Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь\~ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017 у розмірі 17261,77 грн та судові витрати у вигляді сплаченого судовий збору у розмірі 2422,40,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 20.11.2017 Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та [PERSON] уклали Заяву-договір № 010/1055/82/0148455 про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит з кредитним лімітом 68000,00 грн строком на 48 місяців з 20.11.2017 по 20.11.2021, із фіксованою процентною ставкою, а відповідач зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом і виконати інші обов`язки, передбачені договором. АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, а відповідач не виконав умов кредитного договору, а тому має заборгованість у розмірі 17261,77 грн, з яких: 7411,75 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 9850,02 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. 20.09.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017. 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до позичальників, відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити. Клопотали про застосування строків позовної давності, оскільки датою закінчення строку користування кредитом є 20.11.2021. Відповідно до банківської виписки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» датою останнього руху коштів по картковому рахунку є 17.02.2020, що означає при відсутності платежів в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у звязку з чим, починається дія трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Позивач мав звернутись до суду до 18.02.2023. Позивач не подавав до суду заяву про поновлення строку позовної давності із зазначенням поважних причин такого пропуску. Вважають, що належних доказів укладення кредитного договору позивачем не надано. Кредитний договір не має відповідних реквізитів, зокрема підписів, печаток, а тому є неналежним доказом. Банк має право, а не обовязок продовжити строк кредиту, але строк дії кредиту продовжується за однієї умови, якщо клієнт користувався рахунком після продовження строку кредиту. Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач використовував за рахунок кредиту будь-яку суму коштів після закінчення строку дії договору. Відтак відповідач не надав згоду на продовження строку кредиту, і тому банк не мав права в односторонньому порядку продовжувати строк договору на той самий строк. Пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що під час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~з метою\~запобігання поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~суд за\~заявою учасників\~справи та\~осіб,\~які не\~брали участі\~у справі,\~якщо суд\~вирішив питання\~про їхні\~права,\~інтереси та\~(або)\~обов`язки (у\~разі наявності\~у них\~права на\~вчинення відповідних\~процесуальних дій,\~передбачених цим\~Кодексом),\~поновлює процесуальні\~строки,\~встановлені нормами\~цього Кодексу,\~якщо визнає\~причини їх\~пропуску поважними\~і такими,\~що зумовлені\~обмеженнями,\~впровадженими у\~зв`язку з\~карантином.\~Суд може\~поновити відповідний\~строк як\~до,\~так і\~після його\~закінчення.\~ Крім того, карантинні обмеження та військовий стан не завадили позивачу здійснювати свою діяльність та звертатись до суду з позовами. При укладенні договору відступлення прав вимоги позивачу достеменно було відомо про необхідність звернення до суду до вказаної дати. Відповідач не отримував повідомлень про зміну кредитора у зобов`язанні. Не надано належних доказів переходу права вимоги, платіжне доручення є неналежним доказом. Не надано належних доказів на перерахування на перерахування на картковий рахунок відповідача кредитних коштів у розмір 7411,75 грн, мають бути надані первинні документи, які відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В матеріалах справи є тільки виписка з особового рахунку відповідача, яка була сформована АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» за період з 14.02.2020 по 17.02.2020, в якій відсутні відомості щодо надання кредитних коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом. При кредитному ліміті 6800,00 грн. (п. 1.3. Договору) вказано заборгованість у розмір 7411,75 грн, що є взаємовиключенням. Відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги. З матеріалів позовної заяви вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нарахувало відповідачу відсотки за договором за період з 17.02.2020 по 10.01.202023 у сумі 9667,76 грн. Відсутня виписка по рахунку, що позбавляє можливості відслідкувати рух коштів на рахунку відповідач після відступлення прав вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відсутні докази того, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є фінансовою установою та має відповідну ліцензію на надання фінансових послуг, що виключає набуття ним прав кредитодавця у зобов`язанні, зокрема в частині нарахування процентів за користування кредитом. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає суму завищеною, з огляду на ціну позову, малозначність справи. На спростування\~клопотання та\~заперечень сторони\~відповідача представник\~позивача [PERSON] \~зазначив наступне.