Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

у грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», стало власником об`єкту, а саме: [ADDRESS] . Реєстрацію права власності на ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» проведено на підставі: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54595446 від 15.10.2020 17:02:07, приватний нотаріус Пономарьова Дар?я Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Проте, під час здійснення своїх законних прав, щодо володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, Позивачу стало відомо про перебування вказаного майна під арештом на підставі: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48473682/17, виданий 17.09.2015, видавник: Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, (номер запису про обтяження: 38677646). Відомості про суб?єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . З цього стає зрозуміло, що вказані обтяження унеможливлюють, в повній мірі, реалізацію власності Позивача на вказане майно, що є грубим порушенням законних прав права останнього, у зв`язку з чим звернулись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з інформаційної довідки N? 368231326 від 03.03.2024 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. за номером 1921. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.09.2015 у виконавчому провадженні №48473682 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення : 28197,22 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України\~у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16). Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що у даному випадку, позивач не є стороною відповідного виконавчого провадження, є спадкоємцем майна боржника, а отже нею обрано вірний спосіб захисту як звільнення майна з-під арешту (скасування обтяження нерухомого майна). Також, у ході розгляду справи не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачу майна є надмірним втручанням у її право власності. Таким чином, позивач не має можливості вільно розпоряджатися власним майном, а перешкоди у реалізації прав власника мають бути усунені шляхом звільнення майна з-під арешту. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, адже арешт накладено на майно [PERSON] але останній на даний час не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved