Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про визначення додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вказаний строк був пропущений з поважних причин. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду судом повідомлені належно. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] в смт. Дослідницьке Білоцерківського району Київської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Померла [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження його матері серії [NUMBER] , яким підтверджується зміна прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Розбіжність написання по-батькові матері позивача « [PERSON] » та « [PERSON] » та ідентичність вказаних імен підтверджується експертним висновком №056/414-а від 04.02.2011р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1995 р. та свідоцтва про право на спадщину від 15.03.1996 р. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дослідницької селищної ради 18.12.1997 р., яким належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] та все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , і бажаючи успадкувати майно померлої матері звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим Гребінківською державною нотаріальною конторою 03.06.2025 р. було заведено спадкову справу № 90/2025, що підтверджується маткріаласи спадкової справи. Однак, постановою Гребінківської державної нотаріальної контори №290/02-31 від 03.06.2025 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне майно після смерті [PERSON] з тих підстав, що пропущений строк для прийняття спадщини та відповідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину. Так, дійсно, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою МКП «Дослідницьке». Реєстрація за різними адресами унеможливлює застосування ст. 1272 ЦК України. А фактично заява про прийняття спадщини була подана вже після завершення встановленого законом 6-тимісяного строку. Так, на початку 2024 р. у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, позивач проходив стаціонарне обстеження та лікування в Білоцерківському підрозділі Київського обласного онкодиспансеру, за результатами обстеження позивачу було встановлено діагноз: С17-злоякісне новоутворення тонкої кишки, нейроендокринна пухлина дванадцятипалої кишки Т3NxM1 mts hepar ст IV кл. гр 2. Атрофічний гіперпластичний гастрит з ентералізацією залоз. Рекомендовано лікування: курс ПХТ оксаліплатин 210 мг в/в 1 день, капецитабін 3500 МГ 1-14 дні. ЗАК щотижнево, наступний курс 12.12.2024 р. В подальшому [PERSON] обстежувався в ДНП «Національний інститут раку», де було отримано консультативний висновок від 07.06.2024 р., яким підтверджено діагноз С17.0 - злоякісне новоутворення дванадцятипалої кишки. Рекомендовано проведення системної терапії препаратом Еверолімус, 10 мг, всередину, щодня. 29.10.2024 р. [PERSON] обстежувався в ТОВ «БЦ Медімпульс», за результатами було встановлено: Стан після ПХТ нейроендокринного захворювання duodenum з негативною динамікою за вказаний період: збільшення кількості та розмірів mts в печінці, збільшення розмірів вторинно змінених парагастральних лімфовузлів. Медіастинальна та правобічна бронхопульмональна лімфаденопатія вторинного характеру. Двобічний гідроторакс (поява рідини в динаміці).КТ-ознаки ідіопатичного легеневого фіброзу, легеневої гіпертензії. Дифузна патологія паренхіми печінки (жирова дистрофія). Прості кісти нирок (тип І за [PERSON] ). Наступне погіршення фізичного стану після перенесеного тяжкого лікування, хіміотерапії підтверджено протоколом ТОВ «БЦ Медімпульс» від 20.02.2025 р., результатами комп`ютерної томографії КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер» від 20.02.2025 р., випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.05.2025 р., з якої вбачається перебування на стаціонарному лікуванні із 15.05.2025 р. по 23.05.2025 р.; а також картою ехокардіографічного обстеження, з якого вбачаються погіршення в роботі серцево-судинної системи. Тобто, з початку 2024 р. позивач хворіє на тяжке онкологічне захворювання, проходить складну хіміотерапію, наслідки якої вплинули на стан організму. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач в шестимісячний строк для прийняття спадщини, який встановлено в ст. 1270 ЦК України не звернувся до нотаріуса у зв`язку з тим, що позивач хворіє на тяжке онкологічне захворювання. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, тривала хвороба спадкоємців є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 р., заява №4909/04). Судом з`ясовано, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори та не подав заяву про прийняття спадщини у зв`язку з важкимзахворюванням на онкологію, що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами. При цьому, суд враховує, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може. Таким чином, встановлені по справі обставини дають підстави суду зробити висновок про те, що причини, з яких позивачем було пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , є поважними, оскільки були пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для вчинення таких дій, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості своєчасно оформити свої спадкові права, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 26 червня 2019 року №565/1145/17 (61-38298св18). Згідно із ч.1\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, для реалізації спадкових прав позивачу слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці. На підставі викладеного та

Outcome: approved