Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» в особі представника Мишевської Н.М. звернулося до суду через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 437807-КС-003 про надання кредиту від 26.11. 2023 року в розмірі 103873,13 грн., а також понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 26.11.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 437807-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 26.11.2023 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 437807-КС-003 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення цього договору на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3612 на номер телефону, що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику кредит в сумі 16 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання грошових коштів у кредит. За умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15184513 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку користування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Також, 30.11.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 437807-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 8 000,00 грн. На умовах, що зазначені в договорі. До теперішнього часу [PERSON] , отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за кредитним договором №437807-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила права кредитодавця. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №437807-КС-003 станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 103 873,13 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 76273,13 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3600,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки. Також в позовній заяві міститься прохання про розгляд справи у спрощеному провадженні, за відсутністю представника ТОВ «Бізнес Позика», та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2024 року підготовче провадження закрито, і справа призначена до судового розгляду по суті. Учасники справи до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, відповідачка відзив на позовну заяву, передбачений ст. 178 ЦПК України, до суду не надала. Враховуючи зазначене, суд відповідно до приписів ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.ст. 247, 280 ЦПК України. Оцінивши в сукупності письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] 26.11.2023 року укладено договір № 437807-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 26.11.2023 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 437807-КС-003 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення цього договору на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3612 на номер телефону, що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, і який боржником було введено/відправлено. Відповідно до умов договору № 437807-КС-003 від 26.11.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику кредит в сумі 16\~000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, на строк 24 тижні, до 12.05.2024року, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання грошових коштів у кредит (п.п. 2.1-2.3,2.7 договору). Сторони у пунктах 2.4, 2.5 визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить: за стандартною процентною ставкою -2,00000000 в день, знижена ставка -1.15184513 процентів за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту -2400 грн. Орієнтовна загальна\~вартість наданого\~кредиту 41640,00\~грн.\~Орієнтована \~реальна річна\~процентна ставка\~9219,716процентів\~(п.2.8,\~п.2.9). Протягом строку користування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів(п.3.2 договору). Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, у наслідок чого виникає прострочення кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 договору. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі, не є зміною істотних умов договору (п.3.2.5). Згідно із п.7.4.4. договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та ,відповідно уклав договір з вільним волевиявленням. Вказаний договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором UA-3612. Також, 30.11.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 437807-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~ пункту\~1\~додаткової угоди\~кредитодавець та\~позичальник підтверджують,\~що станом\~на 30.11.2023\~року \~сума неповернутого\~позичальником кредиту,\~отриманого відповідно\~до договору\~№№437807-КС-003\~про надання\~кредиту становить\~16\~000\~грн.;\~сума нарахованих\~та несплачених\~процентів за\~користування кредитом\~становить 921,50\~грн.;\~сума нарахованої\~та несплаченої\~комісії становить\~2400\~грн.\~ Відповідно\~до пункту\~2\~додаткової угоди\~№1\~ кредитодавець\~та позичальник\~підтверджують,\~що з\~дати укладення\~додаткової угоди\~кредит збільшується\~на 8\~000\~грн.,\~загальна сума\~отриманого кредиту\~становить \~24\~000\~грн.\~Комісія пов`язана\~з наданням\~додаткового кредиту\~складає,\~1200\~грн.\~ Орієнтована\~ реальна\~річна процентна\~ставка 11859,25\~процентів.\~Орієнтовна загальна\~вартість наданого\~кредиту 61814,05\~ грн.\~Додаткова угода\~підписана відповідачкою\~ електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором UA-7351. У паспорті споживчого кредиту, що підписаний 26.11.2023 року відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3792, встановлено суму кредиту 16 000, 00 грн, строк кредитування 169 днів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту - 2400,00 грн. Паспортом споживчого кредиту, що підписаний 30.11.2023 року відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8533, встановлено суму кредиту 24 000, 00 грн, строк кредитування 169 днів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту - 3600,00 грн. На підтвердження\~існування договірних\~відносин позивачем\~надано:\~анкету клієнта\~ [PERSON] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~із зазначенням\~банківської картки\~ [NUMBER] ,\~кредитний договір\~ №\~437807-КС-003 від \~26.11.\~2023\~року,\~пропозицію (оферта)\~укласти договір\~№ 437807-КС-003 від \~26.11.\~2023\~року про надання\~кредиту (споживчий\~кредит.\~Електронна форма)\~вищезазначені паспорти\~споживчого кредиту,\~додаткову угоду\~№1\~до кредитного\~договору №\~437807-КС-003 від 26.11. 2023 року. Зазначені документи підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На підтвердження\~укладеного кредитного\~договору та\~додатку №1\~до нього\~позивачем надані\~візуальні форми\~послідовності дій\~клієнта [PERSON] \~та ТОВ«Бізнес\~Позика».\~ Відповідно\~до інформаційної\~довідки \~від 09.08.2024\~ року\~№ 242/08,\~наданої \~ ТОВ\~ «Платежі\~Онлайн» \~ як\~технологічного оператора\~платіжних послуг,\~на сайті\~торговця \~ТОВ Бізпозики\~через платіжний\~сервіс «Platon»\~була проведена\~успішна транзакція\~№ 40100\~-90490-68654\~ видача\~коштів в\~сумі 16\~000\~грн.,\~дата проведення\~16.11.2023\~16:30:50,\~номер платіжної\~картки [NUMBER] ,\~емітент платіжної\~картки ПриватБанк,\~код авторизації\~927288,\~перерахування коштів\~ \~ [PERSON] \~ІПП [NUMBER] \~згідно кредитного\~договору №\~437807-КС-003 від 26.11. 2023 року. Відповідно до\~інформаційної довідки\~ від\~09.08.2024\~ року,\~наданої \~ ТОВ\~ «Платежі\~Онлайн» \~ як\~технологічного оператора\~платіжних послуг,\~на сайті\~торговця \~ТОВ Бізпозики\~через платіжний\~сервіс «Platon»\~була проведена\~успішна транзакція\~№ 40133\~-81382-25444\~ видача\~коштів в\~сумі 8000\~грн.,\~дата проведення\~30.11.2023\~11:55:39,\~номер платіжної\~картки [NUMBER] ,\~емітент платіжної\~картки ПриватБанк,\~код авторизації\~760291,\~перерахування коштів\~ \~ [PERSON] \~ІПП [NUMBER] \~зг.\~Дод.\~угоди від\~30.11.2023\~до кредитного\~договору №\~437807-КС-003 від 26.11. 2023 року. Таким чином, суд вважає, що стороною позивача доведено укладення кредитного договору між ним та відповідачкою. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачкою [PERSON] електронного договору та додатку до нього шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору № 437807-КС-003 від 26.11. 2023 року. про надання кредиту та додаткової угоди №1 до цього договору від 30.11.\~2023\~року узгоджується із приписами ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що позичальниця із запропонованими умовами ТОВ «Бізнес Позика» ознайомилась та погодилась з ними, оскільки, за протилежного не відбулося би накладення електронного підпису. Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Порушення відповідачкою умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додатку №1 до нього. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором №437807-КС-003 та додатку №1 до нього станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 103 873,13 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 76273,13 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3600,00 грн. Такий розмір заборгованості має місце і на 12.05.2023 року (на час закінчення строку кредитування). В свою чергу відповідачка не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань, або спростувати розрахунок позивача. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов укладеного сторонами договору № 437807-КС-003 від 26.11. 2023 року. про надання кредиту та додаткової угоди №1 до цього договору від 30.11.\~2023\~року позивач надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Як вбачається з тексту кредитного договору та додатку №1 до нього, а також у паспортах споживчого кредиту, що підписані відповідачкою, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу, та за які позивачем встановлена комісія за надання кредиту. Ураховуючи, що позивач як кредитодавець не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні як договору кредиту, так і додаткової угоди №1 до кредитного договору, то положення пункту 6 в частині встановлення комісії за надання кредиту у розмірі 2400,00 грн., а подалі в розмірі 3600,00 грн., є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно абзацу 2 частини 5 ст.216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За наведених обставин, оскільки положення кредитного договору в частині сплати відповідачкою суми комісії за надання кредиту у розмірі 3600,00 грн. є нікчемними, вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення цієї суми з [PERSON] не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з аналізу наведених норм Закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково в сумі 100273,13 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 76273,13 грн. У задоволенні вимог ТОВ «Бізнес Позика» щодо стягнення прострочених платежів за комісією в сумі 3600,00 грн. слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №5443 від 12.08.2024 р., яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2338,45 грн. ( 2422,40 х100273,13 : 103873,13=2338,45).

Outcome: partial