Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти отриманні ним на підставі усного договору у розмірі 40\~000 грн., а також 3% річних, інфляційні втрати у розмірі 4\~551,51 грн. та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.06.2022 року між позивачем [PERSON] до відповідачем [PERSON] було укладено усний договір про позику у розмірі 50\~000, 00 грн., що підтверджується скрін-шотами переписки в «Telegram». Грошові кошти були позичені терміном на два місяці. Позивач, знаходячись у дружніх стосунках з Відповідачем не наполягав на укладені письмового договору позики та сплатив двома платежами на картковий рахунок Відповідача за № [NUMBER] відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму в розмірі 50 000 грн. Передача грошових коштів підтверджується випискою по картці за період 01.11.2022-03.11.2022 р. та дублікатами чеків за 24.06.2022 р. на суму 29 999,00 грн. та на суму 20 000,00 грн. 02.11.2022 р. відповідач повернув на картковий рахунок відкритий у «Приват банк» на ім`я [PERSON] № [NUMBER] 10\~000 грн., таким чином існує борг у розмірі 40\~000 грн. Ухвалою суду від 04.02.2025 року справу прийнято до спрощеного провадження судді Буран В.М. та призначено судовий розгляд (а.с. 79). Представника позивача до суду не прибув, проте в системі «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача до суду. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось з відміткою про отримання повістки. Також судом було створено оголошення про виклик до суду відповідача, яке опубліковано на сайті «Судової влади» (а.с. 68, 74, 92, 93). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції P24A2396481822C3027 від 24.06.2022 р. платник [PERSON] з рахунку № [NUMBER] здійснив перерахування коштів у сумі 29\~999,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , та в той самий день згідно платіжної інструкції P24A2396483562C8610 від 24.06.2022 р. платник [PERSON] з рахунку № [NUMBER] здійснив перерахування коштів у сумі 20\~000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 26, 27). Згідно довідки АТ КБ «Приват банк» від 18.12.2023 року № EVKCTEUGL1QE7H84, на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] 02.11.2022 року було здійснено переказ коштів від DMYTRO KORNIICHUK у сумі 10\~000 грн. (а.с. 24). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 вказаної статті вказує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Статтею 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що письмово договір між сторонами про надання котів не укладався. Отже, даний договір укладений в усній формі. На підтвердження такої домовленості, до справи надано скрін-шоти переписки між абонентом «Корниусик» мобільний [NUMBER] , та іншим абонентом, які згідно змісту діалогу домовлялись про перерахування «50к» на карту № [NUMBER] . В подальшому за змістом діалогу, абонент просив перерахувати кошти на картку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статті 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не вважає доведеним той факт, що абонент « [PERSON] », з яким велась переписка з абонентом, номер якого відповідно скрін-шотів не встановлено, про перерахування суми коштів 50\~000,00 грн., є отримувачем коштів у сумі 29 999,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , та коштів у сумі 20 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , оскільки стороною позивача, на підтвердження вказаних обставин, не було витребувано інформацію з банку: чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] , саме [PERSON] . Так само, вказані обставини не підтверджуються довідкою АТ КБ «Приват банк» від 18.12.2023 року № EVKCTEUGL1QE7H84 про перерахування на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] 02.11.2022 року коштів від DMYTRO KORNIICHUK у сумі 10 000 грн. Так як, вказана довідка не містить точної інформації про номер картки або рахунку та повних ініціалів відправника коштів. Усе зазначене, не дає суду можливість стверджувати, що особа, яка є учасником переписки у наданих в якості доказів скрин шотах, саме відповідачем у справі Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням наданих стороною позивача доказів, доводи позивача про існування усного договору про між позивачем [PERSON] до відповідачем [PERSON] про позику у розмірі 50 000, 00 грн., не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, недоведені належними, достовірними та допустимим доказами та є такими, що ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги про стягнення коштів, не підлягають задоволенню. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів, підстави для стягнення розміру інфляційних втрат та 3% річних - відсутні. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 18\~000 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed