Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

24.02.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати державну реєстрацію обтяження речового права: «Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 1373709; зареєстровано: 13.10.2004 09:09:38 за №1373709 реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора, 68700, Одеська обл., м.Болград, вул.25 Серпня,192, (04846) 4-37-44; підстава обтяження: постанова, б/н, 07.10.2004, прокуратура Болградського району; об`єкт обтяження: невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю /пай/, земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК "Жовтневе" Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON] серії ОД 0297391 №1191; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; заявник: Болградська районна державна нотаріальна контора». В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що 03.10.2024 року під час наміру вчинити нотаріальну дію, позивачу [PERSON] стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про арешт нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. Зокрема, виявлений вищевказаний запис про обтяження майна [PERSON] арешт нерухомого майна, запис зареєстровано Болградською державною нотаріальною конторою ще 13.10.2004 на підставі постанови б/н прокуратури Болградського району від 07.10.2004; з Інформаційної довідки вбачається, що арешт накладено на все нерухоме майно, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі постанови Прокуратури Болградського районну № б/н від 07.10.2004 року, але з того часу пройшло 20 (двадцять) років. Відомості про кримінальну справу/кримінальне провадження в межах якої/якого було ухвалено цю постанову про накладення цього арешту перед зверненням до суду із скаргою за правилами кримінального провадження були відсутні, копія постанови про накладення арешту [PERSON] не вручалася, стосовно [PERSON] відсутні вироки про притягнення до кримінальної відповідальності в межах кримінальної справи/кримінального провадження, та відсутні взагалі відомості про наявність кримінального провадження, в межах яких накладено вищезазначений арешт. А тому, оскільки наявність зазначеного арешту створює перешкоди у розпорядженні майном, що належить [PERSON] на праві приватної власності, та суттєво порушує його права, визначенні Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими Законами, враховуючи вищевикладене, [PERSON] було подано до Болградської окружної прокуратури заяву, в якій викладено прохання: скасувати цей арешт та направити постанову про скасування арешту на адресу державного реєстратора для її виконання. 13 листопада 2024 року адвокат Добрєва С.Г. звернувся до Болградської окружної прокуратури Одеської області з адвокатським запитом в якому було викладено прохання надати інформацію про результати розгляду заяви позивача [PERSON] 18 листопада 2024 року на електрону пошту адвоката надійшли відповіді Болградської окружної прокуратури Одеської області за №57-5153ВИХ-24 від 18.11.2024 року та №57-4826ВИХ-24, якими відмовлено у скасуванні арешту, хоча і повідомлено, що у провадженні Болградської окружної прокуратури відсутні кримінальні провадження (справи), в межах яких [PERSON] повідомлялося про підозру, а також дані про накладення арешту на його майно. Також у відповіді зазначено, що відповідно до вимог діючого Кримінального процесуального кодексу України скасування арешту майна здійснюється за клопотанням власників майна, яке розглядається слідчим суддею або судом, та одночасно, роз`яснено, що згідно до вимог ст.ст.303-307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, та вважаючи відмову Болградської окружної прокуратури у задоволенні заяви про скасування арешту протиправною, [PERSON] звернувся до слідчого судді зі скаргою на дії/бездіяльність прокуратури, в який просив визнати протиправною відмову Болградської окружної прокуратури Одеської області у задоволені заяви [PERSON] про скасування арешту; скасувати арешт на нерухоме майно позивача, накладений на підставі постанови Прокуратури Болградського району від 07.10.2004р., однак ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 2511.2024 (спр. №497/2785/24) - суд відмовив скасувати арешт на: «невизначене майно, земельний сертифікат на земельну долю /пай/, Земельний сертифікат на земельну долю /пай/ по СПК "Жовтневе" Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON] серії ОД 0297391 №1191 та роз`яснив заявнику право на звернення до місцевого суду за місцезнаходженням майна з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного на майно (або звільнення його з-під арешту) - у порядку цивільного судочинства». При цьому суд в ухвалі послався на Крім того, під час розгляду справи №497/2785/24 представник Болградської окружної прокуратури Одеської області не заперечував проти вимоги про скасування арешту з огляду на існування рішення Болградського районного суду про закриття справи відносно [PERSON] . Про цей факт вказано на сторінці 3 ухвали абз.10. Далі, [PERSON] отримано в Болградському районному суді Одеської області копію постанови від 20.10.2005 (справа №1-74/2005), якою [PERSON] , [INFO] , - звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.367ч.1 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальну справу - закрито з цих же підстав. В тексті постанови зазначено, що вона набрала законної сили 05.11.2005р. 27 листопада 2024 року адвокат Сакали М.Я. - представник позивача звернувся до Одеського державного нотаріального архіву із адвокатським запитом із проханням надати копію постанови Прокуратури Болградського районну № б/н від 07.10.2004 та копії будь-яких інших документів на підставі яких Болградською районною державною нотаріальною конторою внесено запис про арешт. В грудні 2024 року на адресу адвоката надійшов лист, де зазначено, що в матеріалах архівного фонду Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області є постанова помічника прокурора Болградського району Одеської області від 07.10.2004 без реєстрового номеру щодо накладення арешту на земельний сертифікат на земельну долю/пай/по СПК «Жовтневое» Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON] серії ОД 0297391 №1191. На підставі зазначеної постанови Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області внесено запис про арешт 1373709. До листа Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області було додано належним чином засвідчену копію постанови прокуратури Болградського району. В постанові зазначено, що вона ухвалена в межах кримінального провадження №067200400021. Представник позивача вважає, що викладені обставини свідчать про безпідставність накладеного арешту та про наявність обґрунтованих підстав для його скасування як такого, необхідність в якому відпала, тому позивач змушений звернутися до суду. \~ \~ \~ \~15.05.2025р. Ракович М.М. - представник відповідача Одеської областної прокуратури через систему "Електрониий суд" надав суду відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , в обґрунтування зазначивши, що заявлені вимоги позову є необґрунтованими, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, що є самостійною підставою для відмови у позові таким чином, - позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права власника, яке порушується, за його доводами, - накладеним арештом у кримінальній справі. Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.07.2018, від 17.10.2018 у справі №461/233/17 та від 07.11.2018 у справі №296/8586/16-ц) - згідно цієї судової практики, якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, - вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №202/5044/17,від 28.11. 2018 у справі №636/959/16-ц, від 12.12.2018 у справі №640/17552/16-ц,від 27.03.2019 у справі№202/1452/18, від 11.09.2019 у справі №504/1306/15-ц). \~ \~ \~ \~У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.06.2020 у справі №727/2878/19, якою залишено без змін судові рішення попередніх інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи про скасування накладеного 26.11.2017 арешту на автомобіль у кримінальному провадженні, яке у подальшому закрито, виклала наступні правові висновки: «Спори про\~звільнення майна\~з-під\~арешту,\~накладеного за\~правилами КПК\~України 1960\~року та\~незнятого за\~цим Кодексом\~після закриття\~кримінальної справи,\~слід розглядати\~за правилами\~цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя у порядку, що передбачений ст.174 цього Кодексу». При цьому, враховуючи сформульований у цій постанові висновок у справі №727/2878/19 про необхідність вирішення за правилами кримінального судочинства питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції суду Велика Палата Верховного Суду відступила від її висновку, сформульованого в пункті 49 постанови 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Отже, аналізуючи вищевикладене, зазначає адвокат Сакали М.Я. представник позивача у відповіді 20.05.2025р. на відзив, - він просить відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, та задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, зазначивши, що твердження відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, .вводить у стан невизначеності позивача, але, відповідно до ч. ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. \~ \~ \~ \~За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. \~ \~ \~ \~Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). \~ \~ \~ \~При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Наявність арешту порушує права та законні інтереси Позивача, таким чином саме скасування державної реєстрації обтяження речового права є належним способом захисту порушених прав позивача. \~ \~ \~ \~Відносно тверджень відповідача про те, що зняття арешту майна має розглядатися за правилами кримінального судочинства, представник позивача посилається на наступне. \~ \~ \~ \~Позивач звертався до Болградського районного суду Одеської області із заявою/скаргою про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Однак, ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року по справі № 497/2785/24 у задоволені скарги [PERSON] на бездіяльність прокурора відмовлено, та роз`яснено заявнику про право на звернення до місцевого суду за місцезнаходженням майна з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного на належне заявнику майно (або звільнення його з-під арешту) в порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Копія ухвали Болградського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року у справі 497/2785/24 разом із довідкою про набрання чинності та протоколом перевірки цифрового підпису були додані до позовної заяви. Всі ці обставини детально викладені у тексті позовної заяви (сторінки 4-6). \~ \~ \~ \~Відносно тверджень Відповідача про те, що позовна заява не містить обґрунтованих мотивувань щодо обраного способу захисту зазначаємо, що Позивачем на сторінках 8-10 позовної заяви в розділі «ВІДНОСНО ВИБОРУ СПОСОБУ ЗАХИСТУ ПОРУШЕНОГО ПРАВА» детально описано чому позивачем обрано саме цей спосіб захисту. Звертаємо увагу суду на той факт, що у відповідача відсутні будь-які вимоги/претензії до позивача. Будь-які відкриті/незавершені кримінальні провадження щодо Позивача відсутні. Під час розгляду справи №497/2785/24 представник Болградської окружної прокуратури Одеської області не заперечував проти вимоги про скасування арешту з огляду на наявне рішення Болградського районного суду про закриття справи відносно [PERSON] . Про цей факт вказано на сторінці 3-ій абзац 10-ий ухвали Болградського районного суду від 25 листопада 2024 року по справі № 497/2785/24. Звертаємо увагу суду на відсутність будь-якого юридичного обґрунтування існування арешту майна позивача. Відповідач заперечує проти скасування арешту, проте на зазначає з якою метою вже більше 20 років на майно позивача накладено арешт. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача - адвокат Сакали М.Я. надав пояснення на підтвердження позовних вимог та в цілому виклав доводи, зазначені в позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - прокурор Карапіря О.М. заперечувала щодо задоволення позовних вимог, надала пояснення, які відповідають письмовому відзиву на позовну заяву. Вислухавши сторони, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - однак, за інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є обтяження за р.№1373709 від 13.10.2024р., 09:09.38, підстава - постанова б/н ,07.10.2004р. Покуратура Болградського району, об`єкт обтяження: невизначене майно ,земельний сертифікат на земельну долю(пай0,земельний сертифікат на земельну долю(пай0 по СПК "Жовтневе" Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON] ОД0297391 №1191( а.с.8); - згідно ухвали Болградського районного суду Одеської області від 25.11.2024р. за №497/2785/24 у задоволенні скарги позивача [PERSON] на бездіяльність прокурора Болградської окружної прокуратури було відмовлено (а.с.12-15); - згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 20.10.2005 року у справі №1-74/2005, якою позивача [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.367ч.1 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, кримінальну справу закрити з цих же підстав, постанова набрала законної сили 05.11.2005 року (а.с.17-18); - з відповіді архівного фонду Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області - є в наявності в архівних фондах постанова помічника прокурора Болградського району Одеської області від 07.10.2004 без реєстрового номеру щодо накладення арешту на земельний сертифікат на земельну долю/пай/по СПК «Жовтневое» Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON] серії ОД 0297391 № 1191. На підставі зазначеної постанови Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області внесено запис про арешт 1373709. В постанові зазначено, що вона ухвалена в межах кримінального провадження №067200400021 (а.с.9-10). Представник позивача вважає, що викладені обставини свідчать про безпідставність накладеного арешту та про необхідність його скасування як такого, необхідність у якому відпала. Згідно з положеннями статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ і майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами. Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності. Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно п.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; Системний аналіз зазначених положень законів дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за судовим рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Так, арешт на спірне майно було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом. Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Відповідну правову позицію сформульовано ВСУ в постанові від 15.05.2013 №6-26цс13 та підтверджено Великою Палатою ВС в постанові від 15.05.2019 по справі №372/2904/17-ц. Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватно правовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства, таку правову позицію сформульовано Великою Палатою ВС в постанові від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19. У відповідача не має будь-які вимоги/претензії до позивача [PERSON] . Також будь-які відкриті/незавершені кримінальні провадження щодо позивача [PERSON] відсутні. Продовження арешту майна, призводить до порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України. У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Стосовно підстав для скасування арешту, судом враховується, що право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Відповідно до ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як заявлені вимоги є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved