Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У травні 2025 року позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість Кредитним договором № 115524 від 28 лютого 2020 року у загальному розмірі 10080,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - заборгованість за основною сумою (тіло кредиту); 8080,00 грн. - заборгованість за відсотками та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу - 10500, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 28 лютого 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 115524 про надання фінансового кредиту в розмірі 2000,00 грн. на строк кредитування 21 день. Зі сплатою 2% на день за користування кредитними коштами. Грошові кошти надіслано в безготівковій формі на картковий рахунок сповіщений позичальником. Договір укладено в електронному вигляді шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який надісланий на номер телефону позичальника. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «Займер» відступив права грошової вимоги за кредитним договором № 115524 від 28 лютого 2020 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 10080,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - тіло кредиту та 8080,00 грн - нараховані проценти. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 24 червня 2025 року. Представник позивача в судове засідання 24 червня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 23 червня 2025 року надійшла заява подана за допомогою документа сформованного в системі «Електронний суд», в якій представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 24 червня 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Крім того, відповідач сповіщалася про день та час розгляду справи шляхом відправки смс повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 лютого 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір № 115524 про надання фінансового кредиту в розмірі 2000,00 грн. Згідно з п.1.2. договору, кредит надається строком на 21 день, тобто до 19 березня 2020 року, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання зобов`язань за договором. За користування кредитом, клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту, з розрахунку 2,00% на добу (пункт 1.3). Невід`ємною частиною договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.cIy.com.ua/. Згідно з положенням п.2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за договором здійснюється за фактичну календарних днів користування кредитними коштами. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Грошові кошти надіслано [PERSON] в безготівковій формі на картковий рахунок № [NUMBER] , сповіщений позичальником. Зарахування коштів на картковий рахунок позичальника доводиться інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн». Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] оплату за Кредитним договором не здійснював. Згідно з розрахунком заборгованість [PERSON] за договором № 115524 про надання фінансового кредиту, станом на загальну суму 10080,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8080,00 грн - заборгованість за процентами. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, за умовами якого ТОВ «Займер» відступив права грошової вимоги за кредитним договором № 115524 від 28 лютого 2020 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Згідно з витягом з реєстру боржників до договору Факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 115524 в загальному розмірі 10080, 00грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Займер» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом перевірено розрахунок заборгованості за кредитним договором, який визначений у виписці з особового рахунку, згідно якого заборгованість [PERSON] за договором № 115524 складає в загальному розмірі 10080, 00грн., з яких: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 8080,00 грн - заборгованість за відсотками. Судом встановлено, що ТОВ «Займер» виконало свої обов`язки за Договором № 115524 про фінансового кредиту від 28 лютого 2020 року. Проте, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 10080,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором № 115524 про надання фінансового кредиту від 28 лютого 2020 року, в загальному розмірі 10080,00 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 37472 від 14 квітня 2025 року. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 2422,40 гривень. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 29 грудня 2023 року між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», в особі директора Осипенко І.С. укладено договір про надання правової допомоги. Сторони визначили вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується, виходячи з години вартості 2000,00 грн. додатковою угодою №1 від 27 грудня 2024 року сторони погодили продовжити строк дії договору до 31 грудня 2025 року. Згідно рахунку від 16 червня 2025 року вартість витрат на правничу допомогу від 29 грудня 2023 року становить 10500, 00 грн. Згідно з платіжною інструкцією №39418 від 16 червня 2025 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» здійснив оплату витрат Пархомчуку С.В. на правничу допомогу в розмірі 10500, 00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved