Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

26.12.2024 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача , в якому просив зменшити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] за рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2012 року по справі № 1423/11289/2012 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитини повноліття з дати подачі позовної заяви до Центрального районного суду м. Миколаєва. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2012 року по справі № 1423/11289/2012 з [PERSON] стягнуто аліменти з 05 серпня 2023 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття. Під час нового шлюбу у нього народилася дитина [PERSON] , дата народження [INFO] , зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 23 лютого 2018 року, актовий запис № 180. Свідоцтво про народження [NUMBER] . Також позивач на сьогодні має проблеми із здоров`ям після поранення, отриманого під час військової служби в 2024 році, що потребує тривалого лікування та реабілітації.. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.01.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2012 року по справі № 1423/11289/2012 з [PERSON] стягнуто аліменти: Починаючи з 26 квітня 2012 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, а починаючи з 05 серпня 2023 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття. 03 жовтня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Інгульським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 03 жовтня 2017 року, актовий запис № 552 Після укладання шлюбу дошлюбне прізвище дружини було змінено на прізвище чоловіка - [PERSON] . Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , дата народження [INFO] , зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 23 лютого 2018 року, актовий запис № 180. Свідоцтво про народження [NUMBER] . Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого відділення ортопедії та травматології № 3157 від 18.07.2024 року заключний діагнозсержанта ВЧ [NUMBER] [PERSON] стискання нервових корінців та сплетінь при ураженні МХД. Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого відділення ортопедії та травматології № 3554 від 06.08.2024 року заключний діагноз [PERSON] консолідований перелом лівої ключниці з наявністю мігруючих металофіксаторів, больовий синдром, ПФС ІІ ст. Захворювання пов`язане з численними контузіями після обстрілів , ушкодження внаслідок військових дій. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, позивачем надано суду докази того, що на сьогодні не враховано того факту, що у позивача є друга неповнолітня дитина,а саме: [PERSON] , [INFO] , яка також потребує утримання зі сторони [PERSON] . Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивач належним чином довів обставини, на які посилається, і які обґрунтовують вимоги позову, а отже наявні підстави для задоволення позову. Враховуючи те, що на утриманні позивача є друга неповнолітня дитина, яка народжена у другому шлюбі і яка також потребує утримання зі сторони позивача, а також погіршився стан здоров`я платника аліментів, він потребує реабілатіційного лікування внаслідок військової травми, на думку суду, обставини є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно і до досягнення дитини повноліття . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved