Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Короткий опис справи. Позивач 21.10.2024 року звернувся до суду із позовом у якому прохав суд: -\~стягнути з\~ [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зараеєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь АТ «АКЦЕНТ - БАНК» (код ЄДРПОУ 14360080; вул. Батумська, буд.11, м.Дніпро, 49074) заборгованість у сумі 22\~244,7 грн. -\~стягнути з\~ [PERSON] витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не виконує умови кредитного договору у зв`язку з чим має заборгованість перед банком у зазначеній сумі. Позов обґрунтовано тим, що 24.11.2020 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згодою на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 24.09.2024 року утворилась заборгованість, що становить 22\~244,7 грн., яка складається із наступного: 19\~626,59 грн - заборгованість за кредитом, 2\~618,11 грн - заборгованість по відсоткам. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Позиції, заяви та клопотання учасників справи. Клопотань в порядку\~ст.222 ЦПК України\~учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Процесуальні дії по справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.10.2024 суддю Ярощук О.В. визначено головуючою суддею (а.с.47). Суддею 05.12.2024 винесено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін (а.с.50-51). Відповідно до відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Дніпровської міської ради від 03.12.2024 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 11.12.2001. Відповідач заходів щодо отримання кореспонденції не вжив, судова кореспонденція повернулась на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення [PERSON] щодо розгляду справи, яка стосується його безпосередньо. Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Суд виходить із того, що відповідач хоч і не отримав кореспонденцію, надіслану йому неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідача за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями\~162,\~165,\~258,\~263,\~290,\~295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20). При поданні позовної заяви, представник позивача просив суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників розгляду справи. У силу приписів ч. 2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено. 24 листопалда 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання та згодна з його умовами. Підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» своїм електронним підписом, відповідач погодився з усіма істотними умовами кредитного договору. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 24.11.2020 року по 24.09.2024 рік, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі (а.с. 11-22). Із довідки\~за картами\~виданої за\~підписом голови\~правління АТ\~«А-Банк»\~Кандаурова Ю.В.\~вбачається,\~що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступну картку № [NUMBER] строком дії до липня місяця 2027 року (а.с.23). Відповідно до довідки за лімітами, [PERSON] продовж з 24.11.2020 року по 24.09.2024 періодично збільшував та зменшував кредитні ліміти: 24.11.2020 5000 грн (встановлення), 24.11.2020 5000 грн (збільшення), 12.08.2021 35 000\~ грн (збільшення), 01.03.2022 22 313\~ грн (зменшення), 31.12.2022 20 820 грн (зменшення), 31.12.2022 20 820 грн (зменшення), 31.12.2022 20 820 грн (зменшення) (а.с.24). Сам процес встановлення/зменшення/збільшення ліміт на картці визначено розділом 2.1.1.9.1 Витягу з Умов та правил банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Так, право банка встановлювати ліміти на здійснненя операцій по картці передбачено п.п. 2.1.1.9.6. У той же час, сам клієкт, шляхом звернення до банку має право змінити ліміти та встановити обмепження, у тому числі встановити ліміт на одержання готівки у межах власних коштів. Уся відповідальність за усі операції, зроблені у межах лімітів, збільшених за розпорядженням клієнта, покладається на клієнта (п.п 2.1.1.9.8). Релевантне законодавство. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (стаття 633 ЦК України), договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Частина п`ята\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону №675-VIII. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Висновок суду. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.11.2020 року. Після підписання 24.11.2020 Анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжної картки згідно з тарифами та повернути кредит. Встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит на поточний рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який надалі збільшувався та зменшувався. Банк надав детальний розрахунок заборгованості по картці [PERSON] із зазначенням сум та дат погашення кредиту позичальником, який підтверджений залишком заборгованості, а також нарахованих санкцій відповідно до закону та умов договорів. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБ України від 04.07.2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, що узгоджується із висновками у Постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 559/1622/19 провадження № 61-12049св23. Власного розрахунку відповідачем не надано та доказів погашення заборгованості до суду не надано також. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, відповідачем не надано. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ - БАНК» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 22\~244,7\~грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору\~у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved