Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

24.04.2025 року представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов мотивовано тим, що 18.01.2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем було укладено кредитний договір №172114, на підставі якого [PERSON] було видано кредит у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів під 2% на день. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 440 гривень, з них сума кредиту 2000 гривень, заборгованість за процентами 8 440 гривень. 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №172114. Таким чином представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 440 гривень та судовий збір. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.05.2025 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 23.05.2025 року до суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно якої представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 гривень (а. с. 42-44). Представник позивача Пархомчук С. В. в позовній заяві прохав розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 18.01.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №172114, відповідно до якого клієнту надано кредит у розмірі 2000 гривень строком на 30 днів, тобто до 16.02.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту з розрахунку 2% на добу. Зазначено рахунок позичальника - № [NUMBER] . Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 15-16). Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Займер» зазначено номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор та одноразовий ідентифікатор (а. с. 11). Представником позивача також надано графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно вказаного графіку сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 1200 гривень (а. с. 17). Згідно довідки ТОВ «Профітгід» 18.01.2021 року на рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти у розмірі 2000 гривень відповідно до договору №172114 (а. с. 27). 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 (а. с. 18-21, 25-26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 позивач отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №172114 від 18.01.2021 у розмірі 10440 гривень, з яких сума виданого кредиту 2000 гривень, залишок по відсотках 8440 гривень (а. с. 10). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі викладеного вище суд вважає факт укладення кредитного договору №172114 від 18.01.2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем та отримання [PERSON] грошових коштів доведеним. Водночас суд не може погодитися з нарахованим розміром відсотків з огляду на наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача, яка виникла на підставі кредитного договору становить 10 440 грн., з них сума кредиту 2000 гривень, заборгованість за процентами 8 440 гривень (а. с. 9). Згідно вказаного розрахунку не зазначено період відповідно до якого здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Водночас з умов укладеного кредитного договору №172114 від 18.01.2021 року вбачається, що сторонами було погоджено розмір кредиту 2000 гривень, розмір і тип процентної ставки 2 % на добру, фіксована, а також строк на який надано кредит 30 днів. Судом встановлено, що у позовній заяві також не обґрунтовано стягнення заборгованості у розмірі 10 440 гривень, не зазначено період за який проводиться нарахування відсотків. Разом з тим відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 вказано кількість днів прострочення кредитного договору - 254. Також відповідно до п. 2.3 кредитного договору №172114 від 18.01.2021 року визначено що проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кедиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд зазначає, що у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Крім цього, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 визначено, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.\~ Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не може слугувати підставою для нарахування кредитором відсотків передбачених договором після настання прострочення умова договору про право банка нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (пункти 6.32. 6.36. постанови). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, задоволенню не підлягають. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №172114 від 18.01.2021 у розмірі 3200 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2000 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 1200 гривень (з розрахунку 2% від суми кредиту * 30 днів). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 30,65% (3200/10440*100), а тому із [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 742,47 гривень. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, копію акту про отримання правової допомоги від 20.05.2025 року, копію платіжної інструкції №38601 від 20.05.2025 року про сплату 10 500 гривень за надану правничу допомогу, рахунок від 20.05.2025 року (а. с. 12-14, 46, 50, 51). На підставі викладеного, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3218,25 гривень.

Outcome: partial