Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

І. Суть позову [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - визнати незаконною бездіяльність посадових осіб АТ «Державний ощадний банк України» по невідновленню залишку коштів на банківському рахунку [PERSON] , банківська картка «Універсальна» № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] до того стану, у якому він був перед виконанням операцій по зняттю з нього коштів 28.05.2024; - зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором банківська картка «Універсальна» № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] , укладеним між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] із вирахуванням сум знятих коштів за 28.05.2024 та відповідних нарахувань. Стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] являється клієнтом АТ "Державний ощадний банк України", відкрила у Банку банківську картку "Універсальна" № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ). 28.05.2024 невстановлена особа викрала з даних банківських рахунків кредитні кошти трьома транзакціями на суму 25000 грн, 25000 грн, 11500 грн, всього на загальну суму 61500,00 грн. Тільки дізнавшись про вчинення вказаних протиправних дій, [PERSON] одразу звернулася до фінансової установи. Також, написала заяву в поліцію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 185 КК України. Даних картки та коду доступу до мобільного додатку "Ощад 24/7" позивачем не розголошувалось та нікому не передавалось; про здійснення операції щодо оформлення кредиту на картці для виплат заробітної плати, що не є характерним для її історії користування даним рахунком. Листами Банку у задоволенні даної заяви було відмовлено. При цьому не повідомлялось про факт проведення службового розслідування щодо даних випадків та вжиття заходів банківського контролю по збереженню коштів клієнтів. Позивач вважає такі дії протиправними, а фінансове положення споживача фінансових послуг таким, яке підлягає поновленню з наступних підстав. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 29.01.2025 було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі. 04.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти задоволення позову заперечує та зазначає, що дійсно 27.02.2023 між Банком та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 477316511/180719 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). [PERSON] було відкрито поточний рахунок із встановленням кредитного ліміту. На даний час Банк продовжує нарахування відсотків за використання [PERSON] кредитного ліміту відповідно до процентної ставки, яка визначена у договорі. Зупинення нарахування основних доходів за кредитними договорами з підстав вчинення шахрайських дій, не передбачено внутрішніми нормативними документами Банку та умовами Договору. [PERSON] , як клієнт Банку, була зобов`язана не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це право та не повідомляти / не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, тощо. Клієнт несе персональну відповідальність за зберігання і не розголошення третім особам автомаційних та ідентифікаційних даних при роботі ДБО. Доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки: вхід у мобільний додаток "Ощад 24/7" можливий лише з підтвердженням біоментрії або коду доступу, що надходить на фінансовий номер телефону клієнта; вхід у мобільний додаток "Ощад 24/7" відбувся коректно з підтвердженням коду доступу, що надійшов на фінансовий номер позивача, який вказаний у заяві про приєднання до ДКБО; проведені операції по переказу коштів позивача в мобільному додатку "Ощад 24/7" також були підтверджені кодами доступу, які надходили на фінансовий номер телефону позивача у вигляді СМС-повідомлень та повідомлень у месенджер "Viber". Транзакція є переказом через "Ощад 24/7" між своїми картками. Позивач своїми діями (розголошення персональних даних, реквізитів платіжних карток Банку та одноразових кодів підтвердження) сприяв незаконному використанню інформації, що дало змогу Банку ініціювати платіжні операції від імені позивача, у даному випадку, хоча і без фізичної участі позивача, але за допомогою електронної ідентифікації його як власника рахунку. Технічно Банк не несе відповідальність за операції, що виконуються із ПІН-кодом в додатку "ОЩАД-24/7", оскільки в даному випадку, немає технічної можливості встановити, вим саме була проведена операція, оскільки вважається, що код відомий тільки власнику картки, з його номера телефона, а занчить, операцію виконував саме володілець карти. Просить відмовити у задоволенні позову. 15.04.2025 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, у яких зазначає, що клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти Банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції несе сам клієнт. Оскільки, вхід до мобільного додатку "Ощад 24/7" відбувся коректно, а платіжні операції були підтверджені біометрією або кодом доступу , тому відповідачем правомірно були проведені операції по переказу коштів, у відповідності до положень ЦК України та ДКБО. Указане свідчить про відсутність вини відповідача, а тому відмова банку у відносленні балансу на рахунках позивача до моменту вчинення шахрайських дій та зупинення по нарахуванню відсотків та інших штрафних санкцій на кошти, які були списані з його рахунку є правомірною. Проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечує. Ухвалою суду від 22.04.2025 клопотання позивача про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено. 04.06.2025 на адресу суду надійшли докази, які було витребувано судом. Представник позивача - адвокат Гуменюк О.В. подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судовому засданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповіднодо ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»:-банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів; -банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; -розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Згідно зі ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті. Банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України. При виконанні розрахункової операції банк зобов`язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно\~ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»: 1) автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; 2) авторизація діяльності - визначена цим Законом процедура допуску до провадження діяльності з надання платіжних послуг, обмежених платіжних послуг, допоміжних послуг, що здійснюється шляхом видачі ліцензії та/або включення до Реєстру платіжної інфраструктури; 3) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів; 4) вразливі платіжні дані - дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії; 36) надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій; 39) неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди; 44) неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно); 69) помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; 82) споживач - фізична особа, яка отримує або має намір отримати платіжну послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю; 85) суб`єкти платіжних операцій - користувачі (платники, отримувачі) та відповідні надавачі платіжних послуг; 87) схема виконання платіжних операцій - єдиний набір правил, стандартів та/або процедур, що розроблені та використовуються для виконання платіжних операцій (у тому числі в платіжній системі) і визначають порядок ініціювання, виконання та завершення платіжних операцій, платіжні інструменти, що використовуються для виконання платіжних операцій, порядок їх емісії та еквайрингу; 88) технологічний оператор платіжних послуг (далі - технологічний оператор) - юридична особа, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок; 90) унікальний ідентифікатор - комбінація цифр або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції; Згідно з ч. 3 ст. 32 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту, помилкових, неналежних, неакцептованих платіжних операцій, ініційованих з використанням такого платіжного інструменту, надавати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, встановлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень (скарг) громадян. Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги»\~користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги»\~емітент має право: 1) заблокувати електронний платіжний засіб користувача після надходження повідомлення про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства; 2) розблокувати електронний платіжний засіб, якщо втрата електронного платіжного засобу користувачем не підтвердилася або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства; 3) зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права. Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій. Статтею 86 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій і зокрема зазначене наступне. 1. Надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до цього\~Закону\~та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. 2. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. 3. Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. 4. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати. 8. Надавачі платіжних послуг платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: 1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; 2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; 3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг. 11. Платник, з рахунку якого внаслідок помилки неналежного стягувача без законних підстав списано кошти, має право на стягнення суми такої платіжної операції з неналежного стягувача у судовому порядку. 18. Надавач послуг з ініціювання платіжної операції у разі невиконання або неналежного виконання платіжної операції з його вини зобов`язаний відшкодувати надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку на вимогу останнього всі понесені збитки та суми, відшкодовані користувачам. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку несе передбачену цим Законом відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій, ініційованих через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції. 19. Надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний відшкодувати надавачу платіжних послуг платника заподіяну шкоду внаслідок незастосування посиленої автентифікації у випадках, якщо її застосування вимагається відповідно до цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Національного банку України. 20. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за дії або бездіяльність своїх працівників, залучених комерційних агентів та надавачів платіжних послуг - посередників, у тому числі за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій та/або за заподіяну шкоду. 21. Надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за недотримання встановлених вимог щодо обробки персональних даних користувачів під час надання платіжних послуг. 22. Надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за порушення прав та інтересів споживачів. Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до ст. 38 цього Закону\~ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. При цьому на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 03.10.2022 у справі № 387/746/18, від 07.11.2022 справа № 751/5017/20. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що на підставі Заяви про приєднання № 477316511/180719 до Договору комплекного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) 27.02.2023 АТ "Ощадбанк" було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] з встановленням кредитного ліміту з максимальним розміром 250000,00 грн. Відповідно до висновку-рішення № АА 3238128128/280223 про погодження надання (встановлення) кредиту АТ "Ощадбанк" від 28.02.2023, [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт 5000,00 грн з можливістю збільшення до 100 % заробітної плати, але не більше 15000,00 грн. Розмір процентної ставки 46,800 % річних. Відповідно до висновку-авторішення щодо погодження надання (встановлення/зміну розміру) кредиту АТ "Ощадбанк" № 3472774572/290724 від 16.05.2024, [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт до 62400,00 грн. Розмір процентної ставки 46,800 % річних. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , відкртому в АТ "Ощадбанк" № [NUMBER] , 28.05.2024 з нього було списано грошові кошти в сумі: о 16:45 год - 25000,00 грн, 16:45 год - 25000,00 грн, 16:46 год - 11550,00 грн, на загальну суму 61550,00 грн. 11.07.2024 [PERSON] звернулася до голови правління АТ "Ощадбанк" із письмовою заявою, у якій повідомила банківську установу, що 28.05.2024 о 21:00 вона виявила, що з відкритого на її ім`я банківського рахунку "універсальний" № 4790729913226486 невідомими особами переведені трьома трансакціями кошти у сумі 25000,00 грн, 25000,00 грн та 11550 грн на рахунок [NUMBER] . 19.09.2024 та 28.09.2024 [PERSON] направила голові правління АТ "Ощадбанк" повідомлення та запити на інформацію, де знову повідомила банківську установу, що 28.05.2024 о 21:00 вона виявила, що з відкритого на її ім`я банківського рахунку "універсальний" № 4790729913226486 невідомими особами переведені трьома трансакціями кошти у сумі 25000,00 грн, 25000,00 грн та 11550 грн на рахунок [NUMBER] . Розпоряджень банку та дій для переведення вказаних коштів на цей або будь-який інший рахунок нею не здійснювалось. Згідно відповіді АТ "Державний ощадний банк України" від 04.10.2024 за № 11/5-16/8330/2024/с, на звернення [PERSON] від 19.09.2024, банк розписав умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування. Згідно витягу з ЄРДР, який сформований 17.06.2024 Вишгородським РУП ГУНП в Київській області, 11.06.2024 до ЧЧ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 08.06.2024 близько о 21 годині 00 хвилин, остання виявила, що 28.05.2024 з її банківської картки АТ "Ощадбанк" [NUMBER] відбулося несанкціоноване зняття грошових коштів трьома транзакціями, а саме перша транзакція в сумі 11500,00 грн, друга транзакція сумою 25000,00 грн, третя транзакція 25000,00 грн, з призначенням "MOBILE BANKING 57914630010001" (ЄО 8851 від 11.06.2024). Відповідно до листа Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 05.01.2025 було повідомлено суду, що СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024111150000797 від 12.06.2024, відомості про які внесені до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 11.06.2024 до ЧЧ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 08.06.2024 близько о 21 годині 00 хвилин, остання виявила, що 28.05.2024 з її банківської картки АТ "Ощадбанк" [NUMBER] відбулося несанкціоноване зняття грошових коштів трьома транзакціями, а саме перша транзакція в сумі 11500,00 грн, друга транзакція сумою 25000,00 грн, третя транзакція 25000,00 грн, з призначенням "MOBILE BANKING 57914630010001" (ЄО8851 від 11.06.2024). На момент підготовки довідки досудове розслідування триває. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявними у справі доказами доводиться, що з банківського рахунку № [NUMBER] [PERSON] , відкритого АТ "Ощадбанк" на підставі заяви про приєднання № 477316511/180719 від 27.02.2023, 28.05.2024 було здійснено списання грошових коштів: 25000,00 грн, 25000,00 грн, 11550,00 грн на загальну суму 61550,00 грн. Списання коштів з рахунку [PERSON] відбулося без належної правової підстави, внаслідок списання 3-ма транзакціями. Позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила банк та правоохоронні органи про цей факт, внаслідок чого відомості були внесені до ЄРДР. Судом не\~було встановлено,\~що списання\~грошових коштів\~із рахунку\~ [PERSON] відбулося внаслідок дії чи бездіяльності останньої, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Суд зазначає, що безпідставне списання відповідачем коштів із карткового рахунку позивача в силу положень ст. 1073 ЦК України покладає на відповідача обов`язок негайно після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати збитки, якщо інше не встановлено законом. Дії відповідача не відповідають вимогам ст. 1073 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 7.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до\~положень ч.\~ч.\~1,2 та 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена. Суд визначає розмір судового збору, виходячи із встановленої законом ставки судового збору за вимогами немайнового характеру що складає 1211,20 грн, тому за дві вимоги немайнового характеру такий судовий збір складає 2422,40 грн.

Outcome: approved