Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] з посиланням на те, що 19.08.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13501-08/2022. 14.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест\~Україна» (нині)ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір\~факторингу,\~на підставі\~якого відбулося\~відступлення прав\~вимоги за\~кредитним договором\~до відповідача, ТОВ\~«Свеа Фінанс»\~в минулому\~(ТОВ\~«Росвен Інвест\~Україна»)набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 19200,00 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14200,00 грн. - заборгованість по відсотках. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту та понесені витрати на сплату судового збору. Ухвалою Ставищенського районного суду від 10.04.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження(а. с. 54). Представник позивача ТОВ «Свеа\~Фінанс»в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 68), до позовної заяви представник позивача додав клопотання, в якому справу просить розглядати у відсутність його представника (а. с. 48). Відповідач в судове засідання вдруге не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, копії ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 53, 57, 65), проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 62, 70).Тому суд вважає, що відповідач відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 67), відзив на позовну заяву не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13501-08/2022, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Кредит надано строком на 25 днів, тобто до 12.09.2022 (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредити в розрахунку 2,50% на добу (п. 1.3). Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0812 (а. с. 6-7). [PERSON] ознайомлений з графіком платежів, який є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 13501-08/2022, що підтверджується накладенням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0812 (а. с. 8). Відповідно до довідки ТОВ "Інвеструм Груп" від 18.03.2025 19 серпня 2022 року було нараховано на рахунок клієнта [NUMBER] , 5000 грн. (а. с. 22) Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 13501-08/2022 від 19.08.2022, де висвітлені транзакції нарахування кредитних коштів на банківську карту клієнта\~\~ [PERSON] , відсотки та суми сплачених/повернутих коштів\~\~останнім за період з 19.08.2022 по 18.03.2025, станом на _18.03.2025 загальна сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 19200 гривень, з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14200 грн. - заборгованість по відсотках (а. с. 17-21). Відповідач не надав суду доказів того, що картка на яку здійснювалось зарахування кредитних коштів йому не належить та не надав суду докази погашення вказаної заборгованості. 14.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 14042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу порядку та строки встановлені договором факторингу (а. с. 23 - 25). Згідно п. 4.1 договору факторингу сторони домовились що ціна договору складає 828 346,67 грн. По платіжній інструкції № 9081 від 14.04.2023 ТОВ «Росвен\~Інвест Україна»перерахувало ТОВ «ФК\~«Інвеструм»828346,67 грн., призначення платежу оплата згідно з Договором факторингу від 14 квітня 2023 року № 14042023 (а. с. 26). Згідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 14 квітня 2023 року № 14042023\~ТОВ «Росвен\~Інвест Україна»[PERSON] у вказаному реєстрі вказаний як боржник під порядковим № 1551 за кредитним договором від 19 серпня 2022 року № 13501-08/2022,\~заборгованість за\~яким становить\~19200,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за процентами 14200,00 грн. (а. с. 27-28, 29). Згідно вищевказаного\~розрахунку заборгованості\~відсотки за\~вищевказаним кредитним\~договором позивачем\~після укладення\~14.04.2023\~договору факторингу\~не нараховувались\~ (а. с. 17-21). Рішенням № 1представника єдиного учасника ТОВ «Росве Інвест Україна» від 25.03.2024 ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву (найменування) на ТОВ «Свеа Фінанс» (а. с. 30). При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З матеріалів справи вбачається, що позичальник та відповідач узгодили розміри кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2\~ст. 1081 ЦК України\~грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором від 19.08.2022 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна», який змінив назву на ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті\~81, частиною 3 статті\~12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.\~79,\~80 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності\~підтверджується факт укладання кредитного договору та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях\~1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц). За умовами договору надання фінансового кредиту № 13501-08/2022 від 19.08.2022 передбачено надання кредиту в розмірі 5000 грн. строком на 25 днів. Отже, позивач за вказаним договором має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 25 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,5% на день) становить 3125 грн. (5000х2,5/100х25). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 8125 грн., з яких 5000,00\~грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~3125\~грн.\~-\~заборгованість по\~відсотках.\~В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1025,16 грн. (2 422,40 х 42,32%). На підставі викладеного,

Outcome: partial