Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

В січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: частина квартири [ADDRESS] . Зазначає, що він будучи спадкоємцем за заповітом, на час смерті спадкодавця спільно з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України не звертався, отже спадщину після смерті батька не прийняв. Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла дружина померлого та мати позивача - [PERSON] . [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: частина квартири [ADDRESS] , а також частина цієї ж квартири, яку вона прийняла після смерті чоловіка, [PERSON] , однак не оформила. 21.01.2019 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі під № 85, згідно умов якого, все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті їй належатиме і на що за законом вона матиме право вона заповіла позивачу, [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2022 року по справі № 946/7333/20 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців після смерті матері, [PERSON] . Протягом визначеного рішенням суду строку позивач звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . У січні 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. з метою оформлення спадкових прав після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Однак, листом № 14/02-14 від 24.01.2025 року приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що документ, яким підтверджується факт того, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною були втрачені ще за їх життя, а отримати повторно такий документ не має можливості, оскільки шлюб між ними був зареєстрований на території, яка станом на сьогодні перебуває у складі Російської Федерації. У зв`язку з цим, окрім визнання права власності на спадкове майно, також необхідно встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] були чоловіком та дружиною. Звертає увагу, що цей факт, зокрема, підтверджується будинковою книгою квартири [ADDRESS] з якої вбачається, що починаючи з 70-х років минулого сторіччя та по день своєї смерті, батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали разом за вказаною адресою, а також свідоцтвом про народження позивача, в якому зазначено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача\~адвокат Кобак Р.І. надав суду заяву, в якій вказав що просить суд розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] та [PERSON] одружилися на території, яка станом на сьогодні перебуває у складі Російської Федерації, а потім переїхали жити до м. Ізмаїл. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, були чоловіком та дружиною до самої смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що йому відомо про сім`ю [PERSON] більше 20 років. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною, [PERSON] їх сином. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] переїхали з російської федерації до м. Ізмаїл та увесь час до самої смерті проживали разом як подружжя. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житло № [NUMBER] від 25.11.1997 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина квартири [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 21.01.2019 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі під № 84, згідно умов якого, все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті йому належатиме і на що за законом він матиме право, в тому числі належну йому на праві власності всю частину квартири [ADDRESS] , він заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, на час смерті спадкодавця спільно з ним не проживав, із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України не звертався, отже спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно відомостей будинкової книги квартири [ADDRESS] , на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, а спільно з ним на час смерті була зареєстрована та проживала його дружина, [PERSON] , і таким чином прийняла спадщину (а.с.13-14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 24.01.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина квартири [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № [NUMBER] від 25.11.1997 року, а також частина цієї ж квартири, яку вона прийняла після смерті чоловіка, [PERSON] , однак не оформила. 21.01.2019 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі під № 85, згідно умов якого, все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті їй належатиме і на що за законом вона матиме право, в тому числі належну їй на праві власності всю частину квартири [ADDRESS] , вона заповіла, [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61065626 від 24.07.2020 року, заповіт від 21.01.2019 року, складений та посвідчений від імені [PERSON] та зареєстрований за № 85 є чинним. Згідно відомостей будинкової книги квартири [ADDRESS] , на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою, а спільно з нею на час смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.13-14). Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2022 року по справі № 946/7333/20, [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців після смерті матері, [PERSON] (а.с.39-40). Протягом визначеного вказаним рішенням суду строку, а саме, 22.06.2022 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. листом № 14/02-14 від 24.01.2025 року, повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не надано доказів на підтвердження родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Факт того, що померлий [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] були чоловіком та дружиною підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] одружилися на території, яка станом на сьогодні перебуває у складі російської федерації, а потім переїхали жити до м. Ізмаїл. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, були чоловіком та дружиною до самої смерті, а також відомостями будинкової книги квартири [ADDRESS] з якої вбачається, що починаючи з 70-х років минулого сторіччя та по день своєї смерті, [PERSON] та [PERSON] проживали разом за вказаною адресою, а також свідоцтвом про народження [PERSON] , в якому зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачки неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved