Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківства, згідно з якою просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , вказавши в графі «Батько» дитини - громадянина України [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач знайомий з відповідачкою [PERSON] зі студентських років, проживали в сусідніх будинках в [ADDRESS] . З осені 2017 року їхнє спілкування стало більш тісним. Разом працювали, постійно листувалися, та через деякий час почали жити разом. Однак, у зв`язку з від`їздом відповідачки на стажування до м. Радехів, а позивача на заробітки, сторони перестали спілкуватися. У липні 2019 року позивач повернувся до України , після чого сторони знову зійшлися і проживали разом два місяці. Надалі, після сварки, розійшлися. Позивач вказує, що 25.12.2023, повертаючись додому, він випадково зустрів [PERSON] , яка йшла з хлопчиком віком 3-х років. Відповідачка пояснила, що дитина, з якою вона йшла, - її син [PERSON] . Позивач вказує, що хлопчик народився [INFO] , з чого слідує, що на момент коли сторони розійшлися, відповідачка була два місяці вагітна . Вказує, що при реєстрації народження сина відповідачка у шлюбі не перебувала і запис про батька був зроблений зі слів відповідачки, у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Вказує, що під час зустрічі в грудні 2023 відповідачка зізналася, що була вагітною від позивача, а [PERSON] є його сином. Позивач зазначає, що неодноразово усно звертався до відповідачки з вимогою подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації його, як батька дитини. Однак відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку подавати відповідну заяву. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що вони з позивачем у 2018 році проживали разом, підтримували відносини та спілкування. Проживали як сім`я, але шлюб не реєстрували. Надалі сторони роз`їхалися у зв`язку з від`їздом [PERSON] до м. Радехів Львівської області. Після повернення до м. Ужгород в 2019 році відповідач зустрілася з позивачем, після чого знов почали проживати разом, вести спільний побут та жити однією сім`єю. Однак, після чергової сварки позивач її покинув. Після чого [PERSON] перебувала у стосунках з іншим чоловіком. [INFO] вона народила сина - [PERSON] . При реєстрації народженні сина запис про батька був зроблений з її слів у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Відповідачка не погоджується з твердженнями позивача про те, що він є батьком її дитини та вважає, що біологічним батьком сина є інший чоловік. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2024 позовну заяву залишено без руху. 09.12.2024 позивачем усунуто вказані в ухвалі недоліки. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2025 призначено по даній справі судову молекулярну-генетичну експертизу. Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та відбір об`єктів біологічного походження для проведення експертизи доручено експертам Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, фактична адреса: 88000, м. Ужгород, Слов`янська набережна, 25. На вирішення експертизи поставлено наступне запитання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ?. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2025, зважаючи на надходження від директора Закарпатського НДЕКЦ МВС України Мишаковського О. клопотання експерта від 26.02.2025 про викладення поставлених експерту запитань в іншій редакції, провадження у справі поновлено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2025 клопотання судового експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України задволено. Постановлено призначити по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківствасудову молекулярну-генетичну експертизу. Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та відбір об`єктів біологічного походження для проведення експертизи доручено експертам Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, фактична адреса: 88000, м. Ужгород, Слов`янська набережна, 25. На вирішення експертизи поставлено наступне запитання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2025 провадження у справі поновлено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 27.06.2025. Позивач у судове засідання не з`явився, однак його представник подала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, з врахуванням її заперечень поданих у відзиві до позовної заяви. Третя особа у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Матеріалами справи підтверджується, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.2020, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [INFO] у м. Ужгород народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00041890417 від 18.10.2023 вбачається, що батьками [PERSON] є - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 02.09.2017, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . До матеріалів справи долучено: копію паспорта [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , орган, що видав №2110; копію картки платника податків [PERSON] ; копію паспорта [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, місце реєстрації проживання: [ADDRESS] ; копію картки платника податків [PERSON] . Додано також фото, на яких позивач перебуває разом з відповідачкою. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/107-25/2367-БД від 16.04.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність походження ДНК-профілів від дитини та біологічних батьків становить не менше ніж 99,999999999993 %. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Так. згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved