Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) в інтересах якого діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна (далі адвокат Хорошун О.В.) через систему «Електронний суд» звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач1), [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач2), третя особа: [PERSON] (далі [PERSON] , третя особа) про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що позивач являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Співвласниками іншої 1/2 частини квартири являються: дочка позивача [PERSON] як власник 1/6 частини; [PERSON] власник 1/6 частини квартири; [PERSON] власник 1/6 частини квартири. Позивач зазначає, що право власності на квартиру у сторін підтверджується: у позивача свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 виданим Канівською міською радою на підставі розпорядження № 245 від 25.07.2000, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.08.2007 зареєстрованого в реєстрі 1-3089 (номер спадкової справи 608/2007) після смерті [PERSON] ; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.08.2007 зареєстрованого в реєстрі 1-3091 (номер спадкової справи 106/2007) після смерті [PERSON] ; у [PERSON] свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 (бланк №008646) виданим Канівською міською радою на підставі розпорядження №245 від 25.07.2000; у [PERSON] свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000, (бланк №008646) виданим Канівською міською радою на підставі розпорядження №245 від 25.07.2000; у [PERSON] свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000, (бланк №008646) виданим Канівською міською радою на підставі розпорядження № 245 від 25.07.2000. Власність гарантує не лише права власників, а й зобов`язує, покладає на них певні обов`язки. Саме про це йдеться у статтях 13 і 41 Конституції України, відповідно до яких використання власності не може завдавати шкоди людині, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Зазначає, що частка [PERSON] та [PERSON] є незначними по 1/6 частині в кожної. Фактично трикімнатна квартира є неподільною річчю, оскільки має три кімнати в той час як власників є 4 особи та у кожного створена своя сім`я, тому спільне проживання неможливе в даному житлі. Позивач стверджує, що починаючи з листопада 2000 року [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстраційного обліку в м. Канів Черкаської області та фактично не проживають на території міста і в спірній квартирі, співвласниками якої являються. Наразі їх місце проживання невідоме. Відповідачі не піклуються про свою власність, не сплачують комунальні послуги протягом останніх 24 років, що свідчить про втрату ними до даного житла інтересу. Підтвердженням втрати інтересу до даного житла [PERSON] та [PERSON] є видача довіреності на ім`я [PERSON] з повноваженнями діяти від їх імені останніх для вчинення договорів відчуження, а саме дарування на ім`я [PERSON] частки їх квартири [ADDRESS] , які видані були 06.06.2014 місто Донской Тульської області, РФ. Зазначає, що припинення права власності на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сім`ї, оскільки останні мають житло на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності видане 11.05.2016 на ім`я [PERSON] та свідоцтво про державну реєстрацію права від 24.06.2014 на ім`я [PERSON] , відповідно до яких останні мають у своїй власності житло. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд, припинити право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] та припинити право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] . Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенського І.І. від 05.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.02.2025 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенського І.І., підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Хорошун О.В.. Представник позивача адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання, направили на адресу суду нотаріально завірені заяви, згідно яких розгляд справи просять проводити без їх участі, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують, щодо їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.70). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 (бланк №008646), виданого Канівською міською радою на підставі розпорядження №245 від 25.07.2000, вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] являються: [PERSON] власник 1/6 частини квартири; [PERSON] власник 1/6 частини квартири; [PERSON] - власник 1/6 частини квартири; [PERSON] - власник 1/6 частини квартири; [PERSON] - власник 1/6 частини квартири; [PERSON] - власник 1/6 частини квартири (а.с.40). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.08.2007, зареєстрованого в реєстрі №1-3091, номер спадкової справи №106/2007, вбачається, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з 1/6 частини квартири [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності , виданого 17.11.2000 виконавчим комітетом Канівської міської ради та зареєстрованого Канівським виробничим відділом ЧООБТІ (а.с.41). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16058056 від 26.09.2007, вбачається, що Канівським виробничим відділом ЧООБТІ, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-3091 від 27.08.2007, за [PERSON] було зареєстровано 1/6 частку квартири [ADDRESS] (а.с.42). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.2007, зареєстрованого в реєстрі №1-3089, номер спадкової справи №608/2007, вбачається, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з 1/6 частини квартири [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17.11.2000 виконавчим комітетом Канівської міської ради та зареєстрованого Канівським виробничим відділом ЧООБТІ (а.с.43). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16058055 від 26.09.2007, вбачається, що Канівським виробничим відділом ЧООБТІ, на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-3089 від 27.08.2007, за [PERSON] було зареєстровано 1/6 частку квартири [ADDRESS] (а.с.44). З зазначеного вище вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . З копії свідоцтва про державну реєстрацію права від 24.06.2014 (заповнено російською мовою), вбачається, що [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування квартири від 06.06.2014 є власницею квартири, кадастровий номер 71:26:060109:1356 (а.с.36). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості по основних характеристиках і зареєстрованих правах на об`єкт нерухомості від 04.03.2022 (заповнене російською мовою), вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира площею 25.2 м. кв., кадастровий номер - 50:21:0060103:8974 (а.с.8-9). З копії свідоцтва про право власності від 11.05.2016 зареєстрованого в реєстрі №1-2184 (заповнене російською мовою) вбачається, що вбачається, що відповідач [PERSON] яка являється дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , належить 1/2 частка в праві в спільному сумісному майні подружжя, придбаному подружжям під час шлюбу (а.с.39). Згідно звіту про визначення ринкової вартості 1/6 частини 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] виконаного 15.05.2024 ПП «Інформаційно-консультаційний центр» вартість зазначеної частки квартири становить 144677 грн. (а.с.16-35). Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~статті 47 Конституції України\~держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2\~ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1\~ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із статтею 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями ч. 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в статті 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини другої\~статті 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої\~статті 358 ЦК України\~повинні здійснювати за взаємною згодою. Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Судом встановлено, що сторони, які є співвласниками спірного житла не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, а встановлені обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України) Відповідно до абзацу 3 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України, внесено на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Черкаській області кошти у сумі 354000 грн., відповідно до платіжної інструкції №14 від 09.06.2025 (а.с.123). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, шляхом припинення спільної часткової власності [PERSON] на 1/6 частку квартири та [PERSON] на 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить їм на праві спільної часткової власності та [PERSON] та [PERSON] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошової компенсації вартості зазначених частин квартири в розмірі\~354000 грн.. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору з відповідача, суд у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати залишає за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved