Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

23.04.2025 року заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на те, що громадянин України [PERSON] є сином заявника [PERSON] , [INFO] . 09 січня 2023 року [PERSON] начальником [INFO] було вручено Сповіщення № 49 від 09.01.2023 року, відповідно до якого, її син, солдат [PERSON] , [INFO] , навідник зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , 07.01.2023 року у смузі оборони бригади в районі н.п. Бахмут Донецької області під час бойового завдання, зник безвісти. Відповідно до службової доповіді від 07.01.2023 року, на ім`я командира військової частин [NUMBER] полковника [PERSON] : "07.01.2023 року, згідно розпоряджень командира [NUMBER] омпбр №709/23дск від 03.01.2023 20 військовослужбовців зенітного ракетно-артилерійського дивізіону були направлені для виконання бойових завдань у смузі оборони бригади, в район м. Бахмут. Під час виконання бойових завдань отримав поранення несумісні з життям солдат [PERSON] . У зв`язку з тим, що тіло не було знайдене прошу вважати солдата [PERSON] не загиблим, а зниклим безвісті." Солдат [PERSON] , безвісти зник за обставин, які загрожували йому смертю - стрілецького бою в міській забудові м. Бахмут під час відбиття атаки противника. Синельниківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження №12023041390000040 від 10.01.2023 р. про те, що її син [PERSON] , [INFO] , який проходить військову службу на посаді навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , 07.01.2023 року у смузі оборони бригади в районі н.п. Бахмут Донецької області під час бойового завдання зник безвісти ( ЄО 281 від 10.01.2023 року). Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст.115 КК України. З 07.01.2023 року до сьогодні [PERSON] , [INFO] жодного разу не виходив на зв' язок, жодного разу не появлявся за місцем розташування військової частини [NUMBER] , жодного разу не появлявся за місцем проживання родини, що мешкає в [ADDRESS] , жодного разу нікому з членів родини не телефонував і не присилав листа, не з`явився за місцем дислокації військової частини [NUMBER] . З того часу 09.01.2023 р. взагалі будь-кому, хто знав [PERSON] нічого не відомо про його місце знаходження, про його стан здоров`я і взагалі чи він живий. По факту його відсутності слідчим відділом Бахмутського РУП ГУНП в Донецькій області відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України та на даний час він перебуває у державному розшуку як безвісті зниклий за особливих обставин. Встановити місце перебування [PERSON] ні заявнику [PERSON] , ні іншим його родичам, ні правоохоронним органам, не вдалося. Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 13.02.2023 р. № 275 полковника [PERSON] «Про результати службового розслідування за фактом відсутності відомостей стосовно знаходження військовослужбовця зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] » встановлено, що солдат [PERSON] безвісті зник під час виконання службових обов`язків, захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації [INFO] в місті Бахмут Донецької області. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти [INFO] солдата [PERSON] в місті Бахмут Донецької області є збройна агресія російської федерації, протидія наступальним діям переважаючих сил противника. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, які зниклі безвісти за особливих обставин №20230703-132 від 03.07.2023 р. Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] вважається безвісти зниклим. Реєстрація заяви № 281 від 10.01.2023 Синельниківським районним управління ГУНП в Дніпропетровської області. Об`єднаний центр з координації пошуку і звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України, Національне інформаційне бюро, Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими включило [PERSON] , [INFO] до реєстрів Національного інформаційного бюро, щодо [PERSON] не надходили відомості від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування [PERSON] , [INFO] у полоні, стану його здоров`я та місця утримання. Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 430 від 20.04.2023 року виданої начальником штабу - першим заступником командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , солдат [PERSON] дійсно в період з 24.08.2022 по 02.11.2022, з 30.11.2022 по 23.12.2022, з 29.12.2022 по 07.01.2023 брав участь у заходах, необхідним для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, н.п Троїцько-Сафонове Миколаївської області, м.Баштанка Миколаївської області, м.Бахмут Донецької області. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. Згідно Витягу з Протоколу № 5 засідання комісії військової частини [NUMBER] з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 21 травня 2024 року визнані учасниками бойових дій військова частина [NUMBER] ( [ADDRESS] ) пункт 433, солдат [PERSON] , навідник (безвісти зниклий). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20250123- 00003095 від 23.01.2025 р. Міністерства у справах ветеранів України Гонтаренко Ростислав Андрійович, [INFO] має статус учасника бойових дій з 21.06.2024 р. 09.04.2025 року начальником слідчого відділу Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області підполковником поліції Артемом Лящук на заяву представника [PERSON] було надано відповідь №401/02-2025 про те, що під час досудового розслідування з метою всебічного, повного та ефективного проведення досудового розслідування були скеровані всі необхідні запити до відповідних установ з метою отримання інформації щодо місцезнаходження, встановлення в трупі, утримання в полоні, факту обміну (звільнення) [PERSON] . Місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , не встановлено. Відповідно до листа уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України від 05.04.2025 р. № 44 Артура Добросердова, в розпорядженні Уповноваженого наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин [PERSON] , [INFO] , проте станом на сьогодні інформація про його фактичне місцезнаходження , перебування в полоні або загибелі відсутня. Підтвердження про перебування у полоні [PERSON] , [INFO] від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста відсутнє. На даний час місцезнаходження [PERSON] , [INFO] не встановлено, він пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю. З дати зникнення минуло 2 роки 3 місяці 14 днів. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 м.Бахмут Бахмутської міської територіальної громади з 12.12.2023 року знаходиться в окупації і там припинені бойові дії. Оголошення фізичної особи [PERSON] померлим заявнику потрібно для оформлення спадщини, отримання ОГД (одноразової грошової допомоги), подолання невизначеності в громадянському стані, яка породжує для заявника та інших членів сім' ї низку проблем в суспільстві, керування власністю. Членом родини заявника [PERSON] є її онук [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , залучений як заінтересована особа. Шлюб між сином заявника [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 р. по справі №191/806/19. Батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] в селі Георгіївна Синельниківського району Дніпропетровської області про що свідчать додане до заяви свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Заявник [PERSON] вважає, що її син [PERSON] загинув і смерть його не викликає сумніву, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду в порядку окремого провадження із зазначеною заявою з метою оголошенням його померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] є [INFO] , то необхідно оголосити його померлим з [INFO] , місце смерті місто Бахмут Донецької області. В зв`язку із викладеними обставинами, заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , просить суд, оголосити [PERSON] , який народився [INFO] у м. Синельникове Дніпропетровської області, померлим у м. Бахмут Донецької області [INFO] . 19.05.2025 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Літвін С.М. подано письмове пояснення, в якому він просив врахувати положення ст. 46 ЦК України, а також Постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, в якій вказано: п. 81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. П. 82. - Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року N 309. П. 83. У цьому Наказі N309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. 84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу N 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Як вказано у поданій заяві, 09.01.2023 року [PERSON] начальником [INFO] було вручено Сповіщення № 49 від 09.01.2023 року відповідно до якого він сповіщає про те, що її син солдат [PERSON] , [INFO] , навідник зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , [INFO] у смузі оборони бригади в районі н.п. Бахмут Донецької області під час бойового завдання зник безвісти. Тому, потрібно визначити часові характеристики ведення бойових дій в районі н. п. Бахмут Донецької області та врахувати їх при вирішенні справи. У відкритому судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. До початку проведення судового засідання начальником [INFO] [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи без участі представника територіального центру. Законним представником [PERSON] , [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи без їх участі, просила заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в письмовому поясненні до справи просив врахувати викладену позицію. До початку проведення судового засідання представник Військової частина [NUMBER] , Пильгук Я.О., надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник Синельниківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю малолітнього [PERSON] , батьком якого є військовослужбовець [PERSON] , який зник безвісти в період воєнного стану в н.п Бахмут Донецької області. З січня 2023 року [PERSON] на зв`язок з нею не виходив. Ухвалення рішення їй потрібно для отримання допомоги. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що військовослужбовець [PERSON] , є його рідним племінником, і він зник безвісти. Всі вжиті заходи по встановлення його місцезнаходження не дали результатів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на час зникнення військовослужбовця [PERSON] в районі м.Бахмут Донецької області, він обіймав посаду заступника командира, проводив службове розслідування з даного приводу. На позиції з [PERSON] був [PERSON] , який розказав, що під час виконання бойового завдання, Ростислав переліз через барикаду, зайняв там позицію, але туди попало РПГ, говорив, що може й граната. [PERSON] намагався покликати [PERSON] , але відповіді не отримав, не міг підійти до нього, так як противник обстрілював вікна. [PERSON] не бачив, що [PERSON] загинув, але бачив, що в нього попала граната. [PERSON] не виходів на зв`язок, його телефон не відповідав, рація не спрацювала, повідомлень від нього не було. Дістатись до [PERSON] не було можливості, через постійні обстріли противником. Знайденого тіла [PERSON] немає , тому він вважається безвісти зниклим. Суд, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.8), заявниці у справі. 24.02.2022 року Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у державі введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, не переривався, і діє до теперішнього часу. [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу за призовом по мобілізації 07.03.2022 року [INFO] . Сповіщенням №49 від 09 січня 2023 року, повідомлено [PERSON] , як матір солдата [PERSON] , навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітно-ракетного артилерійського дивізіону, про те, що 07 січня 2023 року у смузі оборони бригади в районі н.п. Бахмут Донецької області, під час бойового завдання, [PERSON] зник безвісти. Згідно витягу з ЄРДР за кримінальним провадженням №12023041390000040 від 10.01.2023 року, від [PERSON] надійшла заява про те, що її син [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу за призовом по мобілізації 07.03.2022 року [INFO] , проходив військову службу на посаді навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітно-ракетного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , зник безвісти під час виконання бойового завдання 07.01.2023 року у смузі оборони бригади в районі населеного пункту Бахмут Донецької області (ЄО 281 від 10.01.2023 року). Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 03.07.2023 року, 16.05.2023 року [PERSON] , [INFO] , набуто статусу особи, зниклої безвісти (а.с.12). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. При цьому, приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувано, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. У вказаній Постанові Верховним Судом вказано, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 2526 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48). За висновками Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 3132), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не\~можна відраховувати\~шестимісячний строк,\~передбачений частиною\~другою статті\~46\~ЦК України,\~від дати\~ймовірної загибелі\~фізичної особи\~на території\~ведення активних\~бойових дій,\~оскільки внаслідок\~триваючих активних\~бойових дій\~ситуація на\~певній території\~може бути\~невизначеною та\~непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У справі, що розглядається, судом встановлено, що 23.04.2025 року заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Романенко О.В., звернулася до суду із заявою про оголошення її сина померлим - солдата [PERSON] , навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітно-ракетного артилерійського дивізіону, який [INFO] у смузі оборони бригади в районі н.п. Бахмут Донецької області, під час бойового завдання, зник безвісти. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року №376, станом на 23 квітня 2025 року (на дату подання заяви до суду), населений пункт Бахмут Донецької області, в період з 24.02.2022 року до 12.12.2023 року був територією активних бойових дій, а з 13.12.2023 року тимчасово окупований Російською Федерацією, до теперішнього часу, безперервно, в тому числі станом на 23.04.2025 року. Зважаючи на викладене, суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] , 1994 року народження, померлим від дня закінчення тимчасової окупації Російською Федерацією м. Бахмут Донецької області, та відповідно відсутності на вказаній території активних бойових дій. Отже, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про оголошення особи померлою з тих підстав, що заяву подано до суду з порушенням строків, визначених частиною другою статті 46 ЦК України, тобто передчасно.

Outcome: dismissed