Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2025 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.03.2025, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позову вказала, що позивач та відповідач проживали у фактичних шлюбних стосунках які припинилися 2019 року. [INFO] в них народилася спільна дитина - [PERSON] , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти, які необхідні для забезпечення нормального та належного проживання дитини. Ухвалою від 19.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 14 год. 00 хв. 17.04.2025 у приміщенні суду. Ухвалою суду від 17.04.2025 для здійснення повторного виклику відповідача відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 13 год. 30 хв. 14.05.2025. Ухвалою суду від 14.05.2025 витребувано у позивача докази на підтвердження відомостей, з ким із батьків, на даний час, проживає неповнолітня дитина та відкладено розгляд справи на 15 год. 30 хв. 28.05.2025. 27.05.2025 на виконання ухвали від 14.05.2025 представником позивача адвокатом Коряк А.В. надано: витяг №2025/006417732 з реєстру територіальної громади від 16 травня 2025 року, щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] ; витяг №2025/006416677 з реєстру територіальної громади від 16 травня 2025 року, щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] ; відомості (реєстраційний №45 від 16 травня 2025 року) про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 28.05.2025, у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 13 год. 15 хв. 19.06.2025. В судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання від її представника адвоката Коряка А.В. про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в даній справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке Судом вста новлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 31.08.2016 (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачем (а.с.47-49). Відомості про доходи відповідача, про перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб суду не надані. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141,\~155,\~180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу платника аліментів, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.03.2025, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування покликається на наявність матеріального обовязку батька, який є працездатним та має можливість надавати мінімальну фінансову допомогу дитині, у зв'язку з чим суд не може прийняти недостатній заробіток відповідача, як обставину, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Суд відхиляє такі доводи представника позивача, з огляду на наступне. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не\~надано суду\~відомостей щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також в матеріалах справи відсутня інформація про те, що відповідач є працездатним, інші докази, які б підтверджували матеріальне становище відповідача. Відтак, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 14.03.2025 року до досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: partial