Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

директор ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~ звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №2108351640500 від 24.03.2021 року\~ та №2108257833002 від 24.03.2021 року в розмірі\~ 124947, 84 грн., та понесені судові витрати: судовий збір 2422,40 грн, та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2108351640500«Стандартний». Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позичкодавця, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Зазначає, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3700 грн. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108351640500\~ від 24.03.2021 р. 10.03.2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108351640500 від\~ 24.03.2021 р. Крім цього, 24.03.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2108257833002«Стандартний». Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позичкодавця, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Зазначає, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5900 грн. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №№2108257833002\~ від 24.03.2021 р. 10.03.2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108257833002 від\~ 24.03.2021 р. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, просить позов задовольнити. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 31.03.2025\~ позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання 19.05.2025року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав просив їх задоволити та проводити розгляд справи у його відсутності. 12.06.2024 року відповідач надіслав до суду письмову пояснення,в яких не визнає позовні вимоги. Зазначає, що позивачем не надано доказів надання ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» кредиту відповідачу в розмірі вказаному в позові та перерахунку вказаних коштів. Також зазначає, що нарахування відповідачу процентів за межами 30-ти денного строку кредитування є безпідставними, а заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 124947,84грн не є співмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності. Дослідивши матеріали справи, надані стороною відповідача письмові пояснення, вивчивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено,що 24.03.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2108257833002\~ «Стандартний».\~ Вказаний договір,\~ Додаток №1до Кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та Заява - Анкета (для отримання кредиту)\~ підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором: D8. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108257833002 від 24.03.2021 р., до якого долучено Акт приймання - передачі Реєстру боржників, Додаток №3 до договору факторингу реєстр боржників, витяг з додатку №3 договору факторингу. 10.03.2023 року відповідно до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108257833002 від 24.03.2021 р. До договору долучено Акт приймання -передачі Реєстру боржників за даним договором, реєстр боржників, витяг з додатку №3 договору. Відповідно до\~ п.п.4-6\~ прикінцевих умов Додатку №1 Кредитного договору №2108257833002 від 24.03.2021р.,Заяви- Анкети\~ підтверджує, що доступ до заповнення від його імені Заяв-Анкет на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua є дійсними та наданими нею особисто. Всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. Також у Додатку №1 Кредитного договору Заяви-Анкети зазначені персональні дані [PERSON] , електронна адреса, на яку направлений договір, номер карткового рахунку: [NUMBER] [PERSON] адреса [PERSON] яка зазначену у Додатку №1 також\~ зазначена відповідачем у письмових поясненнях. Відповідно до пунктів Договору про надання фінансових послуг №2108257833002 «Стандартний» від 24.03.2021 року сторони погодили суму кредиту 5900 грн, строк кредиту, орієнтовний строк повернення кредиту -30 днів з моменту отримання кредиту, проценти за користуванням кредитом, розмір реальних річних процентних ставок. Після прийняття позичальником умов договору надання грошових коштів у позику ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з [PERSON] договір про надання фінансових послуг №2108257833002«Стандартний» від 24.03.2021 року, який підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «D8». Крім цього, 24.03.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2108351640500 «Стандартний».\~ Вказаний договір,\~ Додаток №1 до Кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та Заява - Анкета (для отримання кредиту)\~\~\~ підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором: J4. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108351640500 від 24.03.2021 р., до якого долучено Акт приймання - передачі Реєстру боржників, Додаток №3 до договору факторингу реєстр боржників, витяг з додатку №3 договору факторингу. 10.03.2023 року відповідно до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальника [PERSON] за договором надання фінансових послуг №2108351640500 від 24.03.2021 р. До договору долучено Акт приймання -передачі Реєстру боржників за даним договором, реєстр боржників, витяг з додатку №3 договору.\~ Відповідно до\~ п.п.4-6\~ прикінцевих умов Додатку №1 Кредитного договору №2108351640500 від 24.03.2021р.,\~ Заяви- Анкети\~\~ підтверджує, що доступ до заповнення від його імені Заяв-Анкет на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua є дійсними та наданими нею особисто. Всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. Також у Додатку №1 Кредитного договору Заяви-Анкети зазначені персональні дані [PERSON] , електронна адреса, на яку направлений договір, номер карткового рахунку: [NUMBER] [PERSON] адреса [PERSON] яка зазначену у Додатку №1 також\~ зазначена\~ відповідачем у письмових поясненнях. Відповідно до пунктів Договору про надання фінансових послуг №2108351640500 «Стандартний» від 24.03.2021 року сторони погодили суму кредиту 3700 грн, строк кредиту, орієнтовний строк повернення кредиту -30 днів з моменту отримання кредиту, проценти за користуванням кредитом, розмір реальних річних процентних ставок.\~\~\~\~ Після прийняття позичальником умов договору надання грошових коштів у позику ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з [PERSON] договір про надання фінансових послуг №2108351640500\~\~ «Стандартний» від 24.03.2021 року, який підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «J4». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ЕЙ» від 06.01.2025 р, згідно якого було здійснено переказ коштів: Номер картки [NUMBER] час 24.03.2021 ,\~\~ номер договору згідно інформації від кредитора 2108257833002 , сума 5900 UAH. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ЕЙ» від 06.01.2025 р, згідно якого було здійснено переказ коштів: Номер картки [NUMBER] час 24.03.2021 ,\~\~ номер договору згідно інформації від кредитора 2108351640500 , сума 3700 UAH Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, зазначених у письмових поясненнях, оскільки останнім не подано суду доказів, на спростування факту переказу коштів на виконання договорів №2108257833002 від 24.03.2021 та №2108351640500 від 24.03.2021року на картковий рахунок відповідача зазначеного в договорах, довідок, виписок, чи інших доказів, які б спростовували доводи позивача про укладення договору та перерахунок коштів на виконання умов договору. Крім цього,\~ відповідач не надав доказів, що він звертався в правоохоронні органи з приводу чинення відносно нього працівника позивача шахрайських дій. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та має заборгованість за договором №2108351640500 від 24.03.2021 року, яка згідно наданих позивачем розрахунків\~ станом на 07.03.2025становить 62630,27грн, яка складається з заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 3700.00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 58930,27 грн.\~ Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути 48156,98грн.,\~ з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3700.00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 44456,98 грн.\~ Також, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та має заборгованість за договором №2108257833002від 24.03.2021 року, яка згідно наданих позивачем розрахунків\~ станом на 07.03.2025 становить 99869,89грн, яка складається з заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 5900.00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 93969,89 грн.\~ Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути 76790,86грн.,\~ з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900.00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 70890,86 грн.\~ Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] \~ перед позивачем за неналежне виконання укладених кредитних договорів становить 124947,84грн. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Перевіривши наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості, Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки відповідач свого розрахунку, доказів щодо сплати грошових коштів за договорами №2108257833002 та №2108351640500від 24.03.2021 року, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, суду не надав. Виходячи з наведеного, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. що підтверджено платіжною інструкцією\~ яка міститься у матеріалах справи . Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму судового збору. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подав договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №533 від 01.02.2025 року відповідно до якої сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 25000 грн., витяг з Акту №5 про надання юридичної допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved