Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 17.01.2025 року через канцелярію подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві вказаного суду за вх. № 969, в якій просив ухвалити рішення про залишення на його самостійному вихованні та утриманні їх з відповідачкою [PERSON] малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач [PERSON] не порушував. Позивач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Мундяк М.М., 28.05.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву у новій редакції, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3578, в якій, з урахуванням зміни предмета позову, просив ухвалити рішення про встановлення факту самостійно виховання та утримання ним їх з відповідачкою [PERSON] малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач [PERSON] надалі не порушує. Вимоги позовної заяви, з урахуванням зміни її предмета, обґрунтовано тим, що сторони у справі не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте упродовж певного періоду проживали разом, за час котрого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У подальшому, спільне життя сторін у справі не склалося, й вони обоє прийняли для себе рішення, що краще буде їм розійтись, відповідно, шлюб реєструвати не було вже потреби. Однак, постало питання про те, з ким після їх роз`їзду, залишиться проживати їх малолітня дочка, й позивач [PERSON] наполіг на тому, що дочка залишилися проживати з ним, проти чого відповідачка [PERSON] не заперечувала, а в подальшому виїхала закордон, де влаштувала своєї життя. Отож, малолітня дочка сторін у справі надалі проживає з позивачем [PERSON] та перебуває виключно на його утриманні, а відповідачка [PERSON] лише час-від-часу, коли короткочасно перебуває в Україні, відвідує її,проте фінансової допомоги не надає. Своєю чергою, позивач [PERSON] має фінансові заощадження, забезпечений житлом, у зв`язку з чим, власне й має змогу самостійно виховувати та утримувати їх з відповідачкою [PERSON] малолітню дочку. На даний час, особливо у період діючого в Україні воєнного стану, позивач [PERSON] , задля захисту у першу чергу прав та інтересів малолітньої дочки, а також захисту своїх прав як її батька, вважав за потрібне визначити свій відповідний статус, задля чого звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, у котрій, опісля зміни її предмета, обрав спосіб захисту - про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дочки, а рішення суду про встановлення такого факту буде мати юридичне значення, так як від нього буде залежати виникнення особистих прав позивача [PERSON] , можливість їх безперешкодної реалізації, як і можливість безперешкодної реалізації інтересів малолітньої дочки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] , з її участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні вказаного позивача, до [PERSON] , про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, не скористалась, проте у складеному 03.04.2025 року висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , зазначена третя особа вказала, що при ухваленні рішення у цій справі покладається на думку суду. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні вказаного позивача - Служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, до неї, про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навела. Заяви/клопотання сторін та інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мундяк М.М., 15.04.2025 року засобами електронного зв`язку подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про відкладення розгляду справи, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-685, у котрому просив відкласти підготовче засідання, призначене у цій справі на 15.04.2025 року о 14:30 год., на іншу дату та час, в силу його зайнятості в іншому судовому процесі у Львівському апеляційному суді. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мундяк М.М., 06.05.2025 року засобами електронного зв`язку подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про відкладення розгляду справи, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-825, у котрому просив відкласти підготовче засідання, призначене у цій справі на 06.05.2025 року о 10:30 год., на іншу дату та час, в силу його зайнятості в іншому судовому процесі у Стрийському міськрайонному суді Львівської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, в особі начальниці Ковалишин Н.І., 09.05.2025 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 12.05.2025 року за вх. 3125, про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника зазначеної третьої особи, у котрому одночасно просила врахувати складений та затверджений у цій справі 03.04.2025 року висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Мундяк М.М., 28.05.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 3578, з різних питань, у котрому він просив проводити підготовче засідання за його відсутності та за відсутності його представника, також просив витребувати від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачкою [PERSON] за період, починаючи з 01.01.2024 року. Інших заяв/клопотань від сторін та інших учасників цієї справи ані до стрийського міськрайонного суду Львівської області, ані до Сколівського районного суду Львівської області, не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві була зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковським В.М., у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 21.01.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи - відповідач ки [PERSON] .. Так, згідно отриманої 21.01.2025 року відповіді № 1047718, зазначена відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковського В.М. від 21.01.2025 року справу за єдиним унікальним номером 456/317/25 та номером провадження 2/456/697/25, у зв`язку із встановленням необхідності пред`явлення вищевказаної позовної заяви з дотриманням правил загальної підсудності, визначених у ч. 1 ст. 27 ЦПК України, направлено у Сколівський районний суд Львівської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] , котрим є [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.02.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У цій справі, за власною ініціативою, залучено Службу у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] . Зобов`язано третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, подати суду письмовий висновок щодо доцільності проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] , та перебування такої дитини на самостійному вихованні й утриманні батька. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. сколе, Стрийський район, Львівська область, 13.03.2025 року, 14:30 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 13.03.2025 року підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 03.04.2025 року о 10:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 03.04.2025 року підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 15.04.2025 року о 14:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 15.04.2025 року задоволено клопотання позивача [PERSON] , подане через представника - адвоката Мундяка М.М., про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 06.05.2025 року о 10:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 06.05.2025 року підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 28.05.2025 року о 14:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, враховуючи неподання третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службою у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області письмового висновку щодо доцільності проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - позивачем [PERSON] , та перебування такої дитини на самостійному вихованні й утриманні батька. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області засобами поштового зв`язку 12.05.2025 року на адресу Сколівського районного суду Львівської області надійшов письмовий висновок щодо доцільності проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - позивачем [PERSON] , та перебування такої дитини на самостійному вихованні й утриманні батька, разом із рішенням від 03.04.2025 року за № 107 «Про затвердження висновку про визначення місця проживання», разом із письмовим клопотанням, що було зареєстроване в діловодстві за вх. 3125, про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника зазначеної третьої особи. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 28.05.2025 року, з-поміж іншого, прийнято заяву позивача [PERSON] про зміну предмета позову (позовну заяву у новій редакції), закрито підготовче провадження та призначено цю справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, на 19.06.2025 року о 12:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область.Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Мундяка М.М. про витребування доказів. Витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , - за період, починаючи з 01.01.2024 року. Витребувана від Державної прикордонної служби України інформація про перетин державного кордону України відповідачкою [PERSON] надійшла на адресу Сколівського районного суду Львівської області засобами електронного зв`язку 02.06.2025 року й була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1018, та засобами поштового зв`язку 10.06.2025 року й була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3908. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 12.11.2024 року, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд цієї справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте відповідачка [PERSON] у таке судове засідання не з`явилася, не повідомивши про поважні причини такої своєї неявки. Не забезпечила явку уповноваженого представника у таке судове засідання й третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, клопотавши заздалегідь про розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника. Своєю чергою, представник позивача [PERSON] - адвокат Мундяк М.М., будучи присутнім у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті, вимоги позовної заяви з урахуванням зміни її предмета підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, що викладені у ній у новій редакції. Інші процесуальні дії у цій справі ані Стрийським міськрайонним судом Львівської області, ані Сколівським районним судом Львівської області, не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників справи на відповідних етапах були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] як батька за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких його прав, а також прав власне малолітньої дитини, відповідачки [PERSON] як її матері, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, щосторони у справі, які є громадянами України, у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак упродовж певного періоду часу, починаючи з початку 2020 року, проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка за зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] , що по [ADDRESS] . У цей час у сторін у справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданому Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 27.05.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 8), яка на даний час є малолітньою. У подальшому, спільне життя сторін у справі не склалося, й вони обоє прийняли для себе рішення, що краще буде їм розійтись, відповідно, шлюб реєструвати не було вже потреби. Як вбачається з Акта обстеження умов проживання, складеним 26.04.2024 року комісією у складі компетентних працівників Служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області на підставі заяви позивача [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 12), позивач [PERSON] та їх з відповідачкою [PERSON] малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , з-поміж інших членів сім`ї, проживають за адресою: [ADDRESS] . Матір вказаної дитини - відповідачка [PERSON] , за вказаною адресою не проживає та відсутня. Згідно заяв громадян України [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , та [PERSON] [INFO] , жителя [ADDRESS] , справжність підписів на котрих засвідчені 15.01.2024 року приватною нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Палінською О.В., номери у реєстрі 54, 55 (копії містяться у справі, а. с.10, 11), обоє зазначених осіб цими заявами стверджують, що позивач [PERSON] , [INFO] , здійснює самостійне виховання та утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] (копія міститься у справі, а. с. 59-60), затвердженого рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області 03.04.2025 року за № 107 «Про затвердження висновку про визначення місця проживання» (копія міститься у справі, а. с. 58), на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Стрийського міськвиконкому 24.03.2025 року розглянуто заяву та надані до справи документи й встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, але проживали у цивільному шлюбі. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] .. Однак спільне життя у батьків [PERSON] не склалося і вони стали проживати окремо, і дочка залишилась проживати разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З вказаною адресою для дитини створено належні умови проживання, для дитини відведено окреме місце для ігор та окреме спальне місце, дитина забезпечене сезонним одягом та взуттям, продуктами харчування. [PERSON] є вихованкою молодшої дошкільної групи ЗДО «ясла-садок» № 15 Стрийської міської ради Львівської області, батько старанно виконує свої обов`язки щодо виховання та створення сприятливих умов для повноцінного розвитку дитини, цікавиться справами групи та потребами закладу дошкільної освіти. У сім`ї відсутні ознаки СЖО, батько дитини - [PERSON] характеризується позитивно, скарг та заяв на його негативну поведінку у старостат с. Верчани не надходило, він на одліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Стрийської міської ради Львівської області «ТМО СМОЛ» не перебуває. Матір дитини - [PERSON] перебуває закордоном, фінансової допомоги на виховання дитини не надає, дитина проживає за рахунок її батька [PERSON] .. Як вбачається з витребуваної від Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону України відповідачкою [PERSON] , котра надійшла на адресу Сколівського районного суду Львівської області засобами електронного зв`язку 02.06.2025 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1018 (міститься у справі, а. с. 75), відповідачка [PERSON] у період з 01.01.2024 року по 30.05.2025 року включно тринадцять разів перетинала державний кордон України у пунктах пропуску «Малий Березний та «Ужгород», востаннє виїхала з України 20.05.2025 року, а її перебування щоразу в Україні становить, як правило, кілька днів (близько тижня), основний час відповідачка [PERSON] перебуває закордоном. Релевантні норми, джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо обов`язку батьків, пов`язаних із вихованням та утриманням їх малолітніх/неповнолітніх дітей, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства». Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Своєю чергою, права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. Так, за приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1-4 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого у ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Своєю чергою, права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено у ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» Так, за приписами частин 1, 2 ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі за єдиним ункальним номером 320/948/18 та номером провадження № 14-567цс18 зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі за єдиним унікальним номером 560/17953/21 та номером провадження № 11-150апп23. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі за єдиним ункальним номером 201/5972/22 та номером провадження № 14-132цс23 зроблено висновок, що заява про встановлення факту самостійного виховання дитини не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то заявлене питання не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів сторін у цій справі, належить в першу чергу зазначити, що правовідносини, котрі включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Отож, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Як наслідок, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки нормами чинного СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану чи рішенням суду та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Окрім того, нормами чинного СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена у ч. 1 ст. 15 вказного Кодексу «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. З`ясовуючи у межах пред`явлених позовних вимог питання щодо необхідності встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем [PERSON] їх з відповідачкою [PERSON] малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд враховує ті встановлені у судовому засіданні обставини, згідно з котрими відповідачка [PERSON] як матір хоча й не позбавлялася батьківських прав щодо вказаної дитини, як і у встановленому порядку не вирішувалось питання про відібрання вказаної дитини від неї, вона також не визнавалася недієздатною/обмежено дієздатною, як і не оголошувалась безвісно відсутньою, тощо, однак вона як матір вказаної дитини, безпричинно вже тривалий час не користується своєю батьківською правосуб`єктністю, зокрема не здійснює щодо вказаної дитини прав та не виконує обов`язків, пов`язаних з її вихованням та утриманням. Так, беззаперечно встановлено, що малолітня дочка сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , з народження проживала та надалі постійно проживає разом із позивачем [PERSON] як її батьком, який власне й займається її розвитком, вихованням, а також повністю забезпечує усім необхідним. Натомість відповідачка [PERSON] постійно перебуває за межами України, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. При цьому, як уже йшлося вище, у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідачки [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для постійного спілкування з своєю дитиною, при її бажанні. Навпаки встановлено те, що відповідачка [PERSON] не вживала достатніх заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не зверталася. Такі обставини, на переконання суду, свідчать про небажання відповідачки [PERSON] на даному етапі брати участь у вихованні дитини та в її утриманні. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, на переконання суду, задля якнайкращих інтересів малолітньої дочки сторін у справі [PERSON] , [INFO] , все ж належить встановити факт, що позивач [PERSON] самостійно виховує та утримує її, а ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення сімейних прав та обов`язків позивача [PERSON] як батька, пов`язаних з можливістю подальшого одноосібного виховання та утримання вказаної дитини, задля того, щоб вказана дитина, в силу різних обставин, не залишилася у майбутньому без належного догляду. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного і з відділень АТ «Ощадбанк» від 13.02.2025 року за № 4 (копія міститься у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved