Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в якому просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за повідомленням КНП «Міський перинатальний центр» ХМР від 25.07.2023 року вбачається, що [INFO] [PERSON] народила живу дитину жіночої статі. На обліку по вагітності не перебувала, не обстежена (причину відсутності спостереження за вагітністю пояснити не може). Новонароджена дитина від 6-ї вагітності та 6 пологів. У відношенні 4-х малолітніх дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав. [PERSON] проживає разом зі співмешканцем-біологічним батьком дітей - [PERSON] , [INFO] .Родина забезпечується соціальними виплатами.Спеціалістами Служби у справах дітей по Немишлянському району в КНП «Міський перинатальний центр» ХМР було проведено профілактичну бесіду з відповідачем [PERSON] з приводу подальшого вихованню новонародженої дитини. Відповідач не змогла чітко надати пояснень з приводу того, що вона вже позбавлена батьківських прав. Намагань у поновленні батьківських прав щодо дітей не було. Документи надати не змогла, оскільки вони на зберіганні у матері співмешканця [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, щоб вони їх з співмешканцем не втратили. Також відповідач повідомила, що вживала систематично алкогольні напої, але більше не хоче і народжувати дітей більше не хоче.Подалі спеціалістами ССД по Немишлянському району, 02.08.2023 року, було обстежено умови проживання відповідача - в які умови мати планує забирати новонароджену дитину. За фактом перевірки становлено: кімната гуртожитки, в якій санітарний стан житла задовільний. В помешканні чисто, сторонні запахи відсутні. В кімнаті є два ліжка, тумбочка, стіл. Кухня та санвузол загального користування. Для дітей створені такі умови: Малолітня дитина спить окремо, є дитяче харчування, памперси, речі, ванночка. Було наголошено [PERSON] , що для новонародженої дитини необхідно облаштувати спальне місце та забезпечити необхідними засобами для догляду.В грудні 2023 року до ССД по Немишлянському району надійшло повідомлення з Харківського районного управління поліції № 2 відділу поліції № 2 ХУНТІ в Харківські області стосовно родини [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що мати співмешканця, [PERSON] , виявила батьків 2-х малолітніх дітей в стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] та [PERSON] , після чого повідомила, що у неї виник конфлікт з сином [PERSON] та [PERSON] з приводу неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відносно спільних дітей, [PERSON] ,[INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] зловживають алкоголем, ніде не працюють та ведуть аморальний спосіб життя. Через постійні пиятства батьків було позбавлено батьківських прав відносно 4 дітей, які народились раніше. Надалі, за вищевказаною адресою спеціалістами ССД по Немишлянському району та фахівцем відділу соціальної роботи по Немишлянському району здійснили виїзд задля проведення оцінки потреб сім`ї, складання акту обстеження умов проживання родини та проведення профілактичної роботи з батьками дітей. З`ясувалось, що родина змінила місце проживання. Телефоном вдалось поспілкуватися із бабою дітей, [PERSON] , яка повідомила, що її син [PERSON] разом з [PERSON] та дітьми, [PERSON] та [PERSON] наразі проживають за адресою: [ADDRESS] . Тому, органи поліції було сповіщено щодо роботи зі службами за територіальністю Салтівського району.До ССД по Немишлянському району 19.02.2024 року поступив телефонний дзвінок від [PERSON] (мати співмешканця відповідача), яка повідомила, що родина повернулася до гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з дітьми, [PERSON] та [PERSON] . Мати, [PERSON] та [PERSON] продовжують вживати алкогольні напої, постійно з`ясовують стосунки муж собою голосно при дітях, все також не працюють і не шукають роботу, живуть на соціальні виплати від держави, діти не отримують належного догляду. 21.02.2023 року, було здійснено спільний виїзд робочою групою: спеціалістом ССД по Немишлянському району, фахівцем Відділу соціальної роботи по Немишлянському району та старшим інспекторомСЮП за фактом відвідування, було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Діти мають ознаки недогляду, діти перебувають у неналежних умовах, мати знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, в наявності в обмеженій кількості дитяче харчування. Мати відмовляєтьсяпояснень та коментарів. Необхідно пройти лікування від алкогольної залежності, навести лад у помешканні. Наявні ознакидітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, діти потребують медичного огляду. Помешкання, в якому проживають діти не пристосовані для проживання, антисанітарний стан житла. Домашні меблі небезпечні, дитяче харчування обмежено, продукти харчування та засоби по догляду відсутні.Висновок щодо рівня безпеки дитини: небезпечно.В результаті відвідування, малолітніх дітей було тимчасово вилучено з небезпечного середовища за адресою: [ADDRESS] , та доставлено бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» ХМР.Також, було складено Акт обстеження умов проживання від 21.02.2024 року, з якого вбачається: санітарний стан житла незадовільний. В кімнаті брудно, скрізь розкидані речі та дитячі іграшки. Родина є ВПО, мешкають у гуртожитку, де кухня та санвузол загального користування, в наявності в обмеженій кількості меблі та дитяче харчування. Продукти харчування відсутні. В кімнаті два односпальних ліжка, мати з сином сплять на одному, дитяче ліжечко, візок, іграшки. Мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Висновок комісії: мати зловживає спиртними напоями, відносно 4х дітей позбавлена батьківських прав, діти знаходяться в умовах небезпечних для їх життя та здоров`я, в помешканні неналежні умови для проживання, мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння, (фотофіксація додається).Батьки ухиляються від виховання та утримання дітей. Це свідчить про їх байдуже ставлення до дітей, до їх долі, розвитку, здоров`ю та життю в цілому. З боку батьків відсутні звернення ані до Служби у справах дітей по Немишлянському району, ані до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу зацікавленості або повернення дітей на спільне виховання та проживання в сім`ї ІІ. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. Представник позивача у ході судового розгляду позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. У ході судового розгляду відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, однак, у подальшому [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що не має можливості утримувати та забезпечувати дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх дітей малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) В грудні 2023 року до ССД по Немишлянському району надійшло повідомлення з Харківського районного управління поліції № 2 відділу поліції № 2 ХУНТІ в Харківські області стосовно родини [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що мати співмешканця, [PERSON] , виявила батьків 2-х малолітніх дітей в стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] та [PERSON] , після чого повідомила, що у неї виник конфлікт з сином [PERSON] та [PERSON] з приводу неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відносно спільних дітей, [PERSON] , 21.02.2023 року, було здійснено спільний виїзд робочою групою: спеціалістом ССД по Немишлянському району, фахівцем Відділу соціальної роботи по Немишлянському району та старшим інспекторомСЮП за фактом відвідування, було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Діти мають ознаки недогляду, діти перебувають у неналежних умовах, мати знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, в наявності в обмеженій кількості дитяче харчування. Мати відмовляєтьсяпояснень та коментарів. Необхідно пройти лікування від алкогольної залежності, навести лад у помешканні. Наявні ознакидітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, діти потребують медичного огляду. Помешкання, в якому проживають діти не пристосовані для проживання, антисанітарний стан житла. Домашні меблі небезпечні, дитяче харчування обмежено, продукти харчування та засоби по догляду відсутні.Висновок щодо рівня безпеки дитини: небезпечно.В результаті відвідування, малолітніх дітей було тимчасово вилучено з небезпечного середовища за адресою: [ADDRESS] , та доставлено бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» ХМР.(акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та Протокол тимчасового вилучення дитини ) Також, було складено Акт обстеження умов проживання від 21.02.2024 року, з якого вбачається: санітарний стан житла незадовільний. В кімнаті брудно, скрізь розкидані речі та дитячі іграшки. Родина є ВПО, мешкають у гуртожитку, де кухня та санвузол загального користування, в наявності в обмеженій кількості меблі та дитяче харчування. Продукти харчування відсутні. В кімнаті два односпальних ліжка, мати з сином сплять на одному, дитяче ліжечко, візок, іграшки. Мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Висновок комісії: мати зловживає спиртними напоями, відносно 4х дітей позбавлена батьківських прав, діти знаходяться в умовах небезпечних для їх життя та здоров`я, в помешканні неналежні умови для проживання, мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння, (фотофіксація додається).Батьки ухиляються від виховання та утримання дітей. Це свідчить про їх байдуже ставлення до дітей, до їх долі, розвитку, здоров`ю та життю в цілому. З боку батьків відсутні звернення ані до Служби у справах дітей по Немишлянському району, ані до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу зацікавленості або повернення дітей на спільне виховання та проживання в сім`ї Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради надали Висновки №120 від13.03.2024, №75 від 20.01.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , ІV Норми права, що підлягають застосуванню. Норми національного законодавства. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. В той же час положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неїбатьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідачів на користь держави. V.Норми міжнародного законодавства. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згіднорезолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне: 1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. 3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. А. Загальні принципи. В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням управа, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при ро згляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Б. Застосування вказаних принципів в даній справі. 1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом». Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК Українибатьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. 2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини [PERSON] і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. 3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним). Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу вцілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачам, як батькам неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позиція суду. Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі свідомо не займаються вихованням дітей, матеріальної допомоги не надають, їх розвитком не цікавляться. Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачами не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ними своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей. Суд зауважує, що навіть протягом розгляду справи в суді відповідачами не було вчинено відповідних дій і не пояснили причини їх не вчинення. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачами, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дцтей», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини. Висновки суду. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved