Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

позивачкою подано до Ірпінського міського суду Київської області вказану позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони 10.08.1997 у виконавчому комітеті Ворзельської селищної ради міста Ірпеня, Київської області зареєстрували шлюб за актовим записом № 15. На сьогодні спільні діти є повнолітніми. Подружні відносини з відповідачем фактично розірвано, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Вони з відповідачем мають зовсім різні погляди на життя, за характером не зійшлися, що суперечить подальшому сумісному проживанню та суперечитиме їх інтересам. Відповідач у позасудовому порядку відмовляється від розірвання шлюбу, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з цією позовною заявою. Також зазначено, що рішення про розірвання шлюбу для позивачки є усвідомленим, добровільним та безпосередньо пов`язаним з бажанням припинити подальше подружнє життя, а тому просить позовні вимоги задовольнити, шлюб, зареєстрований між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Білогруд О.О. Ухвалою судді від 19.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Відповідна заява від позивачки надійшла до суду 27.03.2025, а тому хвалою від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 01.05.2025. У судове засідання 01.05.2025 позивачка не з`явилася, відповідач у судовому засіданні повідомив, що заперечує проти розірвання шлюбу, просить надати строк на примирення. Розгляд відкладено на 02.06.2025. У судовому засіданні 02.06.2025 позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, зазначила, що примирення не можливе, вони з відповідачем мають різні погляди на життя. Протягом 10 місяців проживають окремо і вона не має наміру спільно проживати з відповідачем. Протягом вказаного періоду бажання відновити шлюб не виникало, вважає, що шлюб повинен бути розірваний. У судовому засіданні 02.06.2025 відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, просив надати строк на примирення 6 місяців. Він не розуміє чому позивачка покинула його, адже він кохає її, вони тривалий час проживали разом, мають спільних дітей, очікують народження онука, саме тому вважає, що спільна турбота за дочку та майбутнього онука зблизять їх з дружиною і стосунки відновляться. При цьому, зазначив, що, на його думку, вказані обставини трапилися внаслідок нових інтересів дружини книг про духовний розвиток, самопізнання, тощо. Водночас не зміг відповісти щодо інтересів дружини, її світобачення, її захоплень. Вважає, що у них все добре було разом жили у великому будинку, разом працювали по господарству. Ухвалою суду від 06.06.2025 у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення відмовлено. У судовому засіданні 30.06.2025 позивачка повторно просила задовольнити її позовні вимоги, заперечувала проти надання строку на примирення. Зазначила також, що зовсім не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , певний час він зловживав алкогольними напоями, це впливало на їх родину, відбувалися сварки, після того як вона почала жити окремо вона емоційно відновилася, почуває себе комфортно без відповідача і не бажає повертатися у той стан, який мала під час проживання з ним. Відновлення шлюбних стосунків вважає неможливим. У судовому засіданні 30.06.2025 відповідач [PERSON] повторно просив надати строк для примирення 6 місяців, він все ще вважає, що примирення можливе. Однак чому вони з позивачкою не змогли відновити шлюбні стосунки протягом 11 місяців, протягом яких вони вже разом не проживають, відповісти не зміг. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Фактичні обставини, встановлені судом. 10.08.1997 у Виконавчому комітеті Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що 10.08.1997 складено відповідний актовий запис за №15 та 10.08.1997 видано свідоцтво серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON] . Вказане підтверджується копією актового запису про шлюб. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи судом зауважується, що згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування у шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Тобто діє презумпція рівноправності жінки та чоловіка. Частина четверта статті 56СК України підкреслює, що примушування учасника подружжя до збереження шлюбу є порушенням права на свободу і особисту недоторканість, що може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] фактично припинено, сторони близько 11 місяців проживають окремо, спільних неповнолітніх дітей та спільних інтересів не мають, позивачка не зацікавлена у збережені шлюбних відносин, сторони не підтримують та не ведуть спільне господарство, позивачка категорично заперечує проти подальшого перебування у шлюбі з відповідачем. Водночас суд враховує, що сторони тривалий час перебувають у шлюбі, при цьому є зрілими дорослими людьми, які в силу життєвого досвіду та мудрості повинні розуміти та поважати думки та бажання один одного. Тому, суд повторно не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення з огляду на категоричне заперечення щодо примирення зі сторони позивачки. Примушування позивачки перебувати у шлюбі, в якому вона не бажає перебувати, на думку суду, є порушенням її права на особисте (приватне) життя та волевиявлення, таке примушування суперечить закону та моральним засадам суспільства. При цьому, судом наголошується, що факт розірвання шлюбу між чоловіком та жінкою не перешкоджає повторному укладенню шлюбу у разі наявності взаємних почуттів, взаємоповаги та взаємного бажання бути родиною. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я у сторін розпалася, примирення на сьогодні неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. За клопотанням позивачки їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », а також судові витрати понесені нею при зверненні до суду. З урахуванням наведеного‚ на підставі статей 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved