Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Київська міська рада, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , в с. Шибене Бучанського району Київської області. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [INFO] померла її баба по лінії батька - [PERSON] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , та після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем за законом п`ятої черги, іншим та єдиним спадкоємцем першої черги за законом є її батько [PERSON] , який спадщину після смерті своєї матері (її баби) не прийняв, однак вона була впевнена, що він спадщину прийняв. У листопаді 2024 року батько запропонував їй переоформити квартиру на неї, оскільки вона фактично у ній проживає, однак нотаріус повідомив, що квартира досі зареєстрована за [PERSON] . Оскільки, її батько [PERSON] не бажає прийняти спадщину, то вона як спадкоємець наступної черги звернулась за видачою свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки вона вважається такою, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим вона звернулась до суду та просить позов задовольнити. Процесуальні дії Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с.16-16). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи, заведеної після [PERSON] (а.с.18). 08.05.2025 року до суду від представника КМР Ліснюк Н.Д. надійшли пояснення, у яких зазначає, що [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки після смерті власниці спірної квартири - [PERSON] (баби позивача) спадкоємцем за законом є її син - батько позивача [PERSON] . На момент подання позову [PERSON] право на спадкування до неї ще не перейшло, оскільки живий спадкоємець першої черги - [PERSON] який не відмовився від спадщини в установленому законом порядку та не втратив право на спадщину. Вимоги [PERSON] не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки за наявності спадкоємця першої черги (батька спадкодавця) вона не має права спадкувати за законом, якщо лише немає заповіту або відмови від спадщини. Тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є такими, що задоволенню не підлягають. 25.06.2025 року у підготовчому засіданні суд протокольно ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. 21.05.2025 року до суду надійшла спадкова справа з Бородянської державної нотаріальної контори №265/2024 щодо спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судовому засідання підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, вказаних в ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що йому відмовлено нотаруісом у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування. Третя особа у судове засідання свого представника не направила, просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , мати якого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.1953 року (а.с. 6). [INFO] народилась [PERSON] , батько якої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.1988 року (а.с. 6). 13.06.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб, після реєстрації якого її прізвище - " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2014 року (а.с. 7). Вказані документи підверджують, що [PERSON] є бабою позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2024 року (а.с. 8). 04.06.1987 року [PERSON] склала заповіт на свого сина [PERSON] (а.с. 34). 26.11.2024 року [PERSON] подав заяву до Бородянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON] (а.с. 30). 10.12.2024 року державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 41-42). 31.01.2025 року [PERSON] подала заяву до Бородянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті її баби [PERSON] (а.с. 42). 31.01.2025 року державним нотаріусом Бородянської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 46). Згідно копії свідоцтва про право власності від 03.02.2003 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 9). Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування після баби [PERSON] , у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] обґрунтувала поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини тим, що вона була впевнена, що її батько [PERSON] , прийняв спадщину після смерті своєї матері (її баби), оскільки остання склала на нього заповіт. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач пропустила з поважних причин. Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Суд, враховуючи, визнання відповідачем, як спадкоємцем попередньої черги, позову, принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON] терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved