Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника, адвоката Сидоренка Олега Андрійовича, у травні 2025 року звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2015 липня виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, протилежні погляди на життя. Подружжя втратило почуття любові один до одного. Шлюб фактично припинив існування декілька років тому, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Вважає заходи примирення недоцільними. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 23 травня 2025 року позовну [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Сидоренко О.А., у судове засідання не з`явилися, натомість представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, натомість засобами поштового зв`язку подала заяву про визнання позову, відповідно до якої просила позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити. Розгляд справи проводити без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 21 березня 2025 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 13 (а.с. 6). Позивач та відповідач мають спільних дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільних дітей. Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище відповідача не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved