Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 31 березня 2025 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачка зареєструвала у шлюбі з відповідачем 03 червня 2003 року. Від цього шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2012 року із відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Позивачка зазначає, що на сьогоднішній день [PERSON] досягла повноліття і аліментні зобов`язання на її утримання припиненні. Дочка [PERSON] навчається у Національній академії внутрішніх справ, на третьому курсі денної форми навчання, на платній формі навчання, спеціальність «Право». Загальна вартість навчання становить 114800 грн. Термін навчання з 19.09.2022 р. до 30.06.2026 року. Також оплачується проживання в гуртожитку дитини: 15.02.2025 року в сумі 2734 грн. 51 коп. Позивачці важко самостійно утримати дочку, вона потребує матеріальної допомоги на утримання дочки з боку батька. Покликаючись на зазначені обставини позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною дводцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягувати з відповідача на її користь 1/2 додаткових витрат на оплату навчання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 14700 грн. та 1/2 додаткових витрат на оплату проживання в гуртожитку донька, яка продовжує навчання. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1317481 від 24 квітня 2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 28). Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки, у судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає частково та просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини та врахувати те, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] з 2014 року, від цього шлюбу має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.35). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В позовній заяві зазначається, що відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та працевлаштованим. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , в свідоцтві про народження серії серії [NUMBER] її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.5-6). Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 08 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] змінив прізвище на " [PERSON] " (а.с. 24). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 165 від 25 березня 2025 року убачається, що [PERSON] розлучена з [PERSON] , і на даний момент дочка [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 8). Дочка сторін [PERSON] з 2022 року зарахована на денну форму навчання, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю 081 «Право» і є студенткою 3 курсу Національної академії внутрішніх справ, на умовах договору із фізичними та/або юридичними особами. Термін навчання з 19.09.2022 до 30.06.2026 р., що підтверджується довідкою № 46/15-154 від 05 березня 2025 року даного закладу (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON] з 22.04.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.36). Від цього шлюбу [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 37-38). Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною дводцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, при цьому просить врахувати, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, та на утримання сина від першого шлюбу з нього стягуються аліменти (що підьверджує і позивачка у позові). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Враховуючи наведене, беручи до уваги утримання відповідачем наразі двох малолітніх дітей, сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, те, що на даний час дочка продовжує навчання у вищому навчальному закладі та не може сама забезпечувати свої потреби, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів слід задовольнити частково, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову. Щодо стягнення 1/2 частини плати за навчання та проживання в гуртожитку слід зазначити таке. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. В постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року в справі № 466/532/16 (провадження № 61-42252св18) вказано, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання), та наявність правових підстав для застосування даної норми у цій справі не встановлено. Верховний Суд в постанові від 24.07.2019 року (справа № 521/2016/16-ц, провадження № 61-31783св18) зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Що стосується сплати половини вартості за навчання та проживання в гуртожитку, суд вважає, що ці витрати не є додатковими витратами на утримання дитини, а входять до складу аліментів у зв`язку з продовженням навчання, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Позивачка звернулася до суду з позовом 31 березня 2025 року, тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на період її навчання у Національній академії внутрішніх справ, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, а саме: з 31 березня 2025 року і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивачка, при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial