Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона працювала в ТОВ «Дейлі Фрукт» на посаді комірника. Наказом директора ТОВ «Дейлі Фрукт» №30/К від 09 липня 2024 року позивач була звільнена з роботи у зв`язку з відсутністю на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України. Своє звільнення з роботи позивач вважає незаконним, оскільки з початком військових дій на території України, тобто з 24 лютого 2022 року вона виїхала до Миколаївської області. В квітні 2022 року після повернення до Київської області позивачу стало відомо, що у зв`язку з воєнними діями вся продукція, розміщена на складі вивозиться до м. Дніпра, за місцем розташування головного офісу товариства. Склад за адресою: Бориспільський район, с. Горобіївка, вул. Незалежності, 58, на якому працювала позивач, припинив свою діяльність на невизначений строк. Іншого місця роботи позивачу не було запропоновано. 26 червня 2024 року позивач зв`язалась за допомогою месенджера «Вайбер» з працівником ТОВ «Дейлі Фрукт» з кадрових питань Петровенко Г. щодо питання її звільнення за згодою сторін. Незважаючи на це, позивач була звільнена на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України. При цьому, акти, які стали підставою для звільнення позивача, були складені за новою юридичною адресою товариства, про що позивач не була повідомлена. Крім цього, вказані акти підписані бухгалтером Косенко О., яка перебуває за межами України, у зв`язку з цим не могла підписувати зазначені акти. Тому [PERSON] просила скасувати наказ директора ТОВ «Дейлі Фрукт» №30/К від 09 липня 2024 року, яким її було звільнено з роботи з 09 липня 2024 року на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України; поновити її на посаді комірника ТОВ «Дейлі Фрукт» з 09 липня 2024 року, а також стягнути з ТОВ «Дейлі Фрукт» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 липня 2024 року та по день ухвалення рішення суду. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.53-54). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т.1 а.с.62-63). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача Вохмяніної І.М. про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.167-169). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про допит позивача в якості свідка. Крім цього, було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача Шелудько Л.Г. про витребування у ТОВ «Дейлі Фрукт» належним чином завірених копій актів про відсутність позивача на роботі, а також оригіналів вказаних актів та табелів обліку робочого часу для їх огляду у судовому засіданні (т.2 а.с.1-2). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.3). 3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказала на те, що у ТОВ «Дейлі Фрукт» не було достовірної інформації про причини відсутності [PERSON] на роботі з 24 лютого 2022 року по 09 липня 2024 року, що охоплює відсутність позивача на роботі більш ніж 4 місяці поспіль, що передували даті її звільнення. Протягом цього періоду часу позивач не зверталась до ТОВ «Дейлі Фрукт» та жодним чином не повідомляла про себе та про причини відсутності на роботі. Представник позивача [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, якою наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] направила до суду заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтувала тим, що ТОВ «Дейлі Фрукт» не призупиняв свою діяльність, тимчасово не припиняв забезпечення працівників роботою, не оголошував простій, на території Бориспільського району за місцем розташування виробничих потужностей підприємства та за місцем розташування робочого місця позивача не проводилась обов`язкова евакуація населення, тому позивач повинна була повідомити ТОВ «Дейлі Фрукт» про призупинення трудового договору. Розміщення та діяльність виробничих потужностей ТОВ «Дейлі Фрукт» за адресою: Бориспільський район, с. Горобіївка, вул. Незалежності, 58, не змінювались. Крім цього, адреса робочого місця позивача також не змінювалась. Склад ТОВ «Делі Фрукт» за вищевказаною адресою працював, що підтверджується актом на списання товарів №4 від 14 березня 2022 року. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що з 05 жовтня 2021 року [PERSON] працювала в ТОВ «Дейлі Фрукт» на посаді комірника, що підтверджується копією трудової книжки, виданої на її ім`я (т.1 а.с.6-8) та копією наказу ТОВ «Дейлі Фрукт» №26-К від 04 жовтня 2021 року (т.1 а.с.88). Наказом директора ТОВ «Дейлі Фрукт» №30/К від 09 липня 2024 року [PERSON] була звільнена з роботи у зв`язку з відсутністю на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України (т.1 а.с.9). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою ІІІ «Трудовий договір», главою ХV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України. 5. Норми права, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. За змістом ч.6 ст.43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У відповідності до ст.21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Із набранням чинності 19 липня 2022 року Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», серед іншого, частину першу статті 36 КЗпП України було доповнено пунктами 8-1, 8-2 і 8-3 такого змісту: 8-1) смерть роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою; 8-2) смерть працівника, визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення померлим; 8-3) відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль. При цьому, чотири місяці рахуються від дня, коли Закон України «Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо оптимізації\~трудових відносин» набрав чинності, тобто з 19 липня 2022 року, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч.1 ст.58 Конституції України). У відповідності\~до ч.1,\~ч.2\~ст.235\~КЗпП України\~у разі\~звільнення без\~законної підстави\~працівник повинен\~бути поновлений\~на попередній\~роботі органом,\~який розглядає\~трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. 5.2. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно Витягів з табелю обліку робочого часу (т.1 а.с.115-142) за період з 01 квітня 2022 року по 31 липня 2024 року стосовно [PERSON] проставлена відмітка «НЗ», тобто неявка з у зв`язку з нез`ясованими причинами. Крім цього, згідно Витягів із актів №1 від 21 листопада 2022 року, №2 від 21 грудня 2022 року, №3 від 20 січня 2023 року, №4 від 20 лютого 2023 року, №5 від 20 березня 2023 року, №6 від 20 квітня 2023 року, №7 від 19 травня 2023 року, №8 від 19 червня 2023 року, №9 від 19 липня 2023 року, №10 від 18 серпня 2023 року, №11 від 18 вересня 2023 року, №12 від 18 жовтня 2023 року, №13 від 17 листопада 2023 року, №14 від 18 грудня 2023 року, №15 від 16 січня 2024 року, №17 від 19 березня 2024 року, №18 від 19 квітня 2024 року, №19 від 20 травня 2024 року, №20 від 20 червня 2024 року та №21 від 09 липня 2024 (т.1 а.с.12-23) директором [PERSON] у присутності трьох працівників ТОВ «Дейлі Фрукт» зафіксований факт відсутності [PERSON] , комірника, на роботі понад 4 місяці, жодних пояснень про причини відсутності працівником надані не були. Натомість, зі змісту акту списання товарів №4 від 14 березня 2022 року (т.1 а.с.210) вбачається, що склад ТОВ «Дейлі Фрукт» за адресою: Бориспільський район, с. Горобіївка, вул. Незалежності, 58, працював. Оскільки, комісією у складі директора Чечеленка В.О., фахівця з ціноутворення [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , менеджера з постачання [PERSON] проведений інвентаризаційний опис запасів на складі. В цьому акті відсутня відмітка про присутність позивача в ході проведення інвентаризаційного опису, який відбувався 14 березня 2022 року. Тоді як на позивача, яка обіймала посаду комірника, згідно робочої інструкції покладався обов`язок з обліку наявних на складі матеріальних цінностей і ведення звітної документації про їх рух, в тому числі псування товарів (т.1 а.с.234-235). За твердженням позивача ТОВ «Дейлі Фрукт» була змінена адреса складського приміщення, про що вона не була повідомлена. Проте, вказане твердження спростовується рішенням вих.№10-19.2/79-22 від 31 січня 2022 року Бориспільського відділу ГУ Держпродспоживслужби у Київській області про реєстрацію потужностей ТОВ «Дейлі Фрукт», а саме розміщення потужності за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.212). Лише 28 жовтня 2024 року ГУ Держпродспоживслужбою у Київській області прийнято рішення про припинення використання потужностей ТОВ «Дейлі Фрукт» за вищевказаною адресою (т.2 а.с.213). Зазначене свідчить про те, що в період з 31 січня 2022 року по 28 жовтня 2024 року склад за адресою: Бориспільський район, с. Горобіївка, вул. Незалежності, 58, функціонував як адреса потужностей ТОВ «Дейлі Фрукт», тому адреса робочого місця позивача не змінювалася. З доводів позивача, в письмових доказах, наданих ТОВ «Дейлі Фрукт», містяться істотні суперечності, що викликають сумніви в їх достовірності. Зокрема, згідно табелю обліку робочого часу та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків в період з 01 березня по 31 березня 2022 року [PERSON] відпрацювала 175 годин. В той час як починаючи з 24 лютого 2022 року позивач була відсутня на робочому місці. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 11 липня 2024 року (т.1 а.с.52) вбачається, що в лютому 2022 року позивачу була виплачена заробітна плата у розмірі 6700 гривень, а також сума поворотної фінансової допомоги у розмірі 10000 гривень, в березні 2022 року також виплачена заробітна плата у розмірі 6700 гривень. Зазначена обставина у повній мірі визнана ТОВ «Дейлі Фрукт», з вказівкою на те, що всім працівникам товариства за період з лютий-березень 2022 року була виплачена заробітна плата разом з фінансовою допомогою у розмірі 10000 гривень, в тому числі позивачу, незважаючи на її фактичну відсутність на робочому місці, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та введення воєнного стану в якості фінансової підтримки. Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач показала, що вона працювала на складі ТОВ «Дейлі Фрукт» до початку війни. З початком воєнного стану всі працівники роз`їхалися та склад припинив свою роботу. Позивачу була запропонована робота в м. Дніпро, але неофіційно. Позивач вказала на те, що не вважає прогулом відсутність на роботі, оскільки ніхто з працівників на роботу не ходив та склад не працював. Із заявою про надання відпустки позивач не заверталась, але дійсно отримала виплату у розмірі 3000 гривень. Позивач очікувала на те, що склад відновить свою роботу. Судом критично оцінюються вказані показання свідка, зважаючи на те, що будь-яких обставин, які б спростовували факт відсутності позивача на робочу місці понад чотири місяці, а також про повідомлення роботодавця про причини такої відсутності на роботі, свідок не повідомила. Зазначені обставини в їх сукупності вказують на те, що всупереч вимога ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем та її представником не надано жодного доказу на спростування фактичної відсутності [PERSON] на робочому місці понад чотири місяці поспіль, а також про вжиття [PERSON] дій щодо повідомлення ТОВ «Дейлі Фрукт» про причини відсутності на роботі протягом вказаного періоду. З цих міркувань суд вважає, що ТОВ «Дейлі Фрукт» при звільненні [PERSON] не були порушені вимоги КЗпП України у зв`язку з цим позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, та поновлення на роботі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є похідними від вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні яких [PERSON] відмовлено. Тому підстави для стягнення з ТОВ «Дейлі\~Фрукт» на\~користь [PERSON] заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~за період\~з дати\~звільнення,\~тобто з\~09\~липня 2024\~року та\~по день\~поновлення на\~роботі, відсутні. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду [PERSON] не сплачувала судовий збір, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed