Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник АТ «А-БАНК» Шкапенко Олександр Віталійович звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101710911291215 від 20.03.2024 у розмірі 64\~144,02 грн станом 11.04.2025, та сплачених судових витрат у розмірі 2\~422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «А-БАНК» щодо отримання банківських послуг, будучи клієнтом банку, 20.03.2024 уклав кредитний договір №АВН0СТ155101710911291215, щодо надання кредиту в розмірі 40000.00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на становить 64144.02 грн. З огляду на зазначене, позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 20.03.2024 року у розмірі 64144.02 грн. та судові витрати у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21.04.2025 позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без руху та позивачу надавався строк для усунення недоліків позовної заяв29 29.04.2025 представник позивача Каурова К.А., на виконання ухвали суду про залишення без руху від 21.04.2025, подала письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~30.04.2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~вирішено розгляд\~справи проводити\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] , скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак судова кореспонденція повернута на адресу суду неврученою адресату із зазначенням АТ «Укрпошта» причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи,\~суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно змісту ст. 76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було укладено з АТ-«А БАНК» кредитний договір №АВН0СТ155101710911291215, щодо надання йому кредиту в розмірі 40000.00 грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав відповідачу кредит згідно умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору(заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору становить: 40000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 19.03.2027 року, терміном на 36 місяців. Як встановлено згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом відповідач позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. Кредитний договір підписано Медляковським Рафалом за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-заяві про приєнання до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку. Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором №АВН0СТ155101710911291215 від 20.03.2024 станом на 11.04.2025 у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «А-Банк» в розмірі 641144.02 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 39047.83 грн., заборгованості по відсоткам 22841.95 грн., заборгованості за пенею -12254.24 грн Відповідно до паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем електронним підписом, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ «Акцент-Банк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», які підписані сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~422, 40 грн понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved