Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Брушко І.І.\~звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 12\~000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , допомоги на утримання дитини не надає, позивач, в свою чергу має великі витрати на проживання, лікування та навчання дитини, відповідач проживає та працює в Польщі, має стабільний заробіток, у зв`язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 14.03.2025 року від представника відповідача адвоката Осипенко А.В. надійшов відзив на позовну заяву у якій відповідач частково заперечує щодо задоволення позовних вимог, визнає лише суму у розмірі 5000 грн, оскільки позивачем значно завищено розмір аліментів, які вона просить стягнути. Відповідач кожного місяця добровільно перераховував кошти для утримання доньки на рахунок позивачки у розмірі 3230 грн 7536 грн. До того ж, відповідач протягом 2023-2025 років ніде не був офіційно працевлаштований. Також, зазначив, що заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки зазначені витрати є завищеними та неспіввісними зі складністю справи. 25.03.2025 року від представника позивача адвоката Брушко І.І. надійшла відповідь на відзив у якій остання зазначила, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки нею на підтвердження своїх аргументів надано квитанції про оплату комунальних послуг, навчання доньки та придбання ліків. Квитанції відповідача слід не приймати до уваги, оскільки у них відсутнє призначення платежу та з них неможливо встановити, що відповідач направляв кошти саме на утримання спільної доньки сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме у розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005 року, який було розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2024 року №766/12546/23. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 125 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 19.06.2008 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виданої 25.01.2025 року [PERSON] в 2024 2025 роках відвідувала/відвідує курс математики, який був організований [PERSON] . Місячна оплата складає 300 злотих (а.с.96) Згідно довідки №43/24/25 виданої секретарем школи [PERSON] , Ю.Каземір є учнем технікуму з 01.09.2024 року, орієнтовна дата закінчення навчання квітень 2027 року (а.с.98). Позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про оплату оренди житла, комунальних платежів (а.с.104, 105,106,107, 108). Відповідачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про направлення коштів на утримання [PERSON] (а.с.139,136,137). Згідно довідок з Пенсійного фонду України [PERSON] з 2022 року офіційного доходу не має. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~Постанови від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182\~СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ\~та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває (інших відомостей суду не надано), відтак є фінансово - спроможним, а тому взмозі утримувати дитину. Позивачем доведено та відповідачем не спростовано, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , яка проживає разом з позивачем. [PERSON] , в свою чергу, надав докази того, що частково допомагає [PERSON] в утриманні доньки. Суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини, а саме у розмірі 8000 грн, що відповідатиме положенням закону. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена при подачі позову. Щодо судових витрат. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правової допомоги №5 від 15.12.2024 року, представник позивача Брушко І.І. діяла на підставі ордеру № 1114675 від 15.12.2024 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на зазначене, судом було встановлено, що стороною позивача з метою визначення розміру зазначених витрат не надано, як цього вимагає ч.3\~ст.137 ЦПК України, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесені витрати на правову допомогу [PERSON] а саме: підтвердження сплати нею гонорару, як це передбачено пунктом 4 вказаного договору, обсяг наданої допомоги адвокатом за укладеним договором про надання правової допомоги від 15.12.2024 року. Крім цього, суд вважає, що зазначення у пункті 1 вказаного договору переліку виду адвокатської допомоги не свідчить про її виконання та надання адвокатом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення витрат із відповідача на правову допомогу у розмірі 10000 грн є такими, що необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, а отже не підлягають до задоволення. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial