Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач 16.05.2025 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 09.05.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9761375. підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов договору кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії в сумі 5000,00 грн, переказ коштів було здійснено на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 500,00 грн та передбачені договором відсотки за користування кредитними коштами у передбаченому договором розмірі. 17.12.2024 року між TOB «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого TOB «Макс Кредит» передало (відступило) за плату ТОВ «ФК «Олайн Фінанс» права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні TOB «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за Кредитним договором № 00-9761375 від 09.05.2024 року до відповідача суму 21715,00 грн. 02.04.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» був укладений Договір факторингу № 020425-У, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) за плату ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за Кредитним договором № 00-9761375 від 09.05.2024 року до відповідача на загальну суму 19465,00 грн. Відповідач [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» жодних платежів станом на 16.05.2025 року (дата звернення з позовом до суду) не здійснила. Тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року у розмірі 19465,00 грн, з яких: 5500,00 грн - заборгованість по кредиту; 13965,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та стягнути з відповідача судові витрати, а саме 2422,40 сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20.05.2025 року було прийнято до розгляду дану позовну заяву та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у позовній заяві не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 09.05.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9761375 шляхом підписання відповідачем договору електронним підписом з використанням наданого кредитодавцем на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора 15060. Відповідно до п.1.1 Договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1). Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 5000,00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби (п.1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів (п. 1.3.). [PERSON] зобов`язалася повернути суму кредиту ТОВ «Макс Кредит» в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 04.05.2025 року (п.1.3), а також здійснювати оплату нарахованих процентів 24.05.2024 року та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до Договору кредитної лінії № 00-9761375 та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.п. 1.5, 1.5.1, 1.7., 1.7.1 Договору тип процентної ставки фіксована, процентна ставка складає 1,47 % за день користування коштами. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10.00 % від суми кредиту, що складає 500,00 грн. (п. 1.6. Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору становить 12704,45% (п.1.8 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору становить 31960,00 грн (п.1.9 Договору). Сторони Договору кредитної лінії № 00-9761375 узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору і на таких умовах та шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказане підтверджується також довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МАКС КРЕДИТ», з якої вбачається, що о 16 год. 13 хв. відповідач [PERSON] ідентифікована ТОВ «МАКС КРЕДИТ», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептувала договір підписавши аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 15060 який 09.05.2024 року відправлено на номер мобільного телефону [NUMBER] . Сторонами погоджено Графік платежів, який міститься в Договорі кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року. Згідно з Паспортом споживчого кредиту - Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), 09.05.2024 року відповідач ознайомилась з інформацією про умови кредитування та вартістю кредиту, що стверджується підписом з використанням одноразового ідентифікатора 72204. Згідно інформаційної довідки та додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №1401/12 від 23.12.2024 року, [PERSON] 09.05.2024 року о 16:14 годині на картковий рахунок PRIVAT BANK [NUMBER] , було перераховано суму 5000,00 гривень, за кредитним договором №00-9761375, номер транзакції 41526-04540-47474. Отже, Договір кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення Договору і волевиявлення учасників Договору було вільним. З детального розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 19465,00 грн з яких: 5000,00 грн заборгованість по кредиту, 500,00 грн. нарахована комісія, 2250,00 грн штрафні санкції згідно умов договору та 13965,00 грн - заборгованість за відсотками. 17.12.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладений Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передало (відступило) за плату ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року на суму 19465,00 грн. 02.04.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу №020425-У, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передало (відступило) за плату ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №020425-У від 02.04.2025 року, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредитної лінії № 00-9761375 від 09.05.2024 року на суму 19465,00 грн. Розрахунок заборгованості, підготовлено первинним кредитором, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідно до наданої ТОВ «ЮНІТ КАПТАЛ» виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9761375 від 09.05.2024 року, вбачається, що станом на 07.05.2025 року (включно), [PERSON] має непогашену заборгованість за Кредитним договором № 00-9761375 від 09.05.2024 року яка складає 19465,60 грн, в тому числі 5500,00 грн заборгованість за сумую кредиту, 13965,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Станом на дату подання позовної заяви до суду 16.05.2025 року відповідачем [PERSON] заборгованість за Договором кредитної лінії №00-9761375 від 09.05.2024 року не погашено. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є новим кредитором за кредитним договором №00-9761375 від 09.05.2024 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» Договору факторингу №020425-У. Відтак, у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] . Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такі правові висновки містяться у постанові До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. На час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] простроченої кредитної заборгованості не погасила. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання нею зобов`язань взятих перед фінансовою установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, якою передбачено що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконала в повному обсязі передбачених кредитним договором до неї обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та процентами у загальному розмірі 18965,00 гривень. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за комісією в розмірі 500,00 грн., оскільки така вимога не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Outcome: partial