\~За умовами\~кредитного договору\~сторонами було\~погоджено поточний\~кредитний ліміт\~6800,00\~грн (п.\~1.3),\~строк кредиту\~ 48\~місяців з\~20.11.2021\~(п.1.4),\~процентна ставка\~ фіксована\~45,0\~%\~річних (п.\~1.5).\~Відповідач підписав\~заяву,\~паспорт,\~тим самим\~ознайомився з\~інформацією про\~умови кредитування.\~Кредитний договір\~є укладеним.\~На підтвердження\~перерахування коштів\~за договором\~факторингу позивачем\~надано платіжне\~доручення №\~1\~від 14.02.2020,\~з якого\~вбачається отримання\~банком останнього\~14.02.2020\~та того\~ж дня\~проведення платежу\~банком,\~тобто 14.02.2020\~кошти за\~таким дорученням\~були перераховані\~на рахунок\~АТ «РАЙФФАЙЗЕН\~БАНК».\~Відступлення права\~вимоги жодним\~чином не\~впливає на\~кредитні зобов`язання\~позичальника.\~Не повідомлення\~боржника про\~заміну кредитора,\~має наслідком\~лише право\~на погашення\~заборгованості первісному\~кредитору.\~Щодо розміру\~заборгованості за\~тілом кредиту\~7411,75\~грн (6800,00\~грн за\~дозволеним овердрафтом\~та 611,75\~грн за\~недозволеним овердрафтом).\~611,75\~грн у\~відповідності до\~розрахунку боргу\~фіксуються як\~борг за\~недозволеним овердрафтом\~ це\~використання банківських\~коштів понад\~погоджений ліміт\~без попередньої\~згоди банку.\~На підтвердження\~користування кредитним\~лімітом,\~позивачем надано\~виписку по\~рахунку відповідача.\~Пунктом 3.1.\~кредитного договору\~передбачено,\~що строк\~кредиту без\~укладення додаткових\~заяв (договорів),\~Банк має\~право продовжити\~на той\~самий строк,\~за умови,\~що останній\~робочий день\~строку кредиту\~банк не\~отримав листа\~клієнта про\~відмову від\~продовження строку\~кредиту.\~Використання клієнтом\~за рахунок\~кредиту будь-якої\~суми коштів\~після продовження\~строку кредиту\~розглядається сторонами\~як згода\~клієнта на\~продовження строку\~кредиту.\~Із викладеного\~слідує,\~що строк\~кредиту продовжено\~ще на\~48\~місяців,\~тобто до\~21.11.2025.\~ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» в\~період з\~17.02.2020\~по 09.01.2023\~було фінансовою\~установою,\~що підтверджується\~відповідним свідоцтвом\~та інформацією\~із сайту\~НБУ,\~а відтак\~мало право\~нараховувати відсотки.\~Строк кредитного\~договору продовжено,\~а тому\~відсотки ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~нараховані в\~межах строку\~дії договору.\~Щодо строків\~позовної давності,\~то строк\~кредиту було\~продовжено ще\~на 48\~місяців,\~тобто до\~20.11.2025\~року,\~натомість позовну\~заяву подано\~01.03.2025.\~Крім того,\~має бути\~враховано Перехідні\~та прикінцеві\~положення Цивільного\~кодексу України,\~відповідно до\~яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~ 258,\~ 362,\~5 59,\~ 681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжувалися на\~строк дії\~такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX,\~перебіг позовної\~давності,\~визначений цим\~Кодексом,\~зупиняється на\~строк дії\~такого стану. В частині витрат на правничу допомогу, то зазначена до стягнення сума є співмірною із складністю справи, зворотного відповідачем не доведено. Аналогічна позиція викладена представником позивача Ткаченко М.М. у письмових поясненнях, поданих до суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини, та дійшов наступних висновків. 20.11.2017 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Заяву-договір № 010/1055/82/0148455 відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку із встановленим початковим кредитним лімітом 6800,00 гривень,строком на 48 місяців, із фіксованою процентною ставкою 45,0% річних у межах строку кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом і виконати інші обов`язки, передбачені договором. Заява, договір та паспорт підписані власноручно відповідачем [PERSON] (а.с. 5-9 - копія договору, заяви та паспорта споживчого кредиту). АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватись кредитним лімітом. Відповідач користувався кредитним лімітом (а.с. 10-15 - копія виписки по особовому рахунку). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 20.09.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017 на загальну суму 7594,01 гривень, з яких: 7411,75 гривень - заборгованість за основним зобовязанням (тілом кредиту), 182,26 гривень - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 19-23 копія договору з додатками). 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за договором про надання кредиту № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017 на загальну суму 17261,77 гривень, з яких: 7411,75 гривень - заборгованість за основним зобовязанням (тілом кредиту), 9850,00 гривень - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 24-31 копія договору з додатками). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В частині заяви відповідача [PERSON] та його представника про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено та який триває на час розгляду справи судом. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. В даному випадку посилання сторони відповідача на вимоги пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України, є помилковим. Позовна давність не є процесуальним строком.\~Вона має матеріально-правову природу і регулюється нормами цивільного законодавства, зокрема, Цивільним кодексом України.\~Процесуальні строки, в свою чергу, визначають порядок та строки вчинення процесуальних дій у судовому процесі. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заяви сторони відповідача та застосування строків позовної давності, оскільки звернення до суду з позовом мало місце в межах строків позовної давності. Суд приходить до висновку, що кредитний договір є укладеним, містить всі необхідні реквізити, зокрема всі складові договору підписані [PERSON] власноруч, містить всі необхідні для такого виду договорів істостні умови, а тому заперечення представника відповідача в цій частині не приймаються судом. Суд не погоджується із позицією сторони відповідача щодо закінчення строку кредитного договору, з огляду на наступне. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що строк кредиту без укладення додаткових заяв (договорів), Банк має право продовжити на той самий строк, за умови, що останній робочий день строку кредиту банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку кредиту розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку кредиту. Відповідачем доказів направлення банку листа про відмову від продовження строку кредит не надано. Так само, як і доказів того, що після 20.11.2021 року він не користувався коштами кредиту. Із викладеного слідує, що строк кредиту продовжено ще на 48 місяців, тобто до 21.11.2025. Щодо аргументів сторони відповідача недоведеність наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру, суд зазначає наступне. Згідно статей 12,13,81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З виписки по особовому рахунку відповідача в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» вбачається, що останній користувався кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, здійснював покупки, знімав готівку та частково погашав наявну заборгованість. Суд приймає вказану виписку як належний і допустимий доказ. За розрахунками позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає 17261,77 грн, з яких: 7411,75 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 9850,02 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суду не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. У судових справах, де йдеться про стягнення заборгованості, на позивача покладається обов`язок довести наявність заборгованості та її розмір.\~Відповідач, у свою чергу, має довести, що заборгованості немає або вона менша, ніж заявляє позивач.\~Іншими словами, відповідач має спростувати обставини, на яких ґрунтується позовна вимога. Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 22.04.2024 № 559/1622/19 (61-12049св23). Суду не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Суд не приймає також посилання сторони відповідача на неповідомлення відповідача про зміну кредитора у зобовязанні, як на підставу для відмови у задоволенні позову. Положеннями ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №\~681/44/15-ц. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Суд також не приймає до уваги посилання сторони відповідача на відсутність у ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права нараховувати відсотки в період з 17.02.2020 по 09.01.2023, оскільки наявність відповідного права підтверджується відповідним свідоцтвом та відкритою інформацією із сайту НБУ. Нарахування відсотків мало місце в межах дії строку кредитного договору. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Подані позивачем докази підтверджують укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору та отримання кредиту, шляхом користування кредитним лімітом. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Всупереч умовам кредитного договору [PERSON] не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість за вказаним договором. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову, а відтак слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~ обмеженою відповідальністю\~ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 010/1055/82/0148455 від 20.11.2017 у сумі 17261,77 гривень, з яких: 7411,75 гривень - заборгованість за основним зобовязанням (тілом кредиту), 9850,02 гривень - заборгованість за процентами. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з позовною заявою через систему «Електронний суд» позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 53 платіжна інструкція). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 02-09/202408 про надання правової допомоги від 02 вересня 2023 року, копію заявки на надання юридичної допомоги № 5 від 01 січня 2025 року, копію витягу з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року та копію платіжної інструкції № 0498090003 від 18 лютого 2025 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 9000,00 гривень (а.с.38-43). Представник відповідача клопотала про зменшення витрат на правничу допомогу, яке суд оцінює як необґрунтоване належним чином. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved