Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

адвокат Чередниченко Юрій Валентинович від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на теперішній час за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що з 28 серпня 1999 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб був зареєстрований Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис 288. Від шлюбу у них є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також повнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 квітня 2023 року шлюб був розірваний. Ще раніше, наприкінці 2021 року, вони припинили сімейні відносини, а з травня 2022 року проживали окремо. Протягом перебування у сімейних відносинах [PERSON] з [PERSON] та з їхніми дітьми проживали разом у житловому будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Дане домоволодіння належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. За цією адресою постійно зареєстровані їх неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] . Позивач та їхня повнолітня донька [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] . Навесні 2022 року у [PERSON] на фоні агресії російської федерації на території України раптово змінилась поведінка: у неї з`явились різноманітні манії (їй стало вважатися, що її прослуховують постійно здійснюють нагляд); вона стала дуже роздратованою та негативно налаштованою до всіх оточуючих її людей, у тому числі, до своїх близьких. Вона вигнала з дому їхню доньку [PERSON] разом з зятем та з їхньою онукою [PERSON] , [INFO] . Після даних дій [PERSON] він з сином [PERSON] , [INFO] , також пішли з домоволодіння [ADDRESS] . З 23 травня 2022 року вони постійно, безперервно проживали у житловому будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому в [ADDRESS] . Дане домоволодіння належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. 30 серпня 2022 року неповнолітній [PERSON] був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у житловому будинку [ADDRESS] , тобто за місцем колишнього сумісного проживання батька. На теперішній час у зв`язку з обстрілами міста Костянтинівка Донецької області позивач із сином [PERSON] змінили місце фактичного проживання, були вимушені виїхати із міста Костянтинівка Донецької області до міста Дніпра, де з вересня 2024 року проживають та зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] за договором оренди. З травня 2022 року [PERSON] постійно займається доглядом за сином [PERSON] , піклується про його здоров`я, займається його вихованням, фізичним та моральним розвитком дитини, вирішенням питань щодо його повноцінної освіти. З цього навчального року [PERSON] буде навчатися в загальноосвітній школі у місті Костянтинівка онлайн. Він також у повному обсязі займається матеріальним забезпеченням сина, працює офіційно, регулярно отримує дохід у розмірі, який дозволяє належним чином забезпечувати і себе, і неповнолітнього сина. [PERSON] виповнилось вже 15 років і він самостійно визначив своє місце проживання, тобто саме за своїм волевиявленням він проживає разом зі батьком. Слід підкреслити, що [PERSON] не спілкується з сином, не приймає участі у вихованні дитини, в догляді за ним, не піклується про його здоров`я, не приймає участі в його матеріальному забезпеченні, не поздоровляє його з днем народження та іншими святами. Відповідач продовжує проживати в с. Кіндратівка Дружківської громади під систематичними обстрілами з боку збройних сил російської федерації, не працює. Будь-який спір між позивачем та відповідачем відносно місця проживання [PERSON] , [INFO] , повністю відсутній. [PERSON] має позицію, змістом якої є твердження, що, оскільки син проживає з [PERSON] , то він і повинен матеріально забезпечувати дитину та займатися вихованням сина. Ухвалами суду від 01.04.2025, від 14.04.2025 та від 24.04.2025 позов було залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 28.04.2025 недоліки позову було остаточно усунуто. Ухвалою суду\~від 30.04.2025\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобов`язано Дружківську міську військову адміністрацію, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; зобов`язано Управління-службу у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надати акт обстеження умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою:\~ [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] 26.05.2025 Дружківською міською військовою адміністрацією було повідомлено про неможливість виконання ухвали суду від 30.04.2025. Ухвалою суду від 28.05.2025 підготовче провадження було закрите та справу призначено до розгляду. Протокольною ухвалою суду від 18.06.2025 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Управління-служба\~у справах\~дітей Амур-Нижньодніпровського\~району Дніпровської\~міської ради про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, пояснення у справі не подала. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що з 28 серпня 1999 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб був зареєстрований Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис 288. Сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] був розірваний (а.с. 10, 11). Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на те, що з вересня 2024 року він з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживають та зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] , за договором оренди. З травня 2022 року [PERSON] постійно займається доглядом за сином [PERSON] , піклується про його здоров`я, займається його вихованням, фізичним та моральним розвитком дитини, вирішенням питань щодо його повноцінної освіти. Він також у повному обсязі займається матеріальним забезпеченням сина, працює офіційно, регулярно отримує дохід у розмірі, який дозволяє належним чином забезпечувати і себе, і неповнолітнього сина. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як визначено статтями 141, 153 СК України, яка кореспондує зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 3 статті 160 СК\~України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, якщо батьки проживають окремо. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як встановлено судом при дослідженні доказів у справі, фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким, відповідно до позову, дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання. У позовній заяві позивач зазначив, що будь-який спір між позивачем та відповідачем відносно місця проживання [PERSON] , [INFO] , повністю відсутній. Також суд наголошує, що після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. Крім того, треба зауважити, що неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , на час подання позову до суду та на час розгляду справи судом виповнилося 16 років. Відповідно до положень частини 3 статті 160 СК\~України він самостійно визначає своє місце проживання, що і було зроблено [PERSON] , який визначив своє місце проживання разом з батьком. Іншого правового механізму для реалізації права на визначення місця проживання дитини, яка досягла 14 років, аніж самостійне обрання того, з ким дитина хоче проживати, законодавцем не встановлено. Таким чином, суд позбавлений права своїм рішенням заміняти волю 14-річної дитини на визначення його місця проживання з одним з батьків. З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed