Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Резнік К.О. звернулася до Оболонського районного суду міста Києва у порядку цивільного судочинства із позовом до Житлово-будівельного кооперативу «АКАДЕМІЧНИЙ-15», про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані, серед іншого тим, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/11029/23 від 23.11.2024 з позивача було стягнуто на користь відповідача 9642,22 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1317,79 грн. інфляційних нарахувань, 241,04 грн. 3% річних, 2684,00 грн. судового збору, 2880,00 грн. витрат на правничу допомогу, всього 16765,05 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.05.2024 у справі №756/11029/23 було скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №756/11029/23 замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] . Зазначається, що позивач була власником квартири [ADDRESS] до 05.06.2009, після продажу позивачем квартири власником є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.06.2009. Крім того, відповідно до Інформаційної довідки КВ-2024№9684 від 25.03.2024, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Таким чином, позивач не є ні власником, ні споживачем, ні виконавцем, ні виробником, відтак не має жодного відношення до заборгованостей, які були на момент звернення відповідача до суду. Разом з тим, 13.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення заборгованості згідно виконавчого листа №756/11029/23 від 19.01.2024. 14.03.2024 з банківського рахунку позивача було безпідставно стягнуто кошти за виконавчим документом у розмірі 18991,56 грн. Беручи до уваги, що позивач не є власницею квартири [ADDRESS] та не користувалася послугами щодо утримання, експлуатації будинку та прибудинкової території, відповідач не мав права та безпідставно отримав кошти у розмірі 18991,56 грн. 29.11.2024 відповідач сплатив на рахунок позивача кошти у розмірі 16715,05 грн., підтвердивши факт безпідставно набутих за виконавчим документом грошових коштів. Протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки остання є порядною та чесною людиною, яка переймається своєю репутацією, честю та гідністю, є особою похилого віку, пенсіонеркою, у неї скрутне матеріальне становище, стягнення з неї коштів негативно вплинуло на її самопочуття та моральних дух справедливості, її безпідставно залишили у скруті. Позивач була змушена позичати кошти для утримання себе, аби придбати їжу та ліки. Крім того, після внесення її персональної інформації до Єдиного державного реєстру боржників, вона зазнала психологічне страждання з боку оточуючих та близьких, оскільки її безпідставно зарахували до числа боржників, яким вона не є. Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн., за професійну правничу допомогу у розмірі 17925,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 10.06.2025 на адресу суду надійшов відзив від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академічний-15», в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, серед іншого, зазначаючи, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення. Про те, що позивач відчужила раніше належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2009, відповідачу стало відомо вже після винесення Оболонським районним судом міста Києва рішення від 23.11.2023 у справі №756/11029/23 та стягнення з позивача відповідних коштів. Раніше ця інформація відповідачу була невідома та не надавалась йому ні позивачем, ні новим власником. За таких обставин, при зверненні у 2023 році до суду відповідний позов ЖБК «Академічний-15» було подано до [PERSON] , як до особи, якій, за наявною у на той час у ЖБК «Академічний-15» інформацією, на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких доказів на спростування вищевказаних обставин стороною позивача не надано. За обставин даної справи саме на позивача покладається обов`язок доведення належними доказами наявності усіх умов виникнення деліктного зобов`язання. Зокрема, підлягає встановленню факт завдання шкоди за участю відповідача, факт, що заподіювачем шкоди є саме відповідач, та розмір завданої шкоди. Тобто, суд зобов`язаний встановити протиправність діяння її заподіювача, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач володів інформацією щодо актуального власника вищевказаної квартири станом на серпень 2023 року позивачем до суду не надано, а відтак, не доведено ні протиправних дій відповідача, ні його вини, ні причинно-наслідкового зв`язку між будь-якою заподіяною позивачу шкодою та діями відповідача, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Також, зазначається, що позивач у позові зазначає, що 14.03.2024 з її банківського рахунку було безпідставно стягнуто кошти у розмірі 18 991,56 грн., з яких 29.11.2024 відповідачем було повернуто 16 715, 05 грн. Звертає увагу, що зазначені кошти були стягнуті з позивача на користь відповідача не безпідставно, а на підставі заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №756/11029/23 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким з [PERSON] на користь ЖБК «Академічний-15» було стягнуто 9642,22 грн. заборгованості за житлово - комунальні послуги, 1317, 79 грн. інфляційних нарахувань, 241,04 грн. 3% річних, 2684 грн. судового збору та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2880,00 грн. Відтак, підставою для стягнення приватним виконавцем з позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадження № [NUMBER] грошових коштів було рішення суду, яке набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню. У подальшому, у зв`язку зі скасуванням у встановленому порядку зазначеного судового рішення, відповідні грошові кошти були повернуті позивачу, однак зазначене не свідчить про неправомірність дій відповідача. Щодо розміру моральної шкоди, зазначається, що позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували розмір моральної шкоди у сумі 40000,00 грн. і не зазначила розрахунку, з якого вона виходила, визначаючи саме такий її розмір. Окрім того, позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження змін в організації її життя, її фізичних, душевних, психічних страждань, будь-яких інших негативних наслідків, з якими закон пов`язує можливість стягнення моральної шкоди. Враховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню, то понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, мають бути покладені виключно на сторону позивача. Крім того, наданий стороною позивача договір №27/03-24-ВІ стосується надання позивачу правової допомоги у справі №756/11029/23, а не у справі №756/4734/25, яка розглядається судом. Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем мало б ставитись у тих справах, в межах яких вона надавалась, оскільки суд може вирішувати питання відшкодування стороні за рахунок іншої сторони тільки тих витрат на правову допомогу, які безпосередньо стосуються справи, що розглядається судом. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №756/11029/23 позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» - 9642,22 грн заборгованості за житлово - комунальні послуги, надані за адресою: [ADDRESS] , 1317,79 грн інфляційних нарахувань, 241,04 грн 3 відсотки річних. Стягнуто із [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» 2684 грн. судового збору. Стягнуто із [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2880 грн. 13.03.2024 було відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь стягувача Житлово-будівельний кооператив «Академічний - 15». Як вбачається з платіжної інструкції АТ КБ ПРИВАТБАНК від 14.03.2024, з [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 18991,56 грн, з призначенням платежу «Стягнення за ВП [NUMBER] з виконання виконавчого документу: Виконавчий лист №756/11029/23 виданий 19.01.2024, документ видав: Оболонський районний суд м. Києва. - на осн. Док. ВК №240314PBNKI000000037569». Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.05.2024 у справі №756/11029/23 заяву [PERSON] про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2024 у справі №756/11029/23 заяву представника позивача про заміну відповідача у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Залучено до участі у справі в якості належного відповідача - [PERSON] . Відповідно до довідки про рух коштів по картці/рахунку [PERSON] , 29.11.2024 на рахунок останньої було зараховано грошові кошти у сумі 16765,05 грн від ЖБК «Академічний-15», в якості повернення коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження [NUMBER] від 19.01.2024, відкритого на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва. Позивач вважає неправомірними дії Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15», правонаступником якого є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академічний-15» та такими, що завдали їй моральних та душевних страждань у зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду з відповідача. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з аналізу зазначених положень ст. 1167 ЦК України, зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювана шкоди. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Виходячи з вищевикладеного, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Частиною 3 статті 8 ЦПК України встановлено, що інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) чи будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Між іншим, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Беручи до уваги зазначене, наявність цивільного спору, який був вирішений в порядку цивільного судочинства не може бути підставою для визнання протиправності дій відповідача, під час реалізації свого конституційного права на захист в судовому порядку, як такий, що заподіяв моральну шкоду позивачу. Також, суд звертає увагу, що відповідач як сторона у справі також міг та повинен був слідкувати за станом розгляду справи №756/11019/23 та як добросовісний користувач процесуальних прав виконувати їх у встановлені законом та судом строки, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 17925,00 грн за професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (ч.2 ст.141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано Договір про надання правової допомоги №27/03-24-ВІ від 27.03.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Резнік К.О., Додатковий договір від 31.12.2024 про надання правової допомоги до Договору №27/03-24-ВІ від 27.03.2024, Акт приймання наданих послуг від 30.03.2025 за Договором №27/03-24-ВІ від 27.03.2024, квитанції, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги. Згідно з п.4.2 Договору про надання правової допомоги №27/03-24-ВІ від 27.03.2024, розмір гонорар адвоката становить 17925,00 грн з урахуванням ПДВ, сплачується клієнтом у готівковому чи безготівковому порядку на рахунок адвоката та поверненню не підлягає. Відповідно до Акта приймання наданих послуг від 30.03.2025 за Договором №27/03-24-ВІ від 2703.202, адвокатом Резнік К.О. надано [PERSON] наступні послуги: усна консультація та аналіз документів - 500,00 грн, складання та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 04.04.2024 до Оболонського р/с м. Києва - 2000,00 грн, складання та подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва по справі №756/11029/23 від 23.11.2023 - 5000,00 грн, складання та подання заяви про поновлення строку на звернення до Оболонського р/с м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення по справі №756/11029/23 - 1000,00 грн, виїзд адвоката Резнік К.О. на судове слухання по справі №756/11029/23 09.05.2024 - 2000,00 грн, складання та подання клопотання про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача по справі №756/11029/23 від 09.05.2024 - 1000,00 грн, складання та подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди від 30.03.2025 - 5425,00 грн. Поряд із цим, слід зазначити, що вищезазначені витрати, які понесені позивачем під час розгляду справи №756/11029/23, у розумінні цивільного процесуального законодавства відносяться до категорії судових витрат, а тому питання їх розподілу повинно вирішуватися судом в межах розгляду справи, у якій їх понесено. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначений процесуальний обов`язок кореспондується і з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З аналізу зазначених положень, вбачається, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. З огляду на вищевикладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, а тому суд вважає позов недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed