Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У травні 2025 року представник позивача - адвокат Єлісєєв Д. О. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між позивачем і відповідачкою. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 21 березня 2024 року, спільних дітей не мають. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подружні відносини між ними припинено. Між сторонами відсутні взаєморозуміння та довіра, постійні конфлікти та недомовленості. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23\~травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 27 червня 2025 року 09-30\~год. Представник позивача адвокат Єлісєєв Д. О. подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала. Оскільки відповідачка визнала позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 21 березня 2024 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 194. За твердженням позивача, що не заперечувала відповідачка, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільних дітей не мають. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. та на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачу судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved