Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сіті Парк 6-В» (далі-ОСББ «Сіті Парк 6-В»), посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2023 року належить квартира [ADDRESS] , тому вона є співвласником багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . При покупці квартири, її було повідомлено про наявність у власності ОСББ «Сіті\~Парк 6-В»генератора, за який, як стало їй відомо, відповідач отримав компенсацію від Одеської міської ради. Зазначила, що у липні 2024 року, у мобільному додатку «ДАХ», де відбувається спілкування усіх співвласників, а також є багато інших функцій, було повідомлено про проведення голосування щодо покупки нового генератора. Більшістю голосів було прийнято рішення про покупку нового генератора, загальна вартість покупки та встановлення нового обладнання сягає більше 1000000,00 грн. При цьому рішення загальних зборів з підписами співвласників не було опубліковано, а голова правління Андросов О.Ю. своїми діями перешкоджав з ознайомленням усіх необхідних документів. \~ \~ \~ \~Крім того, при проведенні голосування, голова правління Андросов О.Ю. неодноразово ігнорував вимоги інших співвласників щодо надання: кошторису, обгрунтовання суми, надання фінансових документів, інформації щодо генератора, який є в наявності, та подальшого його використання. Тому, враховуючи вищевикладене, нею було прийнято рішення не сплачувати цільовий внесок за генератор у розмірі 3047,00 грн. та відмовитись від користування генератором у період відключення світла, про що вона повідомила голову правління Андросова О.Ю. Вказувала, що в будинку по [ADDRESS] встановлено домофонну систему та здійснено перехід на цифрову систему контролю з метою безпеки його мешканців. Використовуючи цю систему, ОСББ блокує індивідуальні магнітні ключі (картки, чіпи, брелки) тих співвласників, які мають заборгованість по сплаті добровільних внесків та комунальних послуг, що не дає їм змоги вільно користуватися спільним майном-ліфтами. Стверджувала, що 13 серпня 2024 року її квартиру було відключено від електронної системи доступу до ліфтів, що призвело до неможливості користуватись ліфтами та обмеженню у користуванні власною квартирою, яка розташована на 11 поверсі. На її звернення з цього приводу до голови правління Андросова О.Ю., останній повідомив її про наявність у неї боргу за цільовий внесок на генератор. 13 серпня 2024 року вона звернулась до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за фактом порушення її прав користування ліфтами та власною квартирою. 16 серпня 2024 року голова правління Андросов О.Ю. повідомив, що відбувся збій в програмному забезпеченні у зв`язку з чим потрібно зробити новий магнітний ключ, вартість якого складає 50,00 грн., але вона сплатила 100,00 грн. Зазначила, що з 21 серпня 2024 року та до моменту звернення до суду, її квартиру знову було відключено від електронної системи доступу до ліфтів, при цьому її не було сповіщено про те, що вона не зможе користуватися ліфтами із визначеної дати за несплату цільового внеску за генератор. \~ \~ \~ \~Вказувала, що на її запит, щодо надання довідки про наявність/відсутність заборгованості було отримано відповідь, що станом на 07 листопада 2024 року заборгованість за житло складає 3944,15 грн., з яких нею, крім цільового внеску за генератор у розмірі 3047,00 грн., було сплачено 947,15 грн. Вважає, що голова правління Андросов О.Ю. навмисно створює обмеження її прав щодо користування електронною системою доступу до ліфтів. Стверджувала, що відключивши її квартиру від електронної системи доступу до ліфтів, відповідач завдав їй моральної шкоди, позбавивши можливості користуватись квартирою у зручний для неї спосіб, так як її квартира знаходиться на 11 поверсі. Незручності, створені відповідачем, призвели до того, що їй в період з серпня по листопад 2024 року щоденно доводилось пішки долати певну відстань до 11 поверху, щоб достатися власного житла, внаслідок чого вона зазнала як фізичних втрат, так і втрат морального характеру. Моральну шкоду вона оцінює у 10000,00 грн. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд визнати противоправними дії відповідача, а саме ОСББ «Сіті Парк 6-В» щодо блокування її індивідуального магнітного ключа до спільного майна ліфтів будинку за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у користуванні спільним майном, яке належить їй, як співвласнику багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] на праві спільної власності, шляхом зобов`язання розблокувати індивідуальний магнітний ключ з метою вільного користування спільним майном-ліфтами у будинку; стягнути з відповідача на її користь компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче провадження (а.с.31). Ухвалою суду від 30 січня 2025 року задоволено заяву позивачки про виклик та допит свідка (а.с.80). Ухвалою суду від 30 січня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.81). Ухвалою суду від 26 травня 2025 року заява позивачки про виклик свідка залишена без розгляду (а.с.121). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17 червня 2025 року клопотання позивачки про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залишено без розгляду (а.с.133). Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Раніше надала відповідь на відзив (а.с.51-55). Представник відповідача, діючий за ордером від 02 грудня 2024 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Раніше надав відзив на позов (а.с. 37-43, 44). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що ОСББ «Сіті Парк 6-В» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №922926 від 25 листопада 2024 року (а.с.28-29). 07 липня 2020 року було проведено державну реєстрацію юридичної особи СІТІ ПАРК\~6-В,\~код ЄДРПОУ\~43696011 та видано відповідну виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 28-29).\~ Встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2023 року належить квартира [ADDRESS] , яка складається в цілому з однієї кімнати, житловою площею 12,1 кв.м., загальною площею 28,8 кв.м. (а.с.14-15). 04 грудня 2023 року право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (а.с.10). Встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.7-8). Інших доказів, щодо місця реєстрації позивачки матеріали справи не містять. З матеріалів справи вбачається, що у будинку по [ADDRESS] встановлено домофонну систему та здійснено перехід на цифрову систему контролю з метою безпеки його мешканців, а також через мобільний додаток «ДАХ» відбувається спілкування усіх співвласників будинку по [ADDRESS] . Встановлено, що у липні 2024 року у мобільному додатку «ДАХ», де відбувається спілкування усіх співвласників будинку по [ADDRESS] , позивачці було повідомлено про проведення голосування щодо покупки нового генератора, на що остання прийняла рішення не сплачувати цільовий внесок за генератор у розмірі 3047,00 грн. та відмовилась від користування генератором у період відключення світла, про що повідомила голову правління Андросова О.Ю. З 13 серпня 2024 року за твердженням позивачки в судовому засіданні вона не може користуватися ліфтами, оскільки її чіпи не працюють, так як використовуючи домофонну систему, ОСББ «Сіті Парк 6-В» блокує індивідуальні магнітні ключі (картки, чіпи, брелки) тих співвласників, які мають заборгованість по сплаті добровільних внесків та комунальних послуг, що не дає їм вільно користуватись спільним майном ліфтами. 13 серпня 2024 року [PERSON] звернулась з заявою до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за фактом порушення її прав користування ліфтами та власною квартирою. З змісту відповіді Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 11 листопада 2024 року № 60.8/9329 вбачається, що за \~результатами \~даного звернення,\~в ході\~ відпрацювання\~вказаної заяви,\~поліцією було\~опитано голову ОСББ\~«Сіті Парк\~6-В»[PERSON] , який пояснив, що відбувся збій в програмному забезпеченні, у зв`язку з цим мешканці будинку деякий час не могли користуватись ліфтом. Порушень чинного законодавства України виявлено не було (а.с.19,108). З матеріалів справи вбачається, що між ОСББ «Сіті Парк 6-В» та ФОП [PERSON] було укладено договір про технічне обслуговування системи доступу (а.с.126). З листа ФОП [PERSON] на ім`я голови ОСББ\~«Сіті Парк\~6-В»[PERSON] вбачається, що скарги на не коректну роботу системи почали поступати з 11 серпня 2024 року, а 13 серпня 2024 року стався масштабний збій системи. За результатами перевірки системи було встановлено, що система контролю доступу може вести себе не коректно в умовах перепадів напруги та відключень електроенергії. Експериментальним способом було встановлено, що квартира, яка має 2 або більше чіпи та коди доступу може відображатись як помилка обладнання. З 18 серпня 2024 року наслідки збою були повністю виправлені та система контролю доступу працює у штатному режимі (а.с.118). Частиною\~першою\~статті\~15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною\~першої\~статті\~4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зазначені норми права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Здійснюючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа повинна зазначити суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відповідно до статті\~41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до ст. ст.\~316,\~317 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За вимогами частин 1 та 2статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Частиною\~другою\~статті\~382 ЦК України\~встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від \~14\~травня 2015\~року №\~417-VIII\~(далі-Закон\~України №\~417-VIII) спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною \~першою ст.\~7 Закону України № 417-VIII співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч.1 ст.9 Закону України № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ст.\~385 ЦК України\~власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Право власності особи може бути захищено у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання. \~ \~ \~ \~Закон України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку»\~ №\~2866-III від 29 листопада 2001 року (далі-Закон України № 2866-III) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Згідно ч.ч.1,4 ст. 4 Закону України\~№ 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст.1 Закону України № 2866-ІІІ допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку мають право користуватися ліфтом, оскільки він є спільною сумісною власністю, у зв`язку з чим, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 10 Закону України\~№ 2866-III вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься зокрема, питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. З матеріалів справи вбачається, що рішення загальних зборів ОСББ «Сіті Парк 6-В» з питань встановлення у будинку, розташованому по [ADDRESS] , блоку доступу до користування ліфтом не приймалось, протоколом загальних зборів Об`єднання не оформлювалось, оскільки таких доказів позивачка суду не надала. Згідно ст. 12 Закону України №\~2866-III управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цимЗакономта статутом об`єднання. Статтею 14 Закону України № 2866-III та статтею 6 Закону України № 417-VIII визначено, що здійснення (реалізація) співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Відповідно до ст.15 Закону України\~№ 2866-III визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням, дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У статуті ОСББ визначаються права і обов`язки співвласників. Статтею \~391 ЦК України визначено, що \~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки стосовно користування ліфтом будинку та використанням електронних ключів. В ході розгляду справи судом, за заявою позивачки була допитана в якості свідка її донька, [PERSON] , яка підтвердила, що коли вона прийшла до будинку по [ADDRESS] , де проживає позивачка, то вона не змогла скористась ліфтом, оскільки електронний чіп користування ліфтом не працював (а.с.129). Верховний Суду у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 926/2189/1763 визначив, що предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачка стверджувала, що голова правління Андросов О.Ю. навмисно створює обмеження її прав щодо користування електронною системою доступу до ліфтів у зв`язку з тим, що вона не сплатила цільовий внесок за генератор у розмірі 3047,00 грн. та відмовилась від користування генератором у період відключення світла, але при цьому доказів на підтвердження вказаних тверджень суду не надала. При цьому, позивачка не оскаржила рішення загальних зборів аба правління ОСББ «Сіті Парк 6-В» щодо встановлення домофонної системи та перехід на цифрову систему контролю, оскільки за твердженням позивачки саме у зв`язку з встановленням домофонної системи стали порушуватися її права щодо користування ліфтами. Суд вважає, що позивачка не підтвердила факт блокування ОСББ «Сіті Парк 6-В» чипів, які вона придбала у ОСББ у зв`язку з її заборгованістю по комунальним послугам, оскільки матеріали справи не містять доказів існування такої заборгованості та наявності претензіїй ОСББ «Сіті\~Парк 6-В»до неї з цього приводу. \~ \~ \~Крім того,\~матеріали справи\~не рішення загальних зборів ОСББ «Сіті\~Парк 6-В»з питань встановлення у будинку, розташованому по вул.\~Пестеля,6-В,\~в м.\~Одесі,блоку доступу до користування ліфтом. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів неправомірного та навмісного блокування її електронного ключа (індивідуального чипу) з боку\~ОСББ «Сіті Парк 6-В», що створювало їй перешкоди у користуванні спільним майном, акти щодо фіксування вказаних дій, позивачкою не складались та не фіксувались. Статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд вважає, що скріншоти з мобільного додатку «ДАХ» та відео, які були надані позивачкою в якості доказів на підтвердження навмисного блокування її електронного ключа та обмеження її прав у користуванні електронною системою доступу до ліфтів, не є переконливими доказами навмисних дій відповідача та спростовується листом ФОП [PERSON] на ім`я голови ОСББ\~«Сіті Парк\~6-В»Андросова О.Ю., з змісту якого вбачається, що 13 серпня 2024 року стався масштабний збій системи та за результатами перевірки системи було встановлено, що система контролю доступу може вести себе не коректно в умовах перепадів напруги та відключень електроенергії. Експериментальним способом було встановлено, що квартира, яка має 2 або більше чіпи та коди доступу може відображатись як помилка обладнання. З 18 серпня 2024 року наслідки збою були повністю виправлені та система контролю доступу працює у штатному режимі (а.с.102-106,118). Крім того, наявність скріншота з мобільного додатку «ДАХ» , щодо запису члена правління Білої О. про наявність заборгованості у розмірі 3047,00 грн., та прийняття рішень по її квартирі не свідчать про навмісного блокування її електронного ключа та обмеження її прав у користуванні електронною системою доступу до ліфтів (а.с.104). Що стосується позовних вимог щодо стягнення моральтної шкоди, то в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що погіршення стану здоров`я позивача було спричинено неправомірними діями відповідачки, а також докази заподіяння її діями моральної шкоди позивачу. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених ти ми доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 1211,20 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).

Outcome: dismissed