Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

29.04.2025 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 31.08.2021 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. Позивач зазначає, що сім`я припинила своє існування. Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС немає можливості, оскільки сторони проживають в різних містах. За таких обставин [PERSON] зазначає, що примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому наполягає на розірванні шлюбу. \~Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської від 06.05.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.13-14). \~ \~ Позивач повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження. Згідно тексту позовної заяви, просить справу розглядати за його відсутності (а.с.3). 03.06.2025 року до канцелярії суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява, згідно якої вона не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати без її участі, прізвище просить залишити « [PERSON] » (а.с.17). Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 31.08.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за № 493 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, відсутності взаєморозуміння, шлюбні стосунки фактично були припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Між подружжям втрачені всі духовні та фізичні зв`язки, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.\~110\~СК України. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача та відповідачки, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб припинив своє існування, а тому його слід розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. При цьому, позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved