Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] 06 листопада 2009 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори відкрита спадкова справа №822/2009 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким автомобіль марки ВАЗ - 2107 та автопричеп заповідав сину [PERSON] , а все інше майно - доньці [PERSON] . Після померлого [PERSON] державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , 06 листопада 2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль ВАЗ -2107 та автопричеп; на ім`я [PERSON] 14 грудня 2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0400 га з кадастровим номером 5924786800:01:007:0175 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2160 га з кадастровим номером 5924786800:01:007:0176, які розташовані в [ADDRESS] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки. За життя рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району Сумської області №13 від 30 жовтня 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадян» відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,32 га, в тому числі 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та 0,28 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані у [ADDRESS] . [PERSON] за життя не отримав державний акт на право власності на вказані земельні ділянки, тому Садівською сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . На цей час рішення органу місцевого самоврядування є дійсним, й таким, що підлягає виконанню. Але виконати рішення не можливо, оскільки згідно з п.п. 5 п. 27 розділу Х ЗК України під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тому позивачі вимушені звернутися до суду та просять визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 5924786800:01:007:0175 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та право власності на земельну ділянку площею 0,2160 га з кадастровим номером 5924786800:01:007:0176 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки площею 0,0400 га з кадастровим номером 5924786800:01:007:0175 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивачі не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача у справі Садівської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] 30 жовтня 1997 року рішенням 13 сесії 22 скликання Садівської сільської ради Сумського району Сумської області «Про приватизацію земельних ділянок» передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,32 га, з яких 0,04 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,28 для ведення підсобного господарства (а.с. 41). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 77). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 70 зв.б.). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 23) та після його смерті відкрилась спадщина на все його майно. За життя, 19 червня 2008 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області Хоменко О. В., реєстровий №1-2388, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: автомобіль марки ВАЗ-2107, 1991 року випуску, автопричеп, номерний знак № [NUMBER] , 1992 року випуску заповідав сину [PERSON] , а все інше майно за законом та за заповітом заповідав доньці [PERSON] (а.с. 24). Рішенням 26 сесії від 03 листопада 2017 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ім`я [PERSON] на частини, [PERSON] на частини» надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,32 га, з яких 0,04 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,28 га для ведення підсобного господарства в [ADDRESS] (а.с. 52). Як вбачається із копії спадкової справи №822/2009 після померлого [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] 06 листопада 2009 року за реєстровим №1-3730 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль ВАЗ-2107 та автопричеп; на ім`я [PERSON] , 14 грудня 2009 року за реєстровим №1-4257 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 68-81). Згідно з Актом погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 08 листопада 2024 року, складений інженером-землеупорядником [PERSON] з одного боку та землекористувачем земельної ділянки [PERSON] , було проведено погодження меж земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0,0400 га, наданої власнику (землекористувачу) земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 56-58). Згідно з Актом погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 08 листопада 2024 року, складеним між інженером-землеупорядником [PERSON] та землекористувачем земельної ділянки [PERSON] , проведено погодження меж земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] площею 0,2160 га, наданої власнику (землекористувачу) земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 59-60). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-610090463024 від 25 листопада 2024 року право власності на земельну ділянку з кадастровим №5924786800:01:007:0175 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с. 25-30). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101238642024 від 25 листопада 2024 року право власності на земельну ділянку з кадастровим №5924786800:01:007:0176 для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с. 31-36). Постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори від 23 січня 2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] відмовлено, оскільки заявниками не подано документів, що посвідчували право власності на земельні ділянки. Крім того у постанові зазначено, що власниками житлового будинку на дату прийняття рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району Сумської області №13 від 30 жовтня 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадян», відповідно до якого земельну ділянку за тією ж самою адресою було передано у власність одноособово [PERSON] , були чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також нотаріусом взято до уваги рішення Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 03 листопада 2017 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ім`я [PERSON] 1/4 частини, [PERSON] на частини». Оскільки за життя [PERSON] не виконав рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району Сумської області №13 від 30 жовтня 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадян», то на підставі ст. ст. 12, 118, 122 ЗК України Садівською сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] двом особам [PERSON] та [PERSON] . Зазначене рішення органу місцевого самоврядування на цей є час дійсним і таким, що підлягає задоволенню (а.с.37-40). Садівською сільською радою Сумського району Сумської області розглянуто звернення [PERSON] та надано роз`яснення №С-222/01 від 18 червня 2025 року стосовно приватизації земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою, а саме зазначено, що на підставі п. 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносин регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої технічної документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим законом (а.с. 113). З листа фізичної особи-підприємця [PERSON] №2 від 17 червня 2025 року вбачається, що відповідно до п.п.5 п. 27 Розділу Х Перехідних положень ЗК України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (а.с. 108). Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 4\~ст. 120 ЗК України\~вказано, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Документи, що посвідчували право на земельну ділянку, були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за №19-52. Пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних Положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно з ч. ч. 1, 3 та 4\~ст. 79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючий документ - державний акт на набуте ним майно через обставини, які від нього не залежали, за життя виникле в нього право на земельні ділянки не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачам здійснити право спадкування на земельні ділянки і отримати свідоцтво про право на спірні земельні ділянки. Таким чином, проаналізувавши вищевказані правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивачі посилалися в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання за ними права власності на спірні земельні ділянки. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов\~[PERSON] ,\~ [PERSON] \~до Садівської\~сільської ради\~Сумського району\~Сумської області,\~третя особа:\~державний нотаріус\~Сумської районної\~державної нотаріальної\~контори про\~визнання права\~власності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved