Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

14 квітня 2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулись з позовною заявою до Південноукраїнської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лобова О.М., про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій просили визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на спадкове майно по 1/3 частки квартири [ADDRESS] за кожною. Свою позицію позивачі обґрунтовують тим, що вони є рідними сестрами. Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1974 року до 18 липня 2007 року. [INFO] помер батько [PERSON] . Мати, [PERSON] померла [INFO] . Проте за життя, починаючи з весни 2002 року, батьки разом не проживали, фактично припинили шлюбні відносини, оскільки батько раптово, без будь-яких пояснень чи повідомлень, зник із свого постійного місця проживання, протягом тривалого часу ані мама, ані вони як його діти, не мали жодних відомостей про батька, та про його місце перебування, деякий час розшукували його через органи поліції, що ніяких результатів не дало. За заявою матері [PERSON] , рішенням місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2005 року у справі №2-923/2005, батька [PERSON] , було визнано безвісно відсутнім. Лише у 2013 році, батько з`явився у м. Южноукраїнську, повідомив, що він поїхав з іншою жінкою до м. Одеси, тому й не повідомляв про себе ніяких відомостей. Проживав разом з тією жінкою в м. Одеса, а коли вона його вигнала, протягом певного часу жебракував, втратив свої особисті документи, тож вимушений був повернутися до міста Южноукраїнська, щоб відновити паспорт громадянина України, адже лише вони могли підтвердити його особу. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 липня 2014 року у справі №486/2928/13-ц, рішення місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2005 року у справі №2-923/2005 про визнання [PERSON] безвісно відсутнім було скасовано у зв`язку з його появою. Після появи, батько до смерті проживав у дочки [PERSON] , шлюбних відносин з мамою не підтримував, розірваний шлюб батьки не поновлювали ані юридично, ані фактично. Проте, у період безвісної відсутності батька [PERSON] , а саме 08 вересня 2006 року, мати [PERSON] за власні кошти придбала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв. метрів. Під час укладання договору купівлі-продажу квартири, мама повідомила нотаріусу про те, що формально перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який оголошений безвісно відсутнім. До даної квартири, батько ніякого відношення не мав, коштів на її придбання не надавав, ніколи на неї не претендував, квартира придбавалася мамою після зникнення батька та в період його тривалої відсутності, коли вони проживали окремо та їх шлюб фактично був припинений, адже батько ніяких відомостей про себе сім`ї не повідомляв, фактично мав іншу сім`ю. Після смерті мами відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , тож вони як дочки [PERSON] та спадкоємці першої черги за законом, у встановлений законодавством України строк, звернулися до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лобової О.М. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу спадкову квартиру. Будь-якого розпорядження на випадок смерті, за життя, мама не зробила, тож вони всі втрьох є спадкоємцями першої черги за законом, як діти померлої. На час смерті в квартирі була зареєстрована і проживала тільки мати. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу квартиру їм було відмовлено, з посиланням на те, що квартира набута мамою під час формального перебування у шлюбі з батьком [PERSON] та, хоч і в період його безвісної відсутності, але вважається спільною сумісною власністю подружжя. Вважають, що мати [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру [ADDRESS] , і хоча й під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте під час окремого проживання з батьком [PERSON] у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому є особистою приватною власністю [PERSON] . Проте дане право не визнається нотаріусом, що є перешкодою для них у отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року було витребувано докази у справі. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 серпня 1974 року перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 30/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 24/, [PERSON] [INFO] /а.с. 19, 20/ та [PERSON] , [INFO] /а.с. 29/. Прізвище [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу було змінено на « [PERSON] » /а.с. 23/. Прізвище [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстраціями шлюбів змінювалось на « [PERSON] » в подальшому на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] » /а.с. 15-16, 17, 18/. Прізвище [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з реєстраціями шлюбів було змінено на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] » /а.с. 27, 28/. Рішенням Місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2005 року у справі №2-923/2005, [PERSON] , було визнано безвісно відсутнім /а.с. 35/. Згідно договору купівлі-продажу від 08 червня 2006 року, 08 вересня 2006 року [PERSON] придбала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв. метрів. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В., зареєстрованим в реєстрі за №4104. Право власності [PERSON] на зазначену вище квартиру підтверджується також Витягом з державного реєстру правочинів №2861711 від 08 вересня 2006 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11902348 від 20 вересня 2006 року. В договорі купівлі-продажу квартири зазначено, що [PERSON] сповістила продавця про те, що на момент придбання цієї квартири перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відповідно до рішення місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області №2-923/2005 оголошений безвісно відсутнім (п. 8 Договору) /а.с. 37, 38, 39, 42/. На замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 40-41/. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 липня 2014 року у справі №486/2928/13-ц, рішення місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 листопада 2005 року у справі №2-923/2005 про визнання [PERSON] безвісно відсутнім було скасовано у зв`язку з його появою /а.с. 35, 36/. [INFO] [PERSON] помер у віці 62 роки в м. Южноукраїнську, Миколаївської області /а.с. 33/, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] померла [INFO] у віці 71 рік, в м. Южноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області /а.с. 34/, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звернулись її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 88-108/. 24 лютого 2025 року постановою Приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Лобової О.М. відмовлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу квартиру, яка належала на праві спільної сумісної власності їх батькам [PERSON] та [PERSON] /а.с. 54-55/. Постановою Верховної Ради\~України №4007-ІХ від 09 жовтня 2024 року перейменовано місто Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області на місто Південноукраїнськ. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1221\~ЦК України\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Отже, враховуючи наведене, квартира [ADDRESS] є об`єктом спадкування. Згідно ст. 1216, 1217\~ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як вбачається\~зі ст.1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч. 1 ст.\~46\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.. Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст.\~328\~ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогами статті 60 Сімейного кодексу України передбачені підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, а саме, м айно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, згідно вимог ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. З письмових доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] хоча і під час шлюбу з [PERSON] , однак в період фактичного припинення шлюбних відносин, правомірно набула право власності на квартиру [ADDRESS] та правомірно нею володіла, а після її смерті відкрилася спадщина, на вказане майно. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено, останні не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку. Враховуючи, що [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, останні звернулись із заявою про прийнятя спадщини у встановлений законом строк, ішні спадкоємці відсутні, але в позасудовому порядку позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сторони не заявляли про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved