Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Яроміч О.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умань Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №219 від 14.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення шлюбних відносин, тобто з січня 2019 року, відповідач матеріально синові не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивач самостійно повністю утримує дитину та забезпечує його усім необхідним, тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~19,\~279\~ЦПК України\~справа за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Копію ухвали та позовної заяви з додатками було направлено за адресою реєстрації відповідача, поштове відправлення вручено не було та повернулось на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою». Станом на день винесення рішення від відповідача відзив до суду не надходив. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 08.12.2015 року матір`ю записана позивач по справі [PERSON] , а батьком - [PERSON] . На даний час син [PERSON] проживає з матір`ю, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 28.05.2025 року №2025/007046299. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно\~статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. \~Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надано, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати його до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за свою дитину, забезпечувати добрі умови для проживання та виховання дитини, у тому числі, забезпечувати матеріально. \~Таким чином,\~з огляду\~на вік\~дитини,\~прожитковий мінімум\~для нього,\~обов`язок батьків\~забезпечувати достатнє\~утримання дитини,\~належні умови\~для його\~розвитку,\~навчання тощо,\~зважаючи на\~працездатний вік\~батька,\~який в\~змозі мати\~доходи на\~своє та\~утриманців проживання,\~суд вбачає\~підстави,\~із врахуванням\~фактичних обставин\~справи,\~визначити до\~стягнення аліменти\~у розмірі\~1/4\~частини від\~усіх видів\~заробітку відповідача,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~до досягнення\~дитиною відповідача\~повноліття.Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial