Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Гребенюка С.А., 20.05.2025 звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовом до Відповідача [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем, укладений 11 лютого 1999 року виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №1. Обгрунтовуючи заявлені вимоги Позивач посилається на те, що 11 лютого 1999 року Позивач та Відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №1. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось. Вже близько трьох років фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення та збереження шлюбу Позивач вважає неможливим. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025, справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, 22.05.2025 представник Позивача адвокат Гребенюк С.А. подав до суду заяву про розгляд справи без участі Позивача та підтримання Позивачем позову (а.с.15). Відповідач у судове засідання не з`явився, 30.06.2025 до суду від Відповідача надійшла заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.22). Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 11 лютого 1999 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 11 лютого 1999 року виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між Позивачем та Відповідачем не склалось. Близько трьох років фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо, враховуючи також визнання позову відповідачем. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до\~ст. 1 СК України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Таким чином,\~враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить\~ інтересам\~ подружжя, що має\~ вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~\~ Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.\~141\~та\~142 ЦПК України, а саме суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved