Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 02.06.2024 року [PERSON] (далі позивачка), в особі представника, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка), з залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської району Одеської області, в якому просить суд позбавити відповідачку батьківський прав відносно її дітей: [PERSON] , малолітнього, [INFO] , [PERSON] , малолітнього, [INFO] , та призначити її опікуном дітей. 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю дітей. Відомості про батька в актові записи про народження внесено зі слів матері. Відповідачка долею дітей, їх розвитком не цікавиться, участі в їх вихованні не приймає, матеріально не підтримує, проживає в іншій області, залишила дітей без догляду. Також, відповідачка покинула дітей та не забрала їх з лікувального закладу КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради. Позивачка є рідною бабусею [PERSON] та [PERSON] . З липня 2022 року діти проживають разом з позивачкою у м. Івано-Франківськ, так як є внутрішньо-переміщеними особами. Позивачка виховує онуків та матеріально забезпечує всім необхідним для життя та розвитку. Не будучи законним представником онуків, яким є їх мати чи може бути опікуном, у позивачки періодично виникають труднощі в представництві інтересів дітей в закладах освіти, охорони здоров`я та інших, що і змушує звернутися до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. До матеріалів позовної заяви представник позивачки долучив заяву (клопотання) про витребування доказів (а.с. 22), заяву про відстрочення сплати судового збору (а.с. 23-24) 5. 16.12.2024 року на адресу суду, через систему документообігу «Електронний суд», від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 49-50) 6. 20.12.2024 року на адресу суду, через систему документообігу «Електронний суд», від представника третьої особи 2 надійшла заява, якою повідомив, що вона не є належною стороною по справі оскільки позивачка разом з дітьми проживає за межами дії Чорноморської міської ради. (а.с. 58-59 7. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, але представник надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивачки. (а.с. 116) 8. Представник третьої особи 1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 116) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 9. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2024 року, цивільну справу № 496/4187/24, передано на розгляд до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 27) 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім того відповідачу було надано строк для надання відзиву. (а.с. 31-32) 11. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.02.2025 року частково задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. (а.с. 63-65) 12. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.06.2025 року підготовче провадження по справі закрите та призначено цивільну справу до розгляду по суті. (а.с. 111-112) 13. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 14. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, які повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу на місці про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 15. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 16. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 17. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 18. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 19. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідно копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а/з № 467 та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (нечитабельний), а/з № 452. (а.с. 7, 8) 20. Відповідно до копії ПОВТОРНОГО Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а/з № 3, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) 21. Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, довідкою № Б/516 від 20.12.2022 року підтвердила родинний зв`язок (спорідненість зі спільного походження: «бабуся» - «онук») громадянки [PERSON] з малолітнім [PERSON] (а.с. 11, 53) 22. Відповідно до листа Чорноморського відділу ДРАЦС в Одеському районі Одеської області від 14.05.2024 року за вих. № 955/24.16-18, державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проводилася відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Підставою запису відомостей про батька є заява матері від 25.09.2024 року. (а.с. 11) 23. Відповідно до копії Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 01.05.2024 року проведених за місцем проживання дітей з позивачкою, базові потреби дітей забезпечені на достатньому рівні, згідно віку та потреб дітей. (а.с. 12) 24. Відповідно до копії довідки про участь батьків у навчанні і вихованні [PERSON] , учня 2-А класу ліцею № 6 ім. І.Ревчука, № 02-5/101, виданої 02.05.2024 року Ліцеєм № 6 ім. І.Ревчука Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, [PERSON] навчається у ліцеї. Має статус внутрішньо переміщеної особи, переїхав з бабусею, [PERSON] та меншим братом дошкільного віку, з якими проживає. Мати, [PERSON] із вчителем не контактує, за час навчання дитини освітній заклад не відвідувала, навчанням дитини не цікавиться. (а.с. 13) 25. Згідно листа Служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 15.04.2024 року за вих. № 180, мати дітей, [PERSON] , на початку липня 2022 року покинула дітей в орендованому житлі та не повернулася. [PERSON] та [PERSON] , 04.07.2022 року були влаштовані в дитячому відділенні КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як діти залишені без батьківського піклування. Під час влаштування дітей, малюки були занедбані та голодні. За час перебування дітей в лікарні мати жодного разу їх не відвідала, участі в лікуванні не приймала, їх подальшою долею не цікавилася. 11.07.2022 року діти були передані їх бабусі, [PERSON] (а.с. 14) 26. [PERSON] є власницею 1/2 частки у праві власності на садовий будинок під [ADDRESS] . (а.с. 15) 27. Відповідно до довідки № 567, виданої 27.05.2024 року КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я», [PERSON] , 06.12.1969 року в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та протягом життя в КНП «ПНЦ ІФОР» не зверталася, амбулаторну допомогу не отримує. (а.с. 16) 28. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік внутрішньо-переміщеної особи, що тимчасово проживає на території, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Тимчасового посвідчення № [NUMBER] від 27.12.2022 року та копією Тимчасового посвідчення № [NUMBER] від 27.12.2022 року. (а.с. 17, 18) 29. [PERSON] взято на облік внутрішньо-переміщеної особи, фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 13.04.2022 року № 2615-7000995288. (а.с. 19) 30. Згідно з копією наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1123 від 30.12.2024 року, [PERSON] , малолітнього, [INFO] , тимчасово влаштовано, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, пов`язаних з ухиленням одинокої матері від виконання батьківських обов`язків у сім`ю бабусі, [PERSON] , до вирішення питання про повернення дитини в рідну сім`ю або надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та подальше влаштування хлопчика. Відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і психічний розвиток малолітнього покладено на [PERSON] (а.с. 78) 31. Згідно з копією наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1124 від 30.12.2024 року, [PERSON] , малолітнього, [INFO] , тимчасово влаштовано, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, пов`язаних з ухиленням одинокої матері від виконання батьківських обов`язків у сім`ю бабусі, [PERSON] , до вирішення питання про повернення дитини в рідну сім`ю або надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та подальше влаштування хлопчика. Відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і психічний розвиток малолітнього покладено на [PERSON] (зворотній а.с. 78) 32. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність бути опікуном, піклувальником № 472/47.5-08/14в від 31.03.2025 року, Службою прийнято висновок про доцільність [PERSON] , [INFO] , бути потенційним опікуном над онуками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 85-86, 87-88) 33. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність бути опікуном, піклувальником № Б/323 від 31.03.2025 року, Службою прийнято висновок про доцільність [PERSON] , [INFO] , бути потенційним опікуном, піклувальником, взято на облік потенційних опікунів, піклувальників та внесено дані до ЄІАС «ДІТИ». (а.с. 92-93, 106-107) 34. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області № 428 від 11.04.2025 року, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 94-97, 102-105) V. Оцінка Суду. 35. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 36. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 передбачено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 37. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 38. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. 39. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. 40. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 41. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 42. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. 43. Відповідно до ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. 44. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , малолітнього, [INFO] , та [PERSON] , малолітнього, [INFO] . Відомості про батька внесені в актовий запис про народження дітей зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 45. Відповідно до ст. 11 ЗУ № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. 46. В ч.ч. 1, 6 ст. 12 ЗУ № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 47. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. 48. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. 49. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частина 1 ст. 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав і розширеному тлумаченню не підлягає. 50. Згідно вимог ч.ч. 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 51. 11.04.2025 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області прийнято рішення № 428 «Про надання Біляївському районному суду Одеської області висновок у справі про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 52. Наказами №№ 1123, 1124 від 30.12.2024 року Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] . 53. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. 54. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 55. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. 56. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. 57. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. 58. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 59. Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 60. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та/або ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 61. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Як випливає з Рішення Європейського суду з прав людини справа «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. 62. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 63. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. 64. За роз`ясненнями п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 65. За змістом п. 16 вищевказаної Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 66. У постанові ВС від 20.03.2024 року у справі № 204/2097/22 зроблено висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання позбавлення батьківських прав. Зокрема, тлумачення положень п. 2 ч.1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 67. Законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.06.2022 року в справі № 753/23626/17 (провадження № 61-15474св21)). 68. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року. 69. До суду відповідачка не надала жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківських прав та відсутності її вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню малолітнїх дітей, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачкою повністю доведено необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітнїх дітей, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Неявка відповідачки в судові засідання також свідчить про її байдужість до долі дітей. Тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. 70. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. 71. Щодо вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуном малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , судом встановлено наступне. 72. [PERSON] , малолітній, [INFO] , та [PERSON] , малолітній, [INFO] , з 11.07.2022 року проживають в сім`ї бабусі, [PERSON] . 73. [PERSON] , є дієздатною особою, має постійний дохід та є рідною бабусею малолітніх дітей. 74. Згідно ст. 243 СК України опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування 75. Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. 76. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 77. Отже, враховуючи матеріали справи, висновок Служби у справах дітей про доцільність призначення [PERSON] бути потенційним опікуном над онуками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлених батьківського піклування та призначення їх опікуном [PERSON] . VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 78. Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 13.04.2022 року у справі № 120/1647/20-а (адміністративне провадження № К/9901/34687/20) 79. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 80. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у розмірі 2422,40 гривень підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved