Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 14.05.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №06.03.2023-100002890. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 42 дні, дата повернення кредиту 16.04.2023, за процентною ставкою «Економ»», яка є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2% за один день користування кредитом, що застосовується протягом первинного періоду. Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за один день користування кредитом, що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 21 200 грн, де заборгованість за тілом кредиту- 10\~000 грн та заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом 11 200 гривень. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №06.03.2023-100002890 від 06.03.2023 у загальному розмірі 21 200 грн та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься вимога про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 4, на звороті). Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином через направлення повістки до його електронного кабінету (а.с. 28, 35). Також відповідач повідомлявся про розгляд справи через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 33). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П (а.с. 24). Ухвалою суду від 15.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 26). 03.06.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 24.06.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 06.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №06.03.2023-100002890 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 20, на звороті-22). Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 42 дні з дати його надання, зі сплатою процентної ставки «Економ»/«Стандарт», підтвердження укладання кредитного договору підписано одноразовим ідентифікатором. Того ж дня [PERSON] ознайомився та підписав (одноразовим ідентифікатором А567) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №06.03.2023-100002890 від 06.03.2023 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (а.с. 16, на звороті). Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів від 06.03.2023 (ID платежу 2238053824) (а.с. 23, на звороті). Також умовами вказаного договору передбачена сплата процентів, зокрема ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду, та ставка у розмірі 3% за один день, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.03.2023-100002890 від 06.03.2023, за відповідачем наявна заборгованість в сумі 21 200 грн, зокрема: заборгованість за тілом кредиту- 10 000 грн та заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом 11 200 гривень (а.с. 10, на звороті). Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь яких доказів не надав. Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем коштів за наявними в матеріалах справи правочином. При цьому всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Враховуючи викладене,

Outcome: approved