Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківського міської житлово-експлуатаційна контора № 1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. 26 травня 2025 року від представника позивача Вдовиченка А.В. на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд прийняти додаткове судове рішення у цивільній справі № 357/5476/25 про розподіл судових витрат сторони Позивача, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі 15500,00 (п`ятнадцяти тисяч п`ятсот) гривень та їх стягнення із Відповідача. Заява обгрунтована тим, що позов [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківського міської житлово-експлуатаційна контора № 1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити частково; стягнути із Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1 на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в розмірі 106 053,00 грн.; стягнути із Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1 на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити; стягнути із Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1 на користь [PERSON] витрати на проведення судової експертизи в розмірі 18 200,00 грн.; стягнути із Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1 на користь [PERSON] судові витрати у справі, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2 327,52 грн. В судовому засіданні 21 травня 2025 року представник Позивача адвокат Вдовиченко А.В. заявив про стягнення інших судових витрат із Відповідача, пов`язаних із розглядом справи, та подачу доказів їх понесення Позивачем. Сторона Позивача у своєму Позові від 17.04.2025р. повідомила про те, що станом на 17 квітня 2025 року (дату подання цієї Позовної Заяви) судові витрати Позивача складаються із: оплати судового збору в сумі 3270,82 гривень; витрати на проведення експертом будівельно-технічного дослідження в розмірі 18200,00 гривень (16200,00 + 2000,00); витрат на оплату проведення та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 гривень (а саме написання цієї Позовної Заяви, формування додатків до неї, збір доказів, подання Позову та додатків через засоби Електронного суду, - для Суду та Відповідачу), а всього 31470,82 гривень (3270,82 + 18200,00 + 10000,00). Із врахуванням вимог п.12 ч.3 статті 2, статей 133, 134, 138, 141 ЦПК України сторона Позивача повідомила в Позовній Заяві, що планує понести судові витрати у загальному орієнтовному розмірі 60000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень), - без врахування вже сплаченої суми судового збору (3270,82грн.) та понесених витрат на проведення експертизи (18200,00грн.). Рішенням від 21.05.2025р. частково стягнуто судові витрати (судовий збір та витрати на проведення судової експертизи). Подання попереднього розрахунку забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити неспівмірність таких витрат (Постанова КГС від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21). Договір про надання правничої (правової) допомоги від «14» листопада 2024 року за № 1, укладений між фізичною особою [PERSON] та адвокатом Вдовиченком А.В. (далі Договір від 14.11.2024р.) додаток № 1 до цієї Заяви та Розрахунок витраченого часу, що брався до уваги при розрахунку витрат на надання правової допомоги на початковому етапі її надання (містить загальні відомості про перелік послуг та їх вартість) додаток № 2 до цієї Заяви. На виконання вимог Договору від 14.11.2024р. між адвокатом Вдовиченком А.В. та клієнтом (Відповідачем) [PERSON] в подальшому складено та підписано відповідні акти прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), - в яких деталізовано обсяг та вартість наданих послуг/виконаних робіт, зокрема від: 17.04.2025р. (додаток № 2 до Договору від 14.11.2024р.) додаток № 3 до цієї Заяви; 21.05.2025р. (додаток № 3 до Договору від 14.11.2024р.) додаток № 4 до цієї Заяви. Факт розрахунку станом на дату подання цієї Заяви між адвокатом Вдовиченком А.В. та [PERSON] підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами (№ 1 від 14.11.2024р. на суму 10000,00 гривень та № 1 від 21.05.2025р. на суму 5500,00 гривень, - додаток № 5 до цієї Заяви), а всього на 15500,00 гривень (10000,00 + 5500,00). Судовий розгляд у даній заяві призначено судом на 26 червня 2025 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представники сторін звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача просив суд задоволити заяву про ухвалення додаткового рішення\~ в повному обсязі, представник відповідача не заперечувала проти задоволення вказаної заяви. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви, судом проведено розгляд за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21 травня 2025 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківського міської житлово-експлуатаційна контора № 1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково та стягнуто із Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 1 на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в розмірі 106 053,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу\~ надано: 1)Договір про надання правничої (правової) допомоги від «14» листопада 2024 року за № 1, укладений між фізичною особою [PERSON] та адвокатом Вдовиченком А.В.; 2)Додаток № 1 до Договору від 14.11.2024 року; 3)Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), згідно з яким замовник сплатив виконавцю грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн.; 4)Акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), згідно з яким замовник сплатив виконавцю грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн.; 5)Прибутковий касовий ордер на суму 10 000,00 грн.; 6)Прибутковий касовий ордер на суму 10 000,00 грн.; 7)Ордер адвоката Вдовиченка А.В., на надання правничої допомоги [PERSON] . В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача за первісним позовом щодо відсутності детального розрахунку у звіті про обсяг наданих послуг згідно договору про надання правової допоомги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. У справі, що розглядається, було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, висловлена у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 № 910/12155/22. Враховуючи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2025 року позов [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківського міської житлово-експлуатаційна контора № 1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково, проте питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді не вирішено, суд приходить висновку про доцільність задоволення заяви та ухвалення додаткового судового рішення. Разом з цим приймаючи до уваги те, що рішенням суду від 21 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, в розмірі 71,16% від розміру заявлених до суду позовних вимог, з відповідача на користь позивача витрати за надання правничої допомоги мають підлягати до стягнення витрати в сумі 11 029,80 грн., що становить 71,16 % від задоволених судом позовних вимог. Сторона відповідача будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не скористалася своїм правом на подачу клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, що в свою чергу, позбавляє суд самостійно ухвалити рішення про зменшення вказаних судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial