Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

19 липня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 02 травня 2021 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2112236339217 «Стандартний».\~\~На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі\~\~3500,00 грн.\~\~ 01 грудня 2021 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, у тому числі за договором\~\~про надання фінансових послуг № 2112236339217 від 02 травня 2021 року. У свою чергу, Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників\~\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2112236339217 від 02 травня 2021року. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Умови договору відповідачем не виконувались, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 64429,40 грн, з яких 3500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 60\~929,40 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 35\~594,00 грн, з яких: 3500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32094,00 грн - заборгованість за процентами. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2112236339217 від 02 травня 2021року у розмірі 35\~594,00 грн (а.с. 1-5). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2024 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 41-42). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 43-44). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, попередньо подано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 66-67). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема відповідач викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 24 червня 2025 року прийнята відповідна ухвала (а.с. 95).\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», Товариством, та [PERSON] ,\~Позичальником, укладено договір про надання фінансових послуг №2112236339217 «Стандартний». Згідно пункту 1.1. даного договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с. 6-13). На виконання умов вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» перераховано кошти у розмірі 3500,00 гривень, перерахунок яких здійснило Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ВЕР ФОР ПЕЙ» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ВЕР ФОР ПЕЙ» (а.с. 14). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2109745814920, розмір заборгованості відповідача становить у загальному розмірі 64429,40 грн, з яких 3500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 60\~929,40 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги (а.с. 15-17). 01 грудня 2021 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», Клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Фактором, було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» відступило Товариству з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт\~Капітал» право\~вимоги до\~позичальників,\~у тому\~числі за Договором про надання фінансових послуг №2112236339217 від 02 травня 2021року, що укладено між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] (а.с. 18-20). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 64429,40 грн (а.с. 21-23). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», Новим кредитором, укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт\~Капітал» відступило\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект центр»\~право вимоги\~до позичальників,\~у тому\~числі за Договором про надання фінансових послуг №2112236339217 від 02 травня 2021року, боржником за яким є [PERSON] (а.с.24-26). Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023, Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 64429,40 грн. (а.с. 27-28,30). 28 лютого 2023 року складено Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с.29). Статут Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Коллект центр» затверджено протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою\~відповідальністю «Коллект Центр» № 17/05-2023 від 17 травня 2023 року (а.с. 31-32). Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Коллект центр» є юридичною особою, ідентифікаційний код 44276926 (а.с. 34-35). Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності\~до частини\~першої-другої\~статті\~207\~Цивільного кодексу\~України,\~правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 6\~Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як зазначено у частині першій статті 627 Цивільного кодексу України. Згідно статті\~638\~Цивільного кодексу\~України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно частини третьої \~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір про надання фінансових послуг №2112236339217 «Стандартний» від 02 травня 2021 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач не оспорювала даний кредитний договір у судовому порядку. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено\~статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом,\~\~відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про надання фінансових послуг №2112236339217 «Стандартний» від 02 травня 2021 року. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт повернення наданих їй кредитних коштів на виконання умов договору кредиту. Також відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором від 02 травня 2021 року. Розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за кредитним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Отже, як підтверджується матеріалами справи, позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. У свою чергу, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у\~розрахунку заборгованості за договором. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладення договору про надання фінансових послуг №2112236339217 «Стандартний» від 02 травня 2021 року, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 3500,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 32094,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж.\~ Боржник\~має право\~вимагати від\~фактора надання\~йому в\~розумний строк\~доказів того,\~що відступлення\~права грошової\~вимоги факторові\~справді мало\~місце.\~Якщо фактор\~не виконає\~цього обов`язку,\~боржник має\~право здійснити\~платіж клієнтові\~на виконання\~свого обов`язку\~перед ним.\~ Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Оскільки відповідач не виконує умови договору в добровільному порядку, то сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на корить позивача, нового кредитора. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 грн (а.с. 40). Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 511-512, 526, 610-612, 625, 1048, 1054, 1077-1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved