Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

11 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення незаконно стягнутого. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві вказала, що від бухгалтера свого підприємства вона дізналася, що відносно неї існує виконавче провадження №67374328, ідентифікатор доступу 66061Б8А4548 щодо стягнення коштів та саме тому вона недоотримала заробітну плату в розмірі 14468,14 грн. Про існування заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», вчинення виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження позивача належним чином повідомлено не було, про наявність виконавчого провадження вона дізналася через сервіс «ДІЯ». Вказала, що вона не є боржником ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ніяких кредитних договорів на зазначену суму вона не мала і не має. Враховуючи викладене, вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим він не підлягає виконанню. Крім того, вчинення виконавчого напису на кредитних договорах не посвідчених нотаріусом не допускається. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою Просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 64288 виданий 31.03.2021 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІНН [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» грошових коштів у сумі 20 952,00 гривень та повернути незаконно стягнене за виконавчим написом № 64288 виданий 31.03.2021 року у сумі 14 468,14 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. 29.04.2025 року від представника відповідача приватного виконавця\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Сидорук Л.В.- Юхименко Ю.Ю., документ сформований в системі «Електронний суд», надійшла заява про закриття провадження у справі в частині пред`явлених вимог до приватного виконавця. Вказали, що спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовом боржників або визначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізичні особи. Тобто приватний виконавець не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право. Належним відповідачем в такій категорії справ є стягувач, оскільки приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна ніяким чином не порушує права позивача. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни завірені належним чином матеріали виконавчого провадження №\~67374328 від 04.11.2021 року та виконавчого напису № 64288 від 31.03.2021 року; витребувано у Філії Київського обласного державного нотаріального архіву № 2 завірені належним чином матеріали виконавчого напису № 64288 від 31.03.2021 року. 28.04.2025 року від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на виконання ухвали суду надійшли докази по справі. 30.04.2025 року від Філії Київського обласного державного нотаріального архіву № 2 на виконання ухвали суду надійшла відповідь про те, що згідно архівного фонду №190 (приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В.), наряди 02-20 «Примірники виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені», на зберігання до архіву не передавались. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до заяви, просила суд розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовну заяву з наведених в ній підстав. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» у судове\~засідання не\~з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надано. Відповідач приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Сидорук Л.В.в судове засідання не з`явилася. По час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до заяви, яка надійшла до суду 04.06.2025 року просила суд розглядати справу без її участі. Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно з листом Міністерства юстиції, Наказом Міністерства юстиції України від 19.04.2021 №1424/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 №3 на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальної діяльності, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 за №699 на ім`я [PERSON] анульовано. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №598630-А, відповідно до якого остання тримала кредит в розмірі 8000,00 грн., з процентною ставкою згідно з договором 1,65% в день, строком на 29 календарних днів. 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яною Вікторівною за реєстровим № 64288 було вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №598630-А від 05 липня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №40071779-21 від 16 жовтня 2019 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28 грудня 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість за Кредитним договором 598630-А від 05 липня 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором №598630-А від 05 липня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 19752,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7768,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3984,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 20952,00 грн. 04.11.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною відкрито виконавче провадження №67374328 з примусового виконання виконавчого напису №64288, виданий 31.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 20952,00 грн. 25.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною у виконавчому провадженні №67374328 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний центр соціально значущих хвороб » Дніпропетровської обласної ради № 622/25 від 10.04.2025 року з заробітної плати [PERSON] на виконання постанови від 25.11.2021 року по ВП №67374328 виданою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною, були проведені стягнення з червня 2023 року по березень 2025 року в розмірі 20% із нарахованої заробітної плати після утримання обов`язкових відрахувань на податки і збори в розмірі 14468,14 грн., які були перераховані. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документ, що встановлює прострочення виконання. Відповідно до п.2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з розрахункових і кредитних відносин подаються: оригінал документа, по якому провадиться стягнення; засвідчена стягувачем виписка з особового рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил дослідження доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 300/470/17, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Щодо заявлених позовних вимог до співвідповідача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В.то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовом боржників або визначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізичні особи та належним відповідачем в такій категорії справ є стягувач. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, не може бути відповідачем у цій категорії справ, а тому оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, та в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині співвідповідача приватного виконавця, вважає що позов пред`явлено до неналежного відповідача та не вбачає підстав для закриття провадження по справі в частині пред`явлених вимог до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни. Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19). За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78\~ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відповідно до Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами є новим кредитором за кредитним договором №598630-А від 05 липня 2019 року, укладеним з Товариством з Обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» і [PERSON] . Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що на час вчинення виконавчого напису №64288 від 31.03.2021 року до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, які не посвідчені нотаріально, суд вважає, що виконавчий напис від 31 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 64288, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в сумі 20952 грн.00 коп., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та такі, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення з ПАТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 14468,14 грн., в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 31.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №64288, то суд виходить з наступного. Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради № 622/25 від 10.04.2025 року щодо [PERSON] за постановою від 25.11.2021 року ВП №67374328 за період з червня 2023 року по березень 2025 року утримана сума 14468,14 грн. Відповідно до ч. ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на\~законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.\~1212\~ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису нотаріуса № 64288 від 31 березня 2021 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження №67374328 стягнуто кошти у сумі 14468,14 грн. З вказаного вбачається, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з [PERSON] , на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, суд вважає, що такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» стягнутих за виконавчим написом в процесі виконавчого провадження грошових коштів в розмірі 14468,14 грн., знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України в порядку відшкодування судових витрат із відповідача ПАТ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,80 грн., а саме: за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial