Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ГАЗ ПЛЮС», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» та просить визнати з 15.11.2024 припиненими трудові відносини між позивачем та ТОВ «СП ГАЗ ПЛЮС» на підставі ч.1\~ст.38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. Позов мотивує тим, що вона перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Вікторія-2007». Після зміни юридичної адресі відповідача позивачка не змогла далі працювати в цьому товаристві, в зв`язку з чим 01.07.2024 року подала заяву про звільнення за власним бажанням, вказавши дату бажаного звільнення 22.07.2024 року. Проте, відповідач, всупереч вимогам закону та у порушення прав позивача на припинення трудових відносин і звільнення з роботи за ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ч.1\~ст.38 КЗпП України, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення позивача з роботи не видав. Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено\~п`ятнадцятиденний\~строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 54/23, офіс 301. Третій особі ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» копію ухвали направлено електронною поштою: igor.bohuslavsky@inb-consulting.com. Відповідно до Довідки про доставляння електронного листа, ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі електронною поштою 17.02.2025. Відзив на позовну заяву, пояснення до суду не надходили, як і не надходили клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням № 6 від 17.01.2024 року одноособового учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ГАЗ ПЛЮС» [PERSON] призначено на посаду директора з 18.01.2024 року. Згідно з наказом від 17.01.2024 № 01-к позивач приступив до виконання обов`язків директора Товариства з 18.01.2024 року. 27.01.2024 проведено реєстрацію змін учасника (засновника) Товариства з [PERSON] на ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ», яке зареєстроване згідно із законодавством Угорщини, реєстраційний номер: 01-09-309779, юридична адреса: Угорщина, 1054, м. Будапешт, вул. Байчі-Жилінські, буд. 48, поверх . Вказана обставина підтверджується, відомостями про Товариство з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також затвердженою директором Товариства структури власності Товариства, що додається. Трудовий контракт між Товариством та позивачем не укладався, у зв`язку із чим до виниклих трудових відносин сторін, застосовуються загальні положенням норм Глави ІІІ Кодексу законів про працю України, якими врегульовано укладення та розірвання трудового договору. Позивач 10.10.2024 подав заяву про звільнення за власним бажанням з посади директора Товариства з 15.11.2024 року, згідно зі ст. 38 КЗпП України, а також 10.10.2024 на виконання п. 7.2.3., 7.2.5., 7.2.6., 7.3.9. Статуту Товариства, склав повідомлення про скликання Загальних зборів учасників Товариства, для вирішення питань порядку денного та прийняття рішення про припинення повноважень директора Товариства і внесення змін до відомостей про Товариство в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказану заяву та повідомлення від 10.10.2024 позивач направив рекомендованим листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта»: - на адресу відповідача ТОВ «СП ГАЗ ПЛЮС», що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» № 6505300168996; - на адресу третьої особи - одноособового учасника Товариства: ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ», що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» № КН650593254UА; - на адресу представника ТОВ «СП ГАЗ ПЛЮС» за довіреністю - Брагарнік Ольги Олександрівни (накладна АТ «Укрпошта» № 6505300169003). Згідно з відомостями сервісу трекінгу відправлень АТ «Укрпошта», поштове відправлення за накладеною № КН650593254UА, вручено ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» 05.11.2024 року. На момент звернення позивача до суду одноособовим учасником відповідача - ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ Загальні збори учасників, для вирішення питання порядку денного, не проведені, рішення про припинення повноважень позивача як директора Товариства не прийнято. У подальшому, 21.11.2024, позивач повторно звернувся засобами поштового зв`язку до ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» як одноособового учасника відповідача із заявою про вжиття заходів та дій, з метою припинення повноважень позивача як директора Товариства та проведення реєстраційних дій. Вказане підтверджується накладними АТ «Укрпошта» № 6505300176417, № КА65053050UА, та № 6505300176425. Згідно з відомостями сервісу трекінгу відправлень ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення за накладеною № КА65053050UА вручено ТОВ «СП ГАЗ ТРЕЙДІНГ» 06.12.2024 року, а представнику за довіреністю - Брагарнік Ользі Олександрівні - 23.11.2024. Як стверджує позивач та спростовується відповідачем, [PERSON] з 15.11.2024 року фактично припинив виконання будь-яких трудових функцій на посаді директора ТОВ «СП ГАЗ ПЛЮС». Станом на день звернення до суду, відповідачем, в особі одноособового учасника Товариства, не було проведено засідання Загальних зборів учасників та не прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора, що призводить до неможливості внесення запису до трудової книжки про звільнення та внесення відповідних змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що, в свою чергу, призводить до неможливості позивача влаштування на інше основне місце роботи, продовжує дію обов`язків з подання звітності, розповсюджується відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов`язків з управління Товариством, та несе негативні наслідки за Товариство, яке є боржником за зобов`язаннями під час примусових заходів по стягненню боргу, в тому числі і обмеження виїзду керівнику юридичної особи - боржника за кордон України. Таким чином, позивач не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, а тому наявні усі підстави визнані припиненими трудові відносини між сторонами у судовому порядку. Відповідно до норм ст.\~46\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та, підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується викопувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП Україний залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: - припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); - розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38.39 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті40,41 КЗпП України); - розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3,7 ст.36, ст.45\~КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору с, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Відповідно до п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивач, який бажає звільнитися з ТОВ «СП ГАЗ ПЛЮС», не може цього зробити через фактичну відсутність Товариства за його місцезнаходженням, а також відсутність будь-яких засобів зв`язку з його керівництвом, то позивач позбавлений можливості розірвати трудові відносини з відповідачем у спосіб, передбачений КЗпП України Ураховуючи викладене, права Позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з Відповідачем припиненими за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті15, частиною першою статті16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 та 2\~ст. 5 ЦПК України), - про це йдеться в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5\~ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як Припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Отже, наявні усі підстави для задоволення даного позову та визнання трудових відносин між Позивачем та Відповідачем припиненими. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved