Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами Договорами №\~4108751 від 10.09.2021, № 77595172 від 10.09.2021 у розмірі 65387,88 грн, а також судові витрати у справі на оплату судового збору у розмірі 2\~422, 40 грн та 16 000 грн витрат на правничу допомогу. У позові зазначає, що 10.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено Договір № 4108751, за яким Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Кредит надано у сумі 5\~000 грн, шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2625 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також зазначає, що 10.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і відповідачем укладено договір № 77595172, відповідно до умов якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сума Позики становить 9050.00 грн. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Щодо права вимоги заборгованості за договорами та наявності його у позивача, останній посилається на укладені договори, зокрема: 15.12.2021 договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4108751; 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4108751. Також 22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77595172. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77595172. Зазначає, що Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, однак відповідач не виконує своїх зобов`язань за договорами, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, а тому просить стягнути із відповідачки заборгованість, яку підтверджує долученими розрахунками. З посиланням на відповідні норми просить задовольнити позов. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний позов подано через систему «Електронний суд». Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] 20.05.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А. Суддя Асташев С.А. своєю ухвалою від 21.05.2025 прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначив на 09.06.2025. Позивач у своєму позові просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Жодних клопотань від нього не надходило, відзив на позов не скерував. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків. Судом встановлено, що 10.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4108751 за яким кредитодавець зобов`язується на умовах визначених Договором, на строк 21 день з 10.09.2021 надати позичальнику грошові кошти у сумі 5\~000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у термін до 01.10.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3575.00 грн в грошовому виразі та 1,179,497.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 8575.00 гривень. Комісія за надання кредиту: 950.00 грн., нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2625.00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У п. 2.1. Договору передбачено, що кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Такий Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний через сайт чи мобільний застосунок, підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також долучено Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит № 4108751 у якому міститься графік платежів за договором та вказано загальну вартість кредиту 8\~575 грн. У Додатку № 2 до Договору про споживчий кредит № 4108751 міститься паспорт споживчого кредиту № 4108751, який містить умови кредитування, зокрема суму кредиту 5\~000 грн та строк кредитування 21 день, процентні ставки за кредитом та загальну вартість кредиту 8\~575 грн. Суду надано Анкету-заяву на кредит № 4108751 створену 10.09.2021 на сайті ТОВ «МІЛОАН» у якій міститься процес її оформлення та розгляду та погодження сторонами суми кредиту 5000 грн, строку кредитування 21 день, комісії за надання кредиту 19\~% одноразово та процентів 2,50 % за кожен день користування. Долучено копію Правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до даних Довідки про ідентифікацію, ТОВ «МІЛОАН» підтверджує, що клієнт [PERSON] ідентифікований та йому відправлено одноразовий ідентифікатор на номер його телефону. Відомостями квитанції LiqPay від 10.09.2021 підтверджується факт видачі ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів за Договором № 4108751 у сумі 5\~000 грн. Також долучено розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором № 4108751, проведений ТОВ «МІЛОАН», відповідно до якого у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 16\~975 грн, з яких: 5\~000 грн заборгованість за тілом кредиту; 11\~025 грн заборгованість процентів; 950 грн заборгованість комісії. У розрахунку вказано про те, що до 02.10.2021 проценти нараховувалися згідно з п. 1.5.2 Договору, а потім відповідно до п.п. 1.6, 2.3.1.2 Договору (стандартна процентна ставка 5 % та продовження договору пролонгація на стандартних умовах). Також судом встановлено і те, що 10.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 77595172 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) згідно із яким позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: Сума Позики становить 9050.00 грн; Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою; строк позики 30 днів; дата повернення 10.10.2021. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У Додатку № 1 до Договору міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої вказано загальну вартість кредиту 14\~452, 85 грн. Долучено копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Відповідно до даних Довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.12.2024, компанія повідомляє, що діє на підставі ліцензії та надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку та 10.09.2021 здійснила переказ платежу у сумі 9\~050 грн отримувачу [PERSON] на його рахунок у безготівковій формі, від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Згідно із долученого розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість [PERSON] за Договором позики № 77595172, станом на 22.02.2022 становить 30\~661,40 грн та складається з: 9\~050 грн заборгованості за тілом кредиту та 21\~611,40 заборгованості за процентами (ставка 1,99%, нараховані до 09.01.2022). Судом встановлено і те, що 15.12.2021 укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4108751. До договору долучено платіжні доручення, Акт прийому-передачі Реєстру боржниківза цим договором та сам реєстр боржників, згідно із даними якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримав прав вимоги до [PERSON] за Договором № 4108751 на суму 16 025 грн. Також, 22.02.2022 укладено договір факторингу №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77595172. До договору долучено платіжне доручення, Акт прийому-передачі Реєстру боржників за цим договором та реєстр боржників, згідно із даними якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримав прав вимоги до [PERSON] за Договором № 77595172 на суму 30 661,40 грн. 10.01.2023 укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4108751 та договором №77595172. До договору долучено Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог за цим договором, Акт зарахування зустрічних однорідних вимог та сам реєстр боржників, згідно із даними якого позивач отримав прав вимоги до [PERSON] за Договором № 4108751 на суму 34 725 грн ( з яких проценти 28\~775 грн); за Договором №\~77595172 на суму 30662,88 грн. Відповідно до даних розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість [PERSON] за Договором № 77595172, станом на 10.01.2023 становить 30\~662,88 грн та складається з: 9050 грн основна сума кредиту; 21\~611,40 грн заборгованість за відсотками; 1,48 грн - 3 % річних, за користування кредитними коштами у період з 22.02.2022 до 23.02.2022, відповідно до ст. 625 ЦК України. На таку ж суму долучено розрахунок заборгованості проведений позивачем у справі. Відповідно до даних розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість [PERSON] за Договором № 4108751, станом на 10.01.2023 становить 34\~725,00 грн та складається з: 5000 грн основна сума кредиту; 11\~025 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 950 грн комісія; 17\~750 грн нараховані відсотки зг.кр.дог. 5% денних до 23.02.2022 (включно). На таку ж суму долучено розрахунок заборгованості проведений позивачем у справі. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом, а статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором Суду надані докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача [PERSON] , як боржника, за договорами № 4108751 від 10.09.2021 та № 77595172 від 10.09.2021 від первісних кредиторів до позивача. Доказів визнання недійсним вказаних вище договорів відступлення прав вимоги чи факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, №\~22/02/2022 від 22.02.2022 та № 10-01/2023 від 10.01.2023, суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит та договором позики, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора (позивач у справі). При укладенні Договору позики № 77595172 від 10.09.2021 та Договору про споживчий кредит № 4108751 від 10.09.2021 сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладені між сторонами договори є обов`язковим до виконання. Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та із ТОВ «МІЛОАН» вказаних вище договорів. Також позивачем підтверджено факт перерахування грошових коштів (кредиту) відповідачу за договорами, а відповідачем не заперечено факт їх отримання та належності карткового рахунка. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). В порушення умов кредитного договору, договору позики, а також ст. ст. 509, 526, 1048, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом (позикою) у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). Однак, суд не погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості за кожним із договорів та проведеним розрахунком та враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (пункти 95, 96 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). Аналізуючи положення Договору про споживчий кредит № 4108751 від 10.09.2021 суд звертає увагу на те, що сторони у п.1.3 та 1.4 Договору погодили строк надання кредиту 21 день та термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 01.10.2021, а у п. 1.5 визначили орієнтовну загальну вартість кредиту 8\~575 грн (5000 грн сума кредиту, 950 грн комісія за надання кредиту, 2625 грн проценти за користування кредитом). Така ж сума визначена і у Графіку платежів за договором у додатку № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною договору, а також у Анкеті-заяві на кредит № 4108751. З паспорту споживчого кредиту також слідує, що строк кредитування становить 21 день. У наведених висновках суд керується тим, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). За обставин цієї справи [PERSON] покладаючись на пункт 1.3 та 1.4 Договору, заяву-анкету, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, міг розраховувати на необхідність виконання ним обов`язку щодо повернення кредиту до 01.10.2021 та сплати грошових сум, зазначених у графіку платежів, а саме 5 000 гривень (тіло кредиту), 950 гривень (комісія за надання кредиту) та 2625 гривень (проценти за користування кредитом). Як слідує з наданого суду розрахунку заборгованості проценти за період поза межами строку кредитування товариство нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. В зв`язку з наведеним суд доходить висновку, що сторони в договорі погодили строк правомірного користування кредитними коштами до 01.10.2021 року (21 день), а тому у відповідача наявна заборгованість у розмірі 8 575 грн (5000 грн сума кредиту, 950 грн комісія за надання кредиту, 2625 грн проценти за користування кредитом), яку стягує за цим рішенням. У стягненні іншої частини заборгованості, суд відмовляє. Аналогічного висновку доходить суд і у вирішенні питання щодо стягнення заборгованості за Договором позики № 77595172 від 10.09.2021 у п.2.2 якого сторони погодили надання позики на строк 30 днів, тобто до 10.10.2021. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору сторони погодили розмір заборгованості 14\~452, 85, яка складається з 9050 грн суми кредиту та 5\~402,85 грн процентів за користування кредитом протягом строку кредитування. В зв`язку з наведеним суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором позики № 77595172 від 10.09.2021 у розмірі 14\~454,33 (9050 грн сума кредиту, 5402,85 грн проценти за користування кредитом, 1,48 - 3 % річних). Зазначене, на думку суду, узгоджується із вищенаведеними висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року. Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за кожним із договорів був пролонгований кредитодавцем, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією).З наданих доказів, кредитні кошти надані відповідачу одноразовим платежем та доказів того, що за час з дати видачі кредиту відповідачем подано заяву про продовження дії кредитного договору / договору позики, або вчинено дії з повернення кредиту / позики, чим спрямовано свою волю на продовження строку кредитування матеріали справи не містить. Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договорами № 4108751 від 10.09.2021, № 77595172 від 10.09.2021 у розмірі 23\~029, 33 гривень (8575 +14454,33). Також суд вирішує питання судових витрат у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем,\~при зверненні\~до суду\~сплачено судовий\~збір у\~розмірі 2\~422\~гривні 40\~копійок,\~а оскільки\~позовні вимоги задоволено судом на 35,22 % (23029,33*100/65387,88), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 853,17 грн (2422,40 х 35,22 %). Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 16\~000 грн. суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження судових витрат у заявленому позивачем розмірі до суду подано: копію Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між позивачем та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 253 від 01.04.2025, прайс-лист із переліком послуг, Витяг із Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025. Згідно із даними вказаних документів: на надання консультації з вивченням документів витрачено 2 години часу (1 год 2 000 грн) 4 000 грн, складання позовної заяви 4 години (1 год 3000 грн) 12 000 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат. Клопотання про неспівмірність таких витрат відповідачем не надано, їх розмір не заперечувався. Суд вважає, що стягненню підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 5\~635 гривень 20 копійок (16 000,00 х 35,22%). На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial