька місяців в Довжик. Сама себе мати не могла обслуговувати, потребувала постійного стороннього догляду, що вона і робила. Вона поховала матір. Працювала провідним бухгалтером фінансового відділу в/ч [NUMBER] Національної гвардії України і разом з військовою частиною виїхала на західну Україну, звідки вона не могла виїхати. В Харків повернулася в 2023 році. Після смерті матері залишилася частина житлового будинку [ADDRESS] . 15.11.2024 вона від свого імені та імені сестри [PERSON] за довіреністю, звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори за оформленням свідоцтва про право власності на цю частину будинку, яку їм заповіла мати. Державним нотаріусом їй та [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав, підставлою відмови був пропуск шестимісячного терміну прийняття спадщини після смерті матері. 2. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Гончаров Д.Ю. надав суду клопотання, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі, факти викладені в позовній заяві підтверджує, просив позов розглянути за його відсутності (а.с. 102-103). Відповідач представник Довжицького старостинського округу Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області В.Коник у судове засідання не з`явилася, згідно з наданою суду заявою просила вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за її відсутності (а.с. 75). 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 3.1. Акти цивільного стану про народження, про шлюб, про смерть. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після шлюбу прізвище дружини [PERSON] , 10.10.1992 уклали шлюб у Довжанській сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 28). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] , місце смерті Харківська область Золочівський район село Довжик (а.с. 153). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , місце смерті Харківська область, м. Харків (а.с. 7). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, вбачається що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 83 роки, місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 131-132). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 06.07.1985 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 105. Шлюб розірвано 23 серпня 1988 року, актовий запис № 1091 (а.с. 26). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 25.08.1995 у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 187. Шлюб розірвано 3 жовтня 2006 року, актовий запис № 518 (а.с. 27). 3.2. Правовстановлюючі документи на спадкове майно 06.09.2004 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Євсєєвою О.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1937 року народження, померлого [INFO] його дружині [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . частини господарства зареєстровано за [PERSON] згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.09.2004 в пог.книзі № 9 особ. рах. №815 виконкому Довжанської сільської ради 9.11.2004 (а.с. 6). Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 08.09.2004 зареєстровано правочин: свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , спадкодавець [PERSON] , спадкоємець- [PERSON] , реєстратор Золочівський район приватний нотаріус Пендюріна Л.С. (а.с. 47). Згідно з реєстраційним посвідченням виданим начальником бюро технічної інвентаризації від 05.10.2004 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Золочівською державною нотаріальною конторою від 06.09.2004 р.н. 1506 № 1, занесено в реєстраційну книгу № 5 за реєстровим № 457 (а.с. 45). 21.12.2004 [PERSON] склала заповіт на все її майно, де б таке не було та з чого б воно складалося і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] та [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] в рівних частинах кожній. Заповіт засвідчено секретарем Довжанської сільської ради народних депутатів Золочівського району Харківської області Дон Л.М. (а.с. 8). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.10.2024 зареєстровано заповіт за номером у спадковому реєстрі № 73154841, номером в реєстрі нотаріальних дій 214, посвідчений Довжанською сільською радою Золочівського району Харківської області 21.12.2004, заповідач [PERSON] (а.с. 46). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.10.2024 спадкова справа № 73058503 заведена в.о. завідувачем Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області державним нотаріусом П`ятої ХМДНК, [PERSON] і тимчасово знаходиться на зберіганні у відокремленому підрозділі П`ятої ХМДНК за адресою: [ADDRESS] , спадкодавець: [PERSON] (а.с. 9). 3.3. Місце реєстрації та місце проживання спадкодавця та спадкоємця. Як вбачається з повідомлення старости Довжанського старостинського округу В.Коник від 11.10.2024 №14-05-06-203 останнє зареєстроване постійне місце проживання померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] на день її смерті [ADDRESS] . За однією адресою з [PERSON] на день її смерті [INFO] ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав (а.с. 145). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] (а.с. 131). Відповідно до акту-підтвердження від 28.11.2024 складеного членом вуличного комітету «Дружба» [PERSON] , жителями [ADDRESS] [PERSON] , з буд. [ADDRESS] [PERSON] , з буд. [ADDRESS] [PERSON] про те, що дійсно [PERSON] , що померла [INFO] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована в [ADDRESS] з 2014 року, коли в неї трапився інсульт та до її смерті влітку проживала за адресою реєстрації, а взимку в м. Харкові разом зі своєю дочкою [PERSON] (а.с. 10, 24). Рішенням VІ сесії VІІ скликання Довжанської сільської ради Золочівського району Харківської області від 17.05.2016 було перейменовано [ADDRESS] (а.с. 11) Згідно з паспортом [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12- 13). Згідно з актом-підтвердженням від 04.12.2024, підписаним сусідами [PERSON] з квартири [ADDRESS] [PERSON] , сусідом квартири [ADDRESS] [PERSON] , сусідкою квартири [ADDRESS] [PERSON] цим актом засвідчили що починаючи з 2014 року, вона та її мати проживали однією сім?єю взимку в м. Харкові за адресою: кв. [ADDRESS] , а влітку в селі Довжик. Також, засвідчили, що їхня сусідка [PERSON] доглядала та лікувала свою матір [PERSON] , яка перенесла інсульт та хворіла на його ускладнення з 2014 року, та в 2020 році їй поміняли стегновий суглоб, вона самостійно важко пересувалась (а.с. 37). Вказаний акт затвердженим головою правління ЖК Околиця-10 Неізвєстною Н.М. Згідно з паспортом [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15- 19). З довідки від 24.06.2022 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває як біженка в Ірландії (а.с. 22). Матеріали справи містять довіреність [PERSON] , [INFO] , якою вона уповноважує [PERSON] , [INFO] , бути її представником у відповідних установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з оформлення її спадкових після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ( а.с. 44). 24.06.2014 [PERSON] уклала договір № 1905 про надання послуг з Державним підприємством «Східний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України», а саме експертиза робочого проекту «Газифікація житлового будинку по [ADDRESS] », погоджено договірну ціну та акт здачі-прийому наданих послуг за договором про надання послуг № 1905 від 24.06.2014 (а.с. 29-30; 31;32). Також матеріали справи містять робочий проект газифікації житлового будинку по [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] (а.с. 33-43). Відповідно до довідки начальника відділення кадрової роботи військової частини [NUMBER] Східного ОТО № 7630 від 21.11.2024 - [PERSON] , працює у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України міста Харкова на посаді провідного бухгалтера розрахункової групи фінансового відділення з 16.10.2015 по теперішній час (а.с. 23). 3.4. Нотаріальні дії після смерті [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.04.2025 в.о. завідувачем Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області державним нотаріусом П`ятої ХМДНК, [PERSON] 01.10.2024 за спадкодавцем [PERSON] заведено спадкову справу за № 73058503, яка тимчасово знаходиться на зберіганні у відокремленому підрозділі П`ятої ХМДНК за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26 (а.с. 120). 15.11.2024 № 771/02-31 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г. відмовлено громадянам [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі на їх імена свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на будинок [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , т.я. [PERSON] та її довірителя [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а.с. 6). З повідомлення завідувача П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори Зімніцької В.П. №199/01-16 від 04.02.2025 вбачається, що за результатом перевірки наявності спадкової справи № 110/2024, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , за алфавітними книгами обліку спадкових справ П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори за 2024 рік та даними спадкового реєстру - спадкова справа П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою не заводилась. Але, виходячи із інформації, отриманої зі Спадкового реєстру, наявна спадкова справа №110/2024, заведена після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області (а.с. 107). Відповідно до повідомлення в.о. завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Державного нотаріуса П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г., після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] , дочки спадкодавця, що діяла за себе особисто та від імені [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Голик С.В. 19.09.2024 за реєстром №918, про видачу свідоцтва про право на спадщину, 01.10.2024 Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області було заведено спадкову справу за № 110/2024. 15.11.2024 [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 118). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.04.2025 заповіт [PERSON] від 21.12.2004 чинний (а.с. 119). 4. Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З витребуваної спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись лише [PERSON] і [PERSON] . Водночас [PERSON] визнала позов [PERSON] , не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу Україн спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно з п. 2 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, зокрема, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою ст. 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасного, повного, безумовного прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі № 355/832/17 від 10.04.2020). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] зі спадкодавцем не є доказом того, що вона постійно не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі реєстрація згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкодавець [PERSON] не проживала з позивачем на час своєї смерті. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила викладені в позовній заяві обставини, зазначила, що її мати дуже хворіла, не могла себе обслуговувати, потребувала постійного стороннього догляду, проживала разом з нею у Харкові, а влітку декілька місяців вони проживали у с. Довжик. Під час розгляду справи судом встановлено факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , у м. Харкові, що підтверджується як письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, так і поясненнями позивача. За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги позивача в частині встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Харкові. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач є спадкоємцем першої черги, а саме донькою померлої - [PERSON] , після смерті [INFO] прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері проживала разом з нею, що підтверджується у своїй сукупності та взаємозв`язку належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач не має можливості оформити спадкові права без звернення до суду з даним позовом. Отже, судом встановлено, що позивач проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оформити свої спадкові права у нотаріуса позивач не змогла через не підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином існують підстави для застосування виняткового способу захисту прав позивача визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку. Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивач є спадкоємцем першої черги, на неї спадкоємцем було складено заповіт, відповідач [PERSON] зустрічних вимог не заявляла, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, актами складеними сусідами спадкодавця та спадкоємця підтверджено факт іх спільного проживання на час відкриття спадщини, і оскільки державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач, яка прийняла спадщину, не має можливості реалізувати своє право на спадщину в іншому, ніж судовому порядку суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved