Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

02 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. 18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, з позовом до [PERSON] про зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2019 серія ННЕ № 208997 виданого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., він є власником земельної ділянки площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Його право власності на земельну ділянку 23.05.2019 р. зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 09.02.2016 державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Колесник Інгою Миколаївною внесено відомості про державну реєстрацію речового права [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку: підстави виникнення: договір оренди земельної ділянки від 30.12.2015; видавник орендодавець [PERSON] , орендар [PERSON] ; зміст, характеристика іншого речового права: право оренди земельної ділянки, строк дії на 15 років, з правом передачі у піднайом (суборенду); підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року. [PERSON] у позові посилається на те. що йому відомо, що за життя, його сестра [PERSON] не укладала з відповідачем договір оренди земельної ділянки. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] , просив суд: -зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; -скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434 за [PERSON] відповідно до Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н., виданого 30.12.2015, укладений між [PERSON] і [PERSON] , номер запису про інше речове право 13286945. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] не звертався до суду з відзивом на позовну заяву. 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 02 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року витребувані докази, а саме - зобов`язано [PERSON] надати на адресу суду оригінал договору оренди земельної ділянки площею 5,3300 га, кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 30.12.2015 року між [PERSON] і [PERSON] , державна реєстрація якого проведена державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року призначено судову почеркознавчу експертизу (посмертну), провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09 лютого 2922 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі 183/6171/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Ніна Петрівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. 18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, з позовом до [PERSON] про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року витребувані докази, а саме - зобов`язано [PERSON] надати на адресу суду оригінал договору оренди земельної ділянки площею 5,3300 га, кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 30.12.2015 року між [PERSON] і [PERSON] , державна реєстрація якого проведена державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року. Ухвалою суду від 02 червня 2023 року витребувані докази, а саме - зобов`язано Новомосковську районну державну адміністрацію надати на адресу суду реєстраційну справу щодо реєстрації права оренди землі на підставі договору оренди земельної ділянки площею 5,3300 га, кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 30.12.2015 року між [PERSON] і [PERSON] , державна реєстрація якого проведена державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року призначено судову почеркознавчу експертизу (посмертну), провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 4.Судовий розгляд Представник позивача [PERSON] - адвокат Рибалко М.А. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2019 серія ННЕ № 208997 виданого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Право власності [PERSON] на земельну ділянку 23.05.2019 р. зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно до Договору оренди земельної ділянки укладеного 30.12.2015 між [PERSON] і [PERSON] , орендодавець [PERSON] передала в оренду орендарю [PERSON] строком на 15 років земельну ділянку площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 09.02.2016 державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Колесник Інгою Миколаївною внесено відомості про державну реєстрацію речового права [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку: підстави виникнення: договір оренди земельної ділянки від 30.12.2015; видавник орендодавець [PERSON] , орендар [PERSON] ; зміст, характеристика іншого речового права: право оренди земельної ділянки, строк дії на 15 років, з правом передачі у піднайом (суборенду); підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року. Згідно Висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2024 № 3951-23 за результатами проведення судової-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 183/4777/19, підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» Договору оренди земельної ділянки, площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що укладений 30.12.2015 р. між [PERSON] і [PERSON] , державна реєстрація якого проведена державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28278745 від 16.02.2016 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису. 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6.2 Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.3 У відповідності до ст. 11 ЦК України, 1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 6.4 Статтею 203 ЦК України визначено, що 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно приписів ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ст. 216 ЦК України, 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 6.5 За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. 6.6 За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. 6.7. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 7.Висновки суду. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до нижченаведеного. Як зазначалося вище, Згідно до Договору оренди земельної ділянки укладеного 30.12.2015 між [PERSON] і [PERSON] , орендодавець [PERSON] передала в оренду орендарю [PERSON] строком на 15 років земельну ділянку площею 5,3300 га., кадастровий номер 1223210500:02:014:0434, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У той же час, судом встановлено, що підтверджується Висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2024 № 3951-23 за результатами проведення судової-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 183/4777/19, що підпис від імені [PERSON] Договорі оренди земельної ділянки - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжньому підпису. Відповідно до законодавчого визначення, правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У зв`язку з наведеним, у відповідності до статті 387 ЦК України позивач, як власник земельної ділянки має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 7. Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України: 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., а також, судові витрати, які складаються з оплати вартості проведення експертизи у розмірі 12 588,32 грн., а всього - 13 356,72 грн. Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати у розмірі 13 356,72 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved