Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Заступник керівника Київської обласної прокуратури Ткаленко О.В. звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національна дитяча спеціалізована лікарня «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, вироком Яготинського районного суду Київської області від 13.07.2023 у справі № 382/145/23, частково зміненим постановою Касаційного кримінального суду від 11.07.2024, [PERSON] у кримінальному провадженні № 12022111100001263 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, пом`якшено покарання до 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Вироком встановлено, що 16.10.2022 близько 16 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», рухаючись по вул. Шевченка (поблизу перехрестя з вул. Річна) м. Яготин Київської області, в напрямку центру міста, внаслідок порушення вимог п. 2.3 б), д), 18.1. ПДР України, допустив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , [INFO] . В той же день малолітній [PERSON] був госпіталізований до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я, де проходив стаціонарне лікування у відділені медичної допомоги і планового прийому хірургічних хворих та відділенні дитячої неврології. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень 28.12.2022 малолітнього [PERSON] визнано дитиною з інвалідністю. У період стаціонарного лікування у НДСЛ «Охматдит» малолітнього [PERSON] договір між НСЗУ та НДСЛ «Охматдит» на надання медичних послуг не укладався. Відповідно до інформації НДСЛ «Охматдит» від 15.01.2024 за № 179/02.1-10./-25, пацієнт [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної медичної допомоги і планового прийому хірургічних хворих з 16.10.2022 р. по 04.11.2022 р. та провів 19 ліжко/днів, у відділенні дитячої неврології з 04.11.2022 р. по 16.12.2022 р. 43 ліжко/дня. Загальний розмір витрат на стаціонарне лікування [PERSON] становить 753 801,71 грн. Надані медичні послуги проведені за кошти державного бюджету, головним розпорядником цих коштів є Міністерство охорони здоров`я та витрати на стаціонарне лікування в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Представник позивача та третьої особи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підримано та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи в заочному порядку на підставі навних у справі доказів. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач про поважність причин не з`явлення суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив, без постановлення окремого документу, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслушавши пояснення прокурора та дослідивши письмові докази у справі суд встановив. За вироком Яготинського районного суду Київської області від 13.07.2023 у справі № 382/145/23, частково зміненим постановою Касаційного кримінального суду від 11.07.2024, [PERSON] у кримінальному провадженні № 12022111100001263 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, пом`якшено покарання до 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. За вказаним вироком 16.10.2022 року близько 16 години 30 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вулиці Шевченка (поблизу перехрестя з вулицею Річна) м. Яготин Київської області, в напрямку центру міста, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року,\~згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив злочинну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 18.1. ПДР України, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати йому дорогу, внаслідок чого допустив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, перелому лівої скроневої, тім`яної та клиноподібної кісток склепіння черепа з наявністю гемморагічного забою паренхіми лівої тім`яно-скроневої ділянки та правої лобно-скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу, забою паренхіми лівої легені, перелому остистого відростку 4-го поперекового хребця, саден та гематоми обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 б), д), 18.1. ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння малолітньому потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. За листом Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я України від 15.01.2025 року № 179/02.1-10./-25 пацієнт [PERSON] [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні вказаного закладу: - у відділенні екстреної медичної допомоги і планового прийому хірургічних хворих з 16.10.2022 по 04.11.2022 року 19 ліжко/днів; - у відділенні дитячої неврології з 04.11.2022 по 16.12.2022 року 43 ліжко/дня. Розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого становить: 753\~801,71 грн. без ПДВ. На поточну дату витрати на стаціонарне лікування [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідно до п. 8 р. V статут НДСЛ «Охматдит» МОЗ України фінансування діяльності закладу здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Надані медичні послуги сплачувалися з загального фонду державного бюджету, головним розпорядником цих коштів є Міністерство охорони здоров`я України. Кошти за програмою медичних гарантій від Національної служби здоров`я України до НДСЛ «Охматдит» МОЗ України не надходили, у зв`язку з відсутністю договірних відносин. За розрахунком фактичних витрат НДСЛ «Охматдит» МОЗ України пацієнт [PERSON] [INFO] (історія хвороби № 10199) знаходився на стаціонарному лікуванні вказаного закладу з 16.10.2022 по 16.12.2022 року (62 ліжко/дні), у відділенні екстреної медичної допомоги і планового прийому хірургічних хворих з 16.10.2022 року по 04.11.2022 року, у відділенні дитячої неврології з 04.11.2022 по 16.12.2022 року, де йому були надані медичні послуги на суму 753\~801,71 грн. Відповідно до п. 1, 2 р. І, п. 5, 8 р. V статуту НДСЛ «Охматдит» МОЗ України вказана лікарня є державним закладом охорони здоров`я лікувально-профілактичного профілю, заснований на державній власності, що належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України і є підзвітним йому. Заклад є державною бюджетною неприбутковою установою, уповноваженим органом управління є Міністерства охорони здоров`я України. Джерелами формування майна закладу є кошти загального фонду Державного бюджету України. Фінансування діяльності закладу здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а також інших джерел не заборонених законодавством. За листом Міністерства охорони здоров`я України № 25-01/6774/2-25 від 26.02.2025 року МОЗ є головним розпорядником бюджетних коштів державного бюджету України. НДСЛ «Охматдит» є державним закладом охорони здоров`я, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, уповноваженим органом управління якого є МОЗ. Обсяги бюджетних асигнувань НДСЛ «Охматдит» встановлюються відповідно до кошторисів доходів і видатків, затверджених МОЗ. У межах повноважень, встановлених законодавством, МОЗ здійснює фінансування закладів охорони здоров`я, які входять до сфери його управління з метою забезпечення медичної допомоги населенню з розрахунку забезпечення діяльності ліжкового фонду та не здійснює цільового фінансування окремих осіб. У період стаціонарного лікування у НДСЛ «Охматдит» малолітнього [PERSON] договір між НСЗУ та НДСЛ «Охматдит» на надання медичних послуг не укладався. Послуги НДСЛ «Охматдит», у якій проходив стаціонарне лікування потерпілий малолітній [PERSON] , оплачені НДСЛ «Охматдит» з загального фонду державного бюджету (головним розпорядником цих коштів є МОЗ, а одержувачем НДСЛ «Охматдит». Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі Порядок) передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Статтею 15 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що реалізацію державної політики у сфері охорони здоров`я забезпечують центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267 (в редакції постанови КМУ від 24.01.2020 № 90) Міністерство охорони здоров`я України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізовує державну політику у сфері охорони здоров`я , а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах, зокрема, розвитку медичних послуг, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. МОЗ є головним розпорядником бюджетних коштів державного бюджету України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного [PERSON] зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати витрати на стаціонарне лікування малолітнього потерпілого [PERSON] , який потерпів від злочину та проходив стаціонарне лікування в НДСЛ «Охматдит» МОЗ України. Враховуючи, що відповідачем доказів погашення/оплати витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] не надано, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Враховуючи, що заявник/позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання відповідного позову, а тому оскільки позов було задоволено розмір судового збору, який підлягав би сплаті за подання вказаного позову - 11\~307,02\~грн.\~(1,5\~%Х853801,72\~п-п.\~1\~п.\~1\~ч.\~2,\~1\~ЗУ «Про\~судовий збір»)\~слід покласти\~на відповідача\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~стягнувши на\~користь держави\~в особі\~Державної судової\~адміністрації України.

Outcome: approved