Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

В квітні 2025 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Лук"янець Л.О. звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що сторони з 15.10.2016 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 39. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2022 року у справі № 292/593/22 шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом Червоноармійського районного суду Житомирської області від 18.08.2022 у справі № 292/594/22 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на лютий 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з серпня 2022 року по лютий 2025 року становить 132 578 грн 20 коп. Після повномасштабного вторгнення росії на територію України позивачка змушена була залишити місце свого постійного проживання в Україні та з метою забезпечення безпечних умов проживання та розвитку дитини виїхала з нею за кордон в Чеську Республіку, де проживають на даний час. [PERSON] повністю опікується вихованням дитини, її навчанням та розвитком, донька зростає в безпеці, турботі та любові. Проживаючи з матір"ю, донька сторін забезпечена всіх необхідним для життя та нормального розвитку, що відповідає її інтересам. Згоди між батьками щодо нагального вирішення тих чи інших питань життєдіяльності дитини досягти вкрай важко, адже відповідач не йде на жодні компроміси у спілкуванні з позивачкою, навпаки говорить, що якщо вона не справляється з вихованням доньки, то він відбере її у неї. Таким чином, між батьками існує спір щодо того де і з ким буде проживати їх дитина. На електронне звернення [PERSON] , направлене на електронну адресу відповідача з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий вивіз дитини за кордон для її відпочинку та оздоровлення, [PERSON] жодної відповіді не надав. Позивачка жодним чином не перешкоджає спілкуванню відповідача з донькою, він не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір"ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. [PERSON] не має шкідливих звичок, не зловживає алкогольними та наркотичними засобами, має гарне психічне здоров"я. З огляду на вказані обставини, з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, яка має усталені соціальні зв"язки за місцем теперішнього фактичного проживання, враховуючи те, що батько дитини проживає в іншій країні, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з її матір"ю [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати. Ухвалою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 07.04.2025 відкрито провадження по даній справі та призначено по ній підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 08.05.2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шмата Р.П. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача повністю не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Так, з того часу як позивачка разом з донькою [PERSON] виїхала за кордон та знайшла тимчасовий прихисток у м. Борова Чеської Республіки, у сторін не виникало будь-яких непорозумінь з приводу того, з ким має проживати їх спільна донька. Твердження позивачки про те, що відповідач погрожує відібрати у неї дитину, є голослівним та не підтверджується жодними доказами. Жодних позовів до суду або до органів опіки та піклування про відібрання дитини у матері чи визначення місця проживання дитини з батьком з його боку не було та немає на даний час. Спірних відносин між сторонами щодо проживання їх спільної доньки разом з матір"ю не існує. У листі позивачки з проханням надати їй нотаріально посвідчену згоду на вивіз дитини за кордон не було зазначено відповідного часового проміжку перебування дитини в іншій державі, строку та мети виїзду, що свідчило б про те, що це одноразовий виїзд, тому це могло привести до порушення прав дитини та батьківських прав відповідача. Оскільки дитина і так постійно проживає з матір"ю, тому позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір"ю є безпідставними. Враховуючи викладене, просить суд закрити провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмета спору (а.с. 67-68). 13.05.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивачки [PERSON] - адвоката Лук"янець Л.О. надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачка заперечує проти викладених представником відповідача аргументів та доводів. На переконання позивачки, рішення у даній справі покликане, насамперед, сприяти захисту найкращих інтересів дитини та надасть змогу їй самостійно, без участі батька у найкоротші строки вирішувати нагальні питання, що стосуються будь-яких сфер життєдіяльності дитини. Те, що відповідач проігнорував її прохання оформити дозвільні документи для вивезення дитини на відпочинок, вказує на те, що батько дитини не бажає особисто брати участь у її вихованні та не хоче сприяти матері дитини у тому, щоб вона мала змогу сама дбати про найкращі інтереси їх спільної доньки. Вважає, що при вирішенні даної справи слід враховувати те, що рішення у справах про визначення місця проживання дитини ухвалюється на майбутнє, а самі по собі позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону та на бажанні матері сприяти фізичному та розумовому розвитку дитини. Водночас відповідач не позбавлений можливості брати участь у її вихованні. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Своїм право на подання заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 180 ЦПК України відповідач та його представник не скористалися. Ухвалою Пулинського районного суду Житомирської області від 17.06.2025 закрито підготовче засідання у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, від останньої на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, від останнього на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Відзив, поданий на позовну заяву, підтримують повністю. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання не з"явився, надіслав на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. При прийнятті рішення підтримує висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради № 768 від 04.06.2025 "Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання [PERSON] ". Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.2018, виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 12). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12.09.2022 року шлюб між сторонами, зареєстрований 15 жовтня 2016 року Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, розірвано (а.с. 13-14). Судовим наказом Червоноармійського районного суду Житомирської області від 18.08.2022 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 10-14/9728, виданої 06.03.2020 Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, [PERSON] , 08.08.2018 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Як вбачається з копії відповіді Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 7716 від 05.03.2025 на виконанні у даному відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 292/594/22 від 18.08.2022, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19). Згідно копій розрахунків заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому листу № 292/594/22 від 25.11.2022 загальна сума заборгованості станом на 31.12.2022 становить 5986 грн 80 коп, станом на 31.12.2023 - 26 392 грн 80 коп, станом на 31.12.2024 - 48 498 грн 80 коп, станом на 28.02.2025 - 51 699 грн 80 коп (а.с. 20-23). Відповідно до копій відомостей з реєстру жителів від 28.01.2025 з перекладом з чеської мови [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: № 131, 56982, Борова (а.с. 24-33). Як вбачається з копії рішення директора початкової школи у Борова від 17.04.2024 (№ справи 26/2024) з перекладом з чеської мови [PERSON] , [INFO] зарахована до отримання початкової освіти на шкільний рік 2025/2025 у початкову школу Борова (а.с. 34-35). Згідно копії листа початкової школи Борова від 11.02.2025 з перекладом з чеської мови Слунська Соломія була прийнята до обов"язкового шкільного відвідування у початкову школу Борова від 01.09.2024. Відвідування [PERSON] школи безпроблемне, до навчання вона завжди підготовлена і взірцево виконує домашні завдання. Дуже працьовита, добре навчається, у колективі учеників улюблена. З школою спілкується тільки мати учениці, котра цікавиться успішністю [PERSON] та регулярно відвідує батьківські збори. Батько учениці не підтримує контакти зі школою (а.с. 36-37). Відповідно до копії звернення позивачки, надісланого на ім"я відповідачки 10.03.2025 [PERSON] звертається до [PERSON] з проханням надати їй в строк до 20.03.2025 нотаріально посвідчену згоду на вивіз дитини [PERSON] , [INFO] за кордон у зв"язку з тим, що має намір вивезти доньку на відпочинок до Єгипту (а.с. 17-18). Згідно копії висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 768 від 04.06.2025, враховуючи, що прийняття даного рішення не позбавляє будь-кого з батьків у подальшому реалізовувати власні права та обов"язки з виховання та утримання дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір"ю [PERSON] (а.с.89). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 4 ст. ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У ст. 19 СК України встановлено, що під час розгляду спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Як встановлено судом, в зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, [PERSON] разом з малолітньою дочкою сторін [PERSON] виїхала за межі України і по даний час проживають в Чеській Республіці. З урахуванням того, що матір`ю [PERSON] забезпечуються належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON] , сталі соціальні зв`язки, які склалися за місцем її проживання з матір`ю, психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, враховуючи, що судом під час розгляду справи не встановлено обставин, які б унеможливлювали проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю та могли б нашкодити розвитку дитини, беручи до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку сторони відповідача щодо проживання їх спільної дитини разом з матір"ю, суд вважає, що визначення місця проживання доньки з матір"ю забезпечить зростання доньки [PERSON] у безпечному, спокійному і стійкому середовищі та максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. Також суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не розлучає її з батьком, оскільки він не обмежений у своєму праві на спілкування з донькою, виявлення до неї турботи та на участь у вихованні та утриманні останньої. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved