Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

До Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 24 лютого 2021 року № 2105543344930. В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на те, що 24 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 2105543344930, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженими процентними ставками за кожен день користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на підставі договору факторингу від 1 грудня 2021 року№1-12 відступлено право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 24 лютого 2021 року № 2105543344930 Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі - ТОВ «Вердикт капітал»), яке в подальшому на підставі договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-031/2023 відступило таке право ТОВ «Коллект Центр». Загальний розмір заборгованості за договором від 24 лютого 2021 року № 2105543344930 станом на день звернення з позовом становить 51613,83 грн, з яких: 3488,70 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 48125,13 грн - сума заборгованості за процентами. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 45459,42 грн, з яких: 3488,70 грн - заборгованість за кредитом, 41970,72 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2025 року вказана позовна заява (справа № 438/378/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою судді від 19 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/378/2. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 15 квітня 2025 року. Витребувано докази в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». У судові засідання 15 квітня, 1 травня, 3 та 16 червня 2025 року. У позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 15 квітня 2025 року не прибув. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 1 травня 2025 року, через канцелярію суду, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Просив розгляд справи призначити після 15 травня 2025 року. Ухвалою суду від 1 травня 2025 року відкладено судове засідання на 3 червня 2025 року. У судові засідання 3 та 19 червня 2025 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву та клопотань від відповідача не надходило. Конверти з рекомендованими повідомленням та судовими повістками з повідомленнями про судові засідання, призначені на 3 та 19 червня 2025 року, направленіна адресу [PERSON] повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 16 червня 2025 року від представника позивача надійшла заява про проведення судових засідань без присутності представника ТОВ «Коллект Центр». Також просить к разі потворної неявки відповідача, повідомленого належним чином, ухвалити заочне рішення. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 24 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання фінансових послуг № 2105543344930 «Стандартний» шляхом підписання електронним підписом позичальника. За умовами пункту 1.1 договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалась надати відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. Вказаний кредит надавався на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (пункт 1.2 договору). Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на суму такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту плати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 договору). Згідно з пунктом 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % рівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % рівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.в, тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (пункт 4.1 договору). Пунктом 1.9 договору визначено, що граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік. До вказаного договору долучено графік платежів, паспорт споживчого кредиту, інформацію щодо порядку (процедури) хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Відповідно до пунктів 4-6 прикінцевих умов додатку № 1 кредитного договору № 2105543344930, [PERSON] підтверджує, що доступ до заповнення від її імені Заяв-Анкет на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від її імені на сайт smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua є дійсними та наданими нею особисто. Всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. У додатку № 1 до кредитного договору Заяви-Анкети зазначені персональні дані [PERSON] , електронна адреса ( [INFO] ), на яку направлений договір, номер карткового рахунку: [NUMBER] . На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3500,00 грн, що листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» від 6 листопада 2024 року, згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 24 лютого 2021 року здійснено переказ грошових коштів на карту [NUMBER] за договором № 2105543344930 в розмірі 3500,00 грн. З наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду інформації, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 24 лютого 2021 року здійснено зарахування коштів на суму 3500,00 грн. Згідно із розрахунком позивача, заборгованість відповідача по договору № 2105543344930, що підлягає стягненню, становить 51613,83 грн, з яких: 3488,70 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 48125,13 грн - сума заборгованості за процентами. 1 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг від 24 лютого 2021 року між № 2105543344930. Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 1 грудня 2021 року № 1-12, клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги щодо 31632 боржників. Здійснення оплата за договором факторингу від 1 грудня 2021 року № 1-12 підтверджується платіжним дорученням від 3 грудня 2021 року № 307600018. Згідно з витягом з Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 1 грудня 2021 року № 1-12 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 24 лютого 2021 року між № 2105543344930 у розмірі 28896,26 грн, яка складається з: 3488,70 грн - заборгованість за тілом кредиту; 25380,56 грн заборгованість по процентам. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги щодо 207307 боржників. До позовної заяви додано також акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023, «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 24 лютого 2021 року між № 2105543344930 у розмірі 51613,83 грн, яка складається з: 3488,70 грн - заборгованість за тілом кредиту; 48125,13 - грн заборгованість по процентам. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за договором від 24 лютого 2021 року № 2105543344930, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 45459,42 грн, з яких: 3488,70 грн - заборгованість за тілом кредиту, 41970,72 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,00 грн судового збору. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн, суд дійшов наступних висновків. Представництво інтересів позивача під час судового розгляду даної справи здійснювало Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» на підставі договору про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року № 01-07/2024 Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги від 1 січня 2025 року № 694 за договором про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року № 01-07/2024 та витягу з акта № 1 про надання юридичної допомоги від 31 січня 2025 року було надано усну консультацію з вивченням документів, ціна за 2 години 3000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду ціна за 2 години 6000,00 грн. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved