Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 15 квітня 2025 року представник позивача [PERSON] (далі позивач) - адвокат Кучерук Тарас Миколайович звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 26 лютого 1995 року, який зареєстрований Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Від спільного шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON] , які на даний час є повнолітніми. Вказує, що за час спільного проживання сторони не змогли зберегти міцну та дружню сім`ю, а ті суперечності, що виникали між ними привели до її розпаду. Між сторонами перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратилось почуття любові один до одного. Вважає, що оскільки шлюб сторін фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та унеможливлює примирення. За вказаних обставин представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. 09 червня 2025 року відповідачем [PERSON] на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, у якому останній просить закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо наявності спору з приводу припинення шлюбу, заявлені позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] - адвокат Кчерук Т.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Вказав, що на даний час позивач перебуває за кордоном, а тому подати заяву про розірвання шлюбу до органу ДРАЦС у останньої не було можливості. Зазначив, що сторони припини шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Одночасно просив подану ним 25 червня 2025 року заяву та відповідь на відзив залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2025 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Шумського районного суду Тернопільської області. 4. Ухвалою Шумського районного суду від 15 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 10 червня 2025 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 25 червня 2025 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 26 лютого 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 04 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області. 7. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON] . На даний час діти є повнолітніми. ІV. Оцінка Суду. 8. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 9. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 10. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач, як на підставу заявлених вимог посилається на те, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, що свідчить про неможливість збереження шлюбу. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. 11. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 12. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 13. Згідно із частинами 1 і 2 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. 14. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 15. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). 16. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 17. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 18. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. 19. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 20. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. 21. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені протягом тривалого часу та позивач не має наміру продовжувати їх надалі. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає розірванню, а позов позивача [PERSON] до задоволення. Щодо відзиву поданого відповідачем суд зазначає, що нормами СК України передбачено як звернення подружжя до органів ДРАЦС із спільною заявою про розірвання шлюбу, так і звернення одного із подружжя до суду із позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач [PERSON] перебуває за кордоном, а тому з об`єктивних причин немала змоги подати заяву про розірвання шлюбу до органу ДРАЦС. Окрім того, положеннями ч. 1 ст. 106 СК України передбачено право, а не обов`язок подружжя, яке не має дітей, подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу, а отже звернення позивача до суду із вказаним позовом не суперечило вимогам ч. 1 ст. 110 СК України. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 22. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, квитанції №А5ТЕ-Е853-DB5E від 28.03.2025 р. позивачем сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. З цих підстав, На підставі викладеного,

Outcome: approved