Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини за останні 3 роки. Обґрунтовуючи вимоги позивач в позовній\~заяві вказала, що 19 липня 2014 року вона - [PERSON] , [INFO] , уклада шлюб з [PERSON] [INFO] . Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 04.12.2020 року. Наразі дитина проживає з позивачем. Після розлучення, відповідач за минулі роки дитині не допомагав та не спілкувався з сином. Матеріальної допомоги не надавав, у вихованні не був зацікавлений. Після розлучення позивач не подавала на поділ спільно набутого під час шлюбу майна, у зв`язку із усною домовленістю з колишнім чоловіком, [PERSON] , про те, що вантажна машина та інше устаткування йому потрібно для роботи і тим самим він зможе повноцінно забезпечувати дитину та надавати кошти для її утримання. Малолітній син, [PERSON] , проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач, [PERSON] , протягом останніх трьох років з сином не зустрічався та не спілкувався, навчанням, розвитком, та здоров`ям сина не цікавився, школу та гуртки жодного разу не відвідував, з вчителями школи та тренерами з приводу сина не спілкувався. Участь у вихованні та додаткових витратах ніколи не брав. Участь у незапланованих додаткових витратах на лікування, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей (оплату додаткових занять з іноземної мови) протягом усього часу, починаючи з моменту розірвання шлюбу, відповідач не приймав. За останній час доходів позивача не вистачає на утримання сина. Щомісяця позивач сплачує батьківські внески та харчування у Кілійський ЗЗСО №3, за останні три роки сума склала 7240 (сім тисяч двісті сорок) гривень 00 коп. Також дитина ходить на додаткові заняття з іноземної мови, що вкрай необхідно для розвитку його здібностей та розвитку як особистості, за три роки занять з репетитором позивач сплатила 33 000 гривень 00 коп. Син самостійно проявив бажання та займається у спортивній групі Джиу-джитсу: кімоно 500 гривень, самі заняття за останні три роки 7500 гривень, що в свою чергу дає йому змогу нормального фізичного розвитку та повноцінного життя. Також для фізичного розвитку відвідує заняття з футболу: бутси - 950 гривень, м`ячі 5 шт. - 450 гривень, спортивна форма - 800 гривень; загальна сума за два роки навчання 4400 гривень. На харчування, комунальні послуги та інші щоденні потреби сина позивач також сплачує сама. Самостійно придбала комп`ютерну техніку Ноутбук - 9700 гривень Телефон за ціною - 7199 гривень, які необхідні для повноцінного навчання та занятій онлайн, які регламентовані школою та з початком війни стали нормою та сьогоденням, без чого неможливо забезпечити дитині нормальний навчальний процес та реалізувати її право на навчання. Дитині було придбано 26.05.2024 року «Диван дитячій» - 16 800 гривень. Для навчання 25.08.2024 року купили «стілець офісний дитячій» - 2500 гривень та «стіл письмовий дитячій» - 4300 гривень. Додатковими витратами для дитини за останні три роки були витрати на придбання одягу та взуття, а саме 22 370 гривень. Загальна сума фактичних витрат позивачем, що викликані особливими обставинами, а саме необхідністю консультації ортодонта та лікування сина 20.02.2025 року, становить 12 800 гривень, а також витрати на проїзд у сумі 520 (п`ятсот двадцять) гривень. У зв`язку з частими хворобами дитина потребує додаткових витрат на лікування: медичне обстеження, лікування в медичних закладах та придбання ліків. Понесені позивачем витрати за останній період складають 3380 гривень. З моменту розлучення батько жодного разу не допомагав дитині та, навіть, коли позивач просила допомогти з лікуванням, взагалі ігнорував її прохання. На дзвінки він не відповідає. Відповідач, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, здає в оренду земельну ділянку, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, має постійне місце роботи, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати визначений нею розмір аліментів. Відповідно до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач повідомляє, що понесені нею витрати становлять 3200 грн (витрати за надання правничої допомоги). Зважаючи на викладене, позивач просила суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 4500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2025 року і до повноліття дитини. - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] додаткові витрати на утримання дитини за останні 3 роки в розмірі 1/2 всіх витрат, а саме: 66 105 грн. - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3200 грн. Ухвалою судді від 31 березня 2025 року було відкрито провадження у справі ,яку ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 07.05.2025 р. відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що з поданим позовом він частково не згоден. Він розуміє, що повинен надавати грошову допомогу на утримання неповнолітнього сина, але не в такому обсязі, як зазначила позивач. Позивач, у позовній заяві при обґрунтуванні своїх позовних вимог виклала суду неправдиву, викривлену інформацію та умисно приховала від суду обставини, які суд повинен урахувати при визначенні суми аліментів на утримання неповнолітнього сина. Зокрема, позивач у позовній заяві навмисно не зазначає, що відповідач до їхнього шлюбу був одружений, у 2011 році померла його дружина та він залишився зі своєю дитиною - [PERSON] . Після розлучення з позивачем, він залишився жити з донькою від першого шлюбу та самостійно її утримує та навчає. Позивач зазначає, що він не має постійної роботи, та при цьому заявляє суму аліментів у твердій грошовій сумі аж 4500 грн. Факт відсутності постійної роботи та стабільного доходу підтверджує копія трудової книжки. Під час воєнного стану дуже важко знайти офіційну роботу, а те, що є, то там пропонують мінімальний заробіток (менш прожиткового мінімуму). Наявність земельної ділянки у оренді не підтверджує великого доходу, так як від оренди земельної ділянки він отримує натуроплату (зерно) тільки після збору зернових та у кількості 800 кг зерна та 10 л соняшникової олії. Позивач зазначає, що він жодного разу не надавав фінансової допомоги сину, не вживав заходів при лікуванні дитини. Це неправда, оскільки з моменту подання позивачем заяви про розлучення, він одразу на її картку щомісяця перераховував кошти на утримання дитини від 1500 грн до 2000 грн. На підтвердження доводів він надає суду копії квитанцій про перерахунок коштів на картку позивача, починаючи з жовтня 2019 року. Так як фіскальні чеки з часом втрачають зображення (вигоряють), він на зворотній стороні чека записував суми та дату переказу. За три останні роки він сплатив позивачу відповідно наданих чеків за 3 роки 80188 грн. І це тільки частина, у відповідача чеки з жовтня 2019 року, оригінали котрих може надати суду для огляду. Під час хвороби сина він позивачу надавав гроші та робив відповідні записи на аркуші від зошиту. Також він купував необхідні речі для навчання сина, а саме: пластилін, олівці та інше, що вимагала позивач. Позивач зазначає, що син постійно хворіє (це неправда), цю інформацію спростовує ствердження позивача, що син ходить на Джиу-джитсу, де вимагають довідку про стан здоров`я дитини та відсутність хронічних хвороб. Також позивач вказує, що син, додатково займається більш глибоким навчанням деяких шкільних дисциплін, що вказує на той факт, що дитина витримує такі додаткові навантаження. Відвідування лікаря у м. Ізмаїлі не пов`язано з хронічним захворінням. Щодо укриття від суду важливих обставин для прийняття об`єктивного рішення при призначені аліментів, - позивач не довела до відома суду той факт, що він самостійно, як вдівець утримує свою доньку, її навчає та сплачує навчання, сплачує проживання доньки у гуртожитку, сплачує харчування дитини. Позивач вказує, що він не спілкується з сином, але не вказує, що вона останній час не дозволяє йому спілкуватися з сином. Раніше, а це на протязі 2020-2024 років, відповідач вільно спілкувався з сином, купував йому і одяг, і завжди вітав з днем народження. У 2025 році позивач несподівано перестала дозволяти нам зустрічатися і навіть заборонила спілкуватися телефоном. Після таких її дій він дійсно перестав добровільно перераховувати кошти на її картку для утриманя сина і сам запропонував подати на аліменти, щоб він мав змогу через орган опіки та піклування контролювати витрати на утримання сина, а не її та інші витрати не пов`язані з утримання сина. Позивач долучила до справи квитанції про затрати на утримання сина, які не мають жодного відношення та підтвердження, що ці затрати були використані на утримання дитини. Позвиач звертає увагу суду на той факт, що він не має постійної роботи та отримує дохід від сезонних робіт, тому просив частково задовольнити позовну заяву, та стягнути з нього аліменти, на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно до досягненням дитиною повноліття. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього витрат на утримання дитини за останні 3 роки в розмірі 66105 грн - просив відмовити у повному обсязі, так як вони є необгрунтовані, надуманими та спростовуються наданими ним суду квитанціями про перерахунок коштів на утримання сина. У задоволенні вимог щодо стягнення витрат з наданої правничої допомоги у сумі 3200 грн, відповідач просив відмовити, оскільки адвокатом не були вжиті заходи досудового врегулювання спору, не вивчені його докази, хибно/неправдиво викладена позовна заява, яка вводила суд в оману щодо утримання сина ним та перебуванні на його утримані неповнолітньої доньки. 23.05.2025 р. представником позивача Грєковою Н.П. було надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем по справі було зазначено, що він сплачував щомісячно кошти на утримання дитини в розмірі 80188 грн. Дійсно ним проводилось періодичне перерахування коштів, які він був винен позивачу за проживання в її квартирі за адресою: [ADDRESS] у 2019-2020 роках. У них була домовленість, що коли він буде виїзжати з квартири, зробить там косметичний ремонт але, як завжди коштів в нього не було, на момент виселення і він пообіцяв, що буде «розкручуватися» та сплачувати гроші на ремонт частинами 2500 доларів. Курс у 2020 р. був 28 грн за долар і загальна сума до відшкодування складала 70000 грн. В підтвердження цьому позивач надає свою банківську виписку, де чітко вбачаються всі грошові перекази [PERSON] як з рахунку, так і за номером мобільного телефону, навіть ті, на які квитанції відповідачем не надані. Ця сума боргу була повністю погашена у серпні 2024 р. - 02.08.2024 р., що підтверджується особовим рахунком з позначкою перерахування особистих коштів, як і всі інші платежі зроблені раніше. Також цей факт підтверджується й доказами, наданими відповідачем. Жодних платежів на утримання дитини [PERSON] не проводилось. Якщо б відповідач дійсно бажав здійснювати фінансову підтримку дитини - сина [PERSON] , [INFO] , він би міг особисто йому надати ці кошти (оскільки вони кожного дня зустрічаються по дорозі до школи-ліцею) або перераховувати на особистий рахунок дитини за бажанням відповідача. Відповідач зазначає, що спілкувався з дитиною та проводив платежі у 2025 р., що в свою чергу є теж відвертою брехнею. Як можна бачити з наданих доказів відповідача, жодних підтверджень його діям у 2025 році не надано. Натомість отримано характеристику та листи ліцею №1, де навчався син [PERSON] у 2022 р. та Ліцею №3, де навчається зараз, з позначенням, що батько не приймав і не приймає участі в житті дитини, не цікавиться ходом навчань та фінасовою підтримкою під час навчання. Відповідач зазначає, що опікується дитиною від першого шлюбу, [PERSON] , натомість надано витяг з ХЕЛСІ де вбачається, що її медична картка оформлена та декларується через [PERSON] . Позивачем було сплачено аліменти на протязі 2016-2019 роки на утримання [PERSON] [INFO] , оскільки відповідач, [PERSON] , ніде не працював і не мав особистих коштів на погашення виплат з аліментів через ДВС в Одеській області. Це відповідачем взагалі не згадується. Відносно витрат на лікування дитини, додається фото до лікування та після, в підтвердження необхідності проведених маніпуляцій, що понесли за собою певні витрати. Відповідач наполягає на тому, що позивач перешкоджає та взагалі не надає йому побачитись з дитиною, але жодних доказів даному факту не надано. Зважаючи на вказане, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 11.06.2025 р. відповідачем [PERSON] було надано заперечення, в яких зазначено, що 06.06.2025 року він від листоноші особисто отримав конверт з відповіддю на відзив. Ознайомившись з ним був збентежений неправдою, яка викладена у змісті. Додані документи з банку дійсно підтверджують щомісячні перекази на карту позивача коштів на утримання дитини та додаткові витрати на її лікування, купівлю одягу. Фантазія та непорядність позивача проявляється у наступному. Позивач вказує на незрозумілий борг по косметичному ремонту у сумі понад 70000 грн. Виникає питання, а чому саме така сума? Які квитанції підтверджують затрати на вказаний ремонт? І який саме договір проживання у квартирі після розлучення та за що оплата? Це ствердження є не прикрита брехня, яка ні чим не підтверджується. В абзаці зазначеному "по-друге" викладена викривлена, неправдива інформація. Там позивач зазначає, що він у 2025 році перераховував кошти на утримання дитини. Таке ствердження явна неповага не тільки до нього, але і до суду, так як в матеріалах справи є його відзив, де у розділі "З" зазначено наступне. Щодо укриття від суду важливих обставин для прийняття об`ективного рішення при призначені аліментів. Позивач не довела до відома суду той факт, що він самостійно, як вдовець утримує свою доньку, її навчає та сплачує навчання, сплачує проживаішя доньки у гуртожитку (копія квитанцій додається), сплачує харчування дитини. Позивач вказує, що він не спілкується з сином, але як вказує, що вона останній час не дозволяє йому спілкуватися з сином. Раніше, а це напротязі 2020-2024 року, він вільно спілкувався з сином, купував йому і одяг і завжди вітав з днем народження. У 2025 р. позивач несподівано перестала дозволяти їм зустрічатися і навіть заборонила спілкуватися телефоном. Після таких її дій він дійсно перестав добровільно перераховувати кошти на її картку для утриманя сина і сам запропонував подати на аліменти, щоб він мав змогу через орган опіки та піклування контролювати витрати на утримані сина, а не її та інші витрати, не пов`язані з утримання сина. Дуже неприємно йому було читати пункт "По-третє", що він не опікується дитиною. А після розлучення (з 2019 року), хто піклується донькою. У наданому доказі н має жодних даних що позивач лікує його доньку від першого шлюбу. Щодо четвертого пункту "по-четверте", то таке ствердження не має під собою жодного підґрунтя та доказу та не відноситься до суті спору. Щодо п`ятого та шостого пункту: - пр першому дзвінку він перераховував кошти на карту. Сину він купував одяг, іграшки і все що йому необхідно було для його належного розвитку. На день народження сина, він з донькою купив подарунки для розвитку та естетичного виховання, коли донька принесла подарунок, то позивач розірвала коробку і на землю висипала подарунки, чим довела сина до сліз. Аналізуючи відповідь на відзив, позивач намагаючись будь-яким чином прикрити свою надуманість по обґрунтуванню позовних вимог, ще більше наводить неправдиву інформацію, при цьому навіть його докази грубо перекручує на свою користь. Позивач вказувала, що дитина хворіє, то після її пояснень і стверджень, вже вказує, що дитині поставили прилад корекції росту зубів, та огляд лікаря і коректування проводиться раз на два місяця. Встановлення зубних брекетів потребує огляду лікаря також двічі на місяць з корекцією резинок. Він це знає, так як вони це обговорювали і він надавав кошти на консультації. Поїздки до лікаря не оплачував відповідач. На думку відповідача, квиток на проїзд автобусом був взятий тільки на одну поїздку (туди і на зворотній шлях), щоб штучно створити доказ великої затрати і показати його у негативному ракурсі. Позивач надала до справи характеристики зі шкіл. Дитина пішла до школи № 3 після того, як вони розлучилися, то дійсно класний керівник не бачив його, так як позивач не доводив до його відома про класні чи то шкільні збори. Як правило на класні збори батьків ходять один із батьків (матері), а батько ходить коли немає матері. Тому надані характеристики, про т,е що він не буває у школі, не мають жодного підтвердження, що він не надає гроші на утримання дитини. З поданим позовом відповідач частково не згоден. Він повинен надавати грошову допомогу на утримання неповнолітнього сина, але не в такому обсягу, як зазначила позивач. Він не має постійної роботи та отримує дохід від сезонних робіт, тому вважає, що аліменти на утримання сина, мають бути утримані у відповідності з Законом. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Так з 1 січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1281,50 грн, а на дитину віком від 6 до 18 років 1598,00 грн, а не яку собі надумала позивач та є захмарною, та необґрунтованою. При встановлені розміру аліментів суд повинен ураховувати матеріальний стан відповідача та його стан здоров`я, а також чи є на утриманні інші особи. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд частково задовольнити позовну заву [PERSON] до [PERSON] та стягнути з нього аліменти, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно до досягненням дитиною повноліття. У задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з нього витрат на утримання дитини за останні 3 роки в розмірі 66\~105 грн - відмовити у повному обсягу так як вони є необгрунтовані, надуманими та спростовуються наданими суду ним квитанцій про перерахунок коштів на утримання сина [PERSON] . У позовних вимогах на витрати у наданні правничої допомоги у сумі 3200 грн - відмовити, так як адвокатом не були вжиті заходи досудового врегулювання спору, не вивчені його докази, хибно\\неправдиво викладена позовна заява, яка вводила суд в оману щодо утримання сина ним та перебуванні на його утримані неповнолітньої доньки. 17.06.2025 р. позивачем було надано відповідь на відзив, де були викладені заперечення на подані відповідачем заперечення, що не передбачено ЦПК УКраїни. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані учасниками заяви по суті справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2007 р. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 20.11.2007 року, про що зроблено актовий запис за № 08. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.05.2011 р., актовий запис № 11, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2011 р., актовий запис №\~10, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.08.2016 р., актовий запис № 7473, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/900/20 від 04.12.2020 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно довідки виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Одеської області № 379/15-14 від 29.04.2025 р., до складу сім`ї [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] входить донька [PERSON] , [INFO] . Згідно останнього запису з трудової книжки серії [NUMBER] від 24.07.2001 р., [PERSON] , [INFO] , 24.03.2022 р. звільнений за згодою сторін за ст. 36 п.1 КЗпП України. На підтвердження додаткових витрат на дитину [PERSON] , викликаних особливими обставинами, позивачем надано: -розрахунок витрат на одяг загальною сумою 22\~370 грн. -докази понесення витрат на стоматологічні послуги в розмірі 12 800 грн згідно акту виконаних робіт ФОП [PERSON] -докази понесення витрат на дитячі меблі загальною сумою 6800 грн згідно рахунку № 188 від 25.08.2023 р. -докази понесення витрат на дитячі меблі загальною сумою 16 800 грн згідно товарного чеку від 26.05.2024 р. -докази понесення витрат на дитячу літературу загальною сумою 370 грн згідно видаткової накладної від 19.12.2024 р. -докази понесення витрат на одяг загальною сумою 399 грн згідно видаткової накладної № 12098 від 11.02.2025 р. -докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1157 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*23*3*1243991 від 05.12.2023 р. -докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1088 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*23*3*1161091 від 22.11.2023 р. -докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1442 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*24*3*153901 від 08.02.2024 р. -докази понесення витрат на одяг загальною сумою 375 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*24*3*960767 від 30.05.2024 р. -докази понесення витрат за харчування у Кілійському ЗЗСО загальною сумою 462 грн згідно платіжних інструкцій від 03.04.2023 р., 30.04.2023 р, 31.08.2023 р., 03.12.2023 р., 27.01.2024 р. 21.02.2024 р., 07.03.2024 р. Згідно наданої відповідачем платіжної інструкції № 0.0.4191892050.1 [PERSON] сплачено плату в розмірі 4000 грн за проживання у гуртожитку за період з 02.2025 р. по 09.2025 р. 31.08.2024 р. [PERSON] перераховано до ІДГУ суму в розмірі 3939,60 грн. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII\~ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, рівність батьків щодо обов`язку утримувати дитину, враховуючи наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн щомісячно, оскільки вважає, що присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за останні 3 роки, суд виходить з наступного: Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до ч.1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2\~ст. 185 СК України). У справі № 758/6113/19 (провадження №61- 425св23 Постанова Верховного Суду від 22.03.2023) встановлено, що син сторін неодноразово проходив медичні обстеження та лікування, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки позивач поніс витрати для проведення курсу лікування дитини та витрати, пов`язані з особливостями розвитку дитини, а відповідачка є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки половини вартості додаткових витрат на лікування та розвиток дитини. Також Верховний Суд вказав, що апеляційний суд правильно зазначив, що витрати позивача на поїздки та відпочинок, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування та солодощів для дитини, у тому числі під час відпочинку дитини з батьком, та витрати на освітні послуги і навчання дитини з метою здобуття освіти в приватній школі, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами. У позовній заяві позивач зазначає про те, що у дитини, [PERSON] виникли проблеми з зубами. На підтвердження витрат, понесених на лікування позивач надала суду копію акту виконаних робіт, складеного ФОП [PERSON] та квитанцію про сплату, за якою розмір витрат, понесених на пацієнта [PERSON] ,\~склав 12800 гривень. Враховуючи вищенаведені положення законодавства та правовий висновок Верховного Суду, суд важає, що відповідні витрати можуть бути віднесені до витрат, передбачених ст. 185 СК України А враховуючи, що відповідач є особою працездатною, то він фінансово спроможний взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, тобто в розмірі 6400 грн (12\~800/2). У позовній заяві позивач зазначає про те, що [PERSON] займається у спортивній групі Джиу-джитсу та відвідує заняття з футболу, однак доказів, що підтверджують ці факти та відповідні витрати до суду не надано. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої\~статті 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. У постанові КЦС ВС від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20 Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дітей викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дітей особливих здібностей до занять з водного спорту, атлетики чи гімнастики, а також необхідністю їх оздоровлення та відпочинку біля моря. Регулярне відвідування дитиною спортивних секцій, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні\~статті 185 СК України, а є витратами на утримання дитини, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Крім того, позивач не довела можливість відповідача сплачувати такі витрати. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16-ц (провадження № 61-34801св18); від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц (провадження № 61-22588св18); від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18); від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18); від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19). Витрати позивача на придбання дитині одягу, взуття, меблів та витрати на освітні послуги, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Вказані витрати також є витратами на утримання дитини, тобто аліментами. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 6\~400 грн, тобто половини витрат на надані дитині стоматологічні послуги. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2025 між [PERSON] та адвокатом Грєковою Наталею Прокопіївною, укладено договір про надання правничої допомоги № 0007 по справі № 502/619/25, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до додаткової угоди від 23.05.2025 р. до договору про надання правничої допомоги № 0007 від 19.05.2025 р. по справі № 502/619/25, акту приймання наданих послуг від 23.05.2025 р. за договором № 0007 від 19.05.2025 р. визначено порядок оплати юридичних послуг за надання правової допомоги у справі № 502/619/25 у розмірі 3200 грн. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, враховується, що заявлена представником позивача до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу складає 3200 грн. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги заперечення відповідача, зважаючи на те, що справа не становить значної складності та розглядалась у спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 1600 грн. Судові витрати в частині сплати судового збору по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial