Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Вронський С.В., звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки завдану матеріальну шкоду у розмірі 421734 грн 46 к., моральну шкоду у розмірі 150000 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2024 року о 15:00 годин, в с. В. Дальник вул. Маяцька дорога, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] рухаючись по вул. І.Липи при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Маяцька дорога, не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN (ROGUE), д/н [NUMBER] під керуванням позивачки, яка рухалась по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. ДТП сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року у справі № 496/3423/24, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а саме за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанова суду набрала законної сили 07 червня 2024 року. Позивачка є власником автомобілю NISSAN, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В результаті ДТП позивачці завдана матеріальна шкода у вигляді пошкодження транспортного засобу. Відповідно до висновку судового експерта від 24 травня 2024 року № 101-24, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN ROGUE, д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулася 28.04.2024 року склала 301006 грн 62 к., а вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 563344 грн 46 к. Частина майнової шкоди завданої в наслідок ДТП була задоволена за рахунок страхової компанії МТСБУ у розмірі 160000 грн. З урахуванням часткового відшкодування збитків страховою компанією, залишок реальних збитків складає 403344 грн 46 к. Також позивачкою понесені витрати пов`язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: витрати на проведення експертизи - 5000 грн; витрати на медичне лікування та обстеження - 13390 грн. Отже зазначені витрати також підлягають стягненню з виновника ДТП, а загальна сума матеріальної шкоди, завдана в наслідок ДТП складає 421734 грн 46 к. В наслідок ДТП, вчиненого у зв`язку з протиправними діями [PERSON] , позивачка отримала ушкодження здоров`я та була змушена проходити медичне обстеження та лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. Також в момент ДТП позивачка отримала сильні душевні страждання пов`язанні з переживанням за своє життя, оскільки [PERSON] створив на дорозі аварійну обстановку таким чином, що в наслідок ДТП позивачка могла отримати вкрай важкі тілесні ушкодження. Вважає, що справедливою та достатньою моральною шкоду в наслідок завдання позивачці фізичного болю та страждання у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а також реальних моральних переживань за своє життя в момент ДТП, є сума у розмірі 100000 грн. Також, окрім моральної шкоди прив`язаної в наслідок ушкодження здоров`я, позивачки завдана моральна шкода у вигляді душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням майна позивачки, а саме її автомобіля. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачці довелося самостійно шукати велику суму коштів для ремонту автомобіля. Також в наслідок пошкодження автомобілю у позивачки змінився звичайний образ життя, що також викликає душевні страждання. Розмір душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна позивачка вважає у розмірі 50000 грн Крім зазначеного, [PERSON] , яка є власником автомобілю ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] , неправомірно надала [PERSON] свій автомобіль для користування. Неправомірність дій [PERSON] полягає у тому, що у [PERSON] не отримував водійське посвідчення та не має право керувати транспортними засобами. Таким чином, [PERSON] (власник автомобілю ВАЗ 21063 д/н [NUMBER] ) також несе цивільно правову відповідальність за неправомірну передачу свого автомобіля [PERSON] , який здійснив ДТП. Отже завдана шкода в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (матеріальна та моральна), також підлягає стягненню з [PERSON] , як власника транспортного засобу, яка неправомірно надала відповідачу право його керування. За таких обставини відповідальність у відповідачів є солідарна. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, але в матеріалах справи наявна заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подали, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2024 року о 15:00 год., в с. В. Дальник вул. Маяцька дорога, водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] рухаючись по вул. І.Липи при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Маяцька дорога, не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN (ROGUE), д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалась по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року у справі № 496/3423/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к. (а.с. 13). Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 07.06.2024 року. (а.с.41) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Тобто, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Nissan Rogue, д/н [NUMBER] , що належить на праві власності позивачці [PERSON] (а.с. 42) Автомобіль ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 46) Відповідно до висновку експерта № 101-24 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу Nissan Rouge реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в наслідок ДТП, яке відбулося 28.04.2024 року, становить 563344 грн 46 к. (а.с. 43-65) Позивачка зазначає, що страховою компанією компенсовано матеріальні збитки в межах страхового ліміту у розмірі 160000 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, а саме: витрати на проведення експертизи - 5000 грн (а.с. 66), витрати на медичне лікування та обстеження - 13390 грн (а.с. 67-72). Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Як зазначено в пункті 155 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (провадження 14-95цс20) принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене суд вважає, що оскільки страхова компанія виплатила позивачці, як потерпілій особі, страхове відшкодування, сума якого недостатня для відшкодування шкоди, тому позивачка має право на відшкодування понесених збитків з відповідача, як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи. Судом встановлено, що матеріальні збитки особисто винуватцем ДТП, а саме [PERSON] у справі, відшкодовані позивачці не були. Що стосується цивільної відповідальності [PERSON] , як власника транспортного засобу ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] , суд зазначає наступне. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди,\~завданої джерелом підвищеної небезпеки,\~виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою». У частині четвертій статті 1187 ЦК України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи частину четверту\~статті 1187 ЦК України можна стверджувати, що вона застосовується за умови заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником\~транспортного засобу з порушенням публічних норм (зокрема, особі, яка не має права керування транспортним засобом) не є його неправомірним заволодінням, з огляду на наявність волі власника. Тому посилання позивачки на обставини незаконної передачі [PERSON] належного їй\~автомобіля [PERSON] , який не має права керування транспортними засобами, не свідчить про те, що вона має відповідати за шкоду, завдану [PERSON] . Фактична передача власником транспортного засобу іншій особі навіть із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тим не менше породжує правомірне володіння, з огляду на наявність волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом. Доводи наведені в позовній заяві про те, що в момент ДТП автомобіль не вибував з володіння [PERSON] , суд відхиляє, оскільки встановлені обставини свідчать, що володільцем джерела підвищеної небезпеки в момент завдання шкоди був [PERSON] . Таким чином з [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 421734 грн 46 к. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п. 3, 5, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину душевних страждань потерпілої завданих пошкодженням її автомобіля, поведінку заподіювача шкоди, який не відшкодував завданих збитків з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачці підлягає моральна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50000 грн, яка має бути стягнута на її користь з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції про сплату №3588-5783-4383-8389 від 19.09.2024 року (а.с. 7), позивачка за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 7245 грн 34 к., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 5978 грн 10 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 471734 грн 46 к. х 7245 грн 34 к./571734 грн 46 к.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial