Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

20.12.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Руда Х.Д. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають з 23 квітня 2021 року у зареєстрованому шлюбі Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), за актовим записом №25. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, у зв`язку з різними поглядами на життя. Позивач [PERSON] вважає, що сім`я з відповідачем остаточно розпалась і подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить його інтересам. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), за актовим записом №25. Представник позивача [PERSON] адвокат Руда Х.Д. у судове засідання\~не з`явилася,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі та\~без участі\~позивача,\~позовні вимоги\~підтримує та\~ просить\~їх задовольнити.\~Не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала, хоча про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 23 квітня 2021 року підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 23\~квітня 2021\~рокуАпостолівським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро),про що 23\~квітня 2021\~рокускладено відповідний актовий запис №25. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що передбачає розгляд справи судом. Згідно до\~ст.\~112\~СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Що стосується стягнень витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд приходить до наступного. Відповідно до ст.\~59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст.\~1\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 червня 2018 р. по справі № 826/1216/16. Належними та допустимими доказами понесення витрат на надання правової допомоги є договір про надання правової допомоги, акт здачі-приймання наданих послуг та копія квитанції до прибуткового касового ордера про сплату адвокату винагороди. Така правова позиція викладена в Постанові Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі № 283/2065/14-ц. Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. \~ \~

Outcome: approved