Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 27 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] за змістом якої [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно до складу якого увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 6823080400:11:012:0036, площею 1,7000 га, що розташована за межами с. Майдан-Голенищівський (колишня Голенищівська сільська рада) Летичівського району Хмельницької області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №795008 від 21 травня 2002 року. [PERSON] помер [INFO] , спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] . За життя [PERSON] заповіт не залишала, тому в силу ст.ст. 1223, 1261 ЦК України позивач [PERSON] являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, оскільки є її рідною донькою. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після [PERSON] не має, оскільки її син [PERSON] помер [INFO] . За заявою позивача [PERSON] приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа №73-2020. З метою оформлення земельної ділянки, як спадкового майна після смерті матері, позивач [PERSON] звернулась до цього ж приватного нотаріуса, проте у вчиненні нотаріальних дій їй відмовлено, оскільки вона не може отримати Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , так як не встановлено факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] і втрачений установчий документ на земельну ділянку, тому рекомендовано звернутися до суду із відповідною заявою. Позивач зазначає, що [PERSON] перебувала у незареєстрованому шлюбі із [PERSON] з березня 1959 року до його смерті та вони проживали разом по [ADDRESS] , вели спільне господарство, дбали одне про одного, вважали себе сім`єю, мали права та обов`язки як чоловіка та дружини, були пов`язані спільним побутом. Згідно довідки Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року на час смерті [PERSON] разом з ним проживала дружина [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарських книг Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області по с. Майдан-Голенищівський за 1958-2005 роки [PERSON] , 1918 року народження - голова двору, [PERSON] , 1922 року народження - чоловік. У листі сектору №2 відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24 жовтня 2024 року повідомлено, що [PERSON] включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Прогрес» с. Голенищево, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №09, виданого 05 вересня 1995 року. На підставі розпорядження Летичівської райдержадміністрації №89 від 01 квітня 1997 року [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0250689, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів 10 квітня 1997 року за №660 та виданий, розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату - 2,43 в умовних кадастрових гектарах. Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0250689 [PERSON] на підставі рішення Голенищівської сільської ради №1 від 22 березня 2002 року виготовлений та виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №795008, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49 від 21 березня 2002 року, земельна ділянка із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 1,70 га. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №795008, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №49, виданий 21 травня 2002 року на ім`я [PERSON] на даний час втрачено, тому було подано оголошення про це в місцевому засобі масової інформації «Летичівська газета». На замовлення позивача [PERSON] виготовлено ФОП [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та отримано витяг з Державного земельного кадастру №НВ-7400434132025 від 06 березня 2025 року і земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6823080400:11:012:0036. У зв`язку з тим, що приватний нотаріус відмовила позивачу [PERSON] у оформленні спадщини на земельну ділянку, що належала [PERSON] , оскільки необхідно підтвердити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відсутній правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві, позивач [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки не може скористатись своїми правами як спадкоємця щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, гарантованих Конституцією України. За цих обставин позивач просить суд встановити вищезазначений факт, що має юридичне значення і визнати за нею право власності на спадкове майно - на земельну ділянку. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 27 березня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 27 березня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. 4. Судові засідання призначалися на: 17 квітня 2025 року, 13 і 28 травня 2025 року, 16 червня 2025 року. 5. 04 квітня 2025 року до суду від приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Лазаренко А.П. надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Повідомлено суд, що спадкові справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводились. 6. 17 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 7. 06 червня 2025 року до суду з Летичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист про те, що у відділі відсутня інформація про перебування за життя у шлюбі [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та [PERSON] , 1918 року народження, померлої [INFO] . ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 8. 27 березня 2025 року у судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. 9. 16 червня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує. 10. 17 квітня 2025 року, 28 травня 2025 року до суду надійшли заяви представника відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі доказами, позовні вимоги визнають, не заперечують проти позову. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 11. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 12. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). За приписами ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3). 13. У абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено: установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 14. Згідно з абз. 1 п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. 15. В абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 16. За змістом п. 3 ч. 2 і ч. 7 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В силу до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. 17. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (абз. 1 п. 1). 18. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21 сформульовано наступний висновок. 1) За загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). 2) Слід розмежовувати сферу дії статті 74 СК України і статті 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини (сімейні та спадкові). Якщо вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. 19. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 20. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 21. Так, представник відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. подала суду заяви згідно яких позовні вимоги [PERSON] визнає і не заперечує проти їх задоволення. 22. Отже, відповідач позовні вимоги визнає, таке визнання є повним і безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 23. Відповідач жодним чином не оспорює фактичні обставини у справі, не ставить під сумнів право [PERSON] , як спадкоємця за законом, успадкувати після смерті спадкодавця (матері позивача) [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкове майно - земельну ділянку з кадастровим номером 6823080400:11:012:0036, площею 1,7000 га, яка розташована за межами с. Майдан-Голенищівський (колишня Голенищівська сільська рада) Хмельницького району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №795008 від 21 травня 2002 року, спадщину після якого прийняла [PERSON] з якою він проживав однією сім`єю, спадщину після якої прийняла [PERSON] . 24. При цьому, свідки [PERSON] і [PERSON] суду показали, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , в незареєстрованому шлюбі, прожили так разом однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу близько 40 років, спільних дітей вони не мали, вели разом спільне господарство, мали спільний побут, дбали один про одного, мати позивача [PERSON] доглядала свою тітку [PERSON] і в усьому їм обом допомагала, це ж робила і позивач. 25. Позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку оформити право власності на означену земельну ділянку, оскільки їй у цьому 26 листопада 2024 року відмовила приватний нотаріус, адже не встановлено факту родинних відносин та втрачений установчий документ на земельну ділянку й тому рекомендовано звернутись до суду. 26. Наведені позивачем [PERSON] у позовній заяві обставини підтверджуються поданими нею доказами, а також матеріалами спадкової справи. 27. У зв`язку із тим, що відповідач позовні вимоги визнав повністю і беззаперечно, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 28. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 29. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказала, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved