Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що після смерті його батьків відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала покійній матері [PERSON] та 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала покійному батьку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 травня 2001 року. [INFO] позивач, після смерті свого батька [PERSON] , звернувся із заявою до нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 20 серпня 2024 року № 72989350. Під час оформлення спадщини дізнався від державного нотаріуса, що його батьки розлучені з 1980 року. Крім того, виявилося, що його покійний батько прийняв спадщину, але не оформив її. Покійні батьки позивача проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , як чоловік і дружина, вели спільне господарство, мали спільний побут,доглядали один за одним. Хоча батьки і проживали однією сім`єю, проте покійний батько не скористався своїм правом встановити у суді факт проживання однією сім`єю з мітір`ю, бо хворів на IX дифузний кардіосклероз, фібриляція передсердь постійна форма. СН ІІ Б, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню з 2005 року. На підтвердження обставин, що батько з матір`ю проживали разом однією сім`єю, надано довідку ЖЕК № 206 від 19 червня 2006 року та довідку ЖЕД № 203 від 22 травня 2013 року, де вказано, що батьки зареєстровані разом із 21 серпня 1980 року, батько зазначений як власник особового рахунку та власник 1/2 частини квартири, а матір (дружина) та власник 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . 17 вересня 2024 року державний нотаріус Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини і роз`яснив про можливість поновлення цього строку в судовому порядку. 20 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після смерті своєї матері до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу від 20 вересня 2024 року № 73012859. Позивач є єдиним спадкоємцем померлої матері та батька, інших спадкоємців як за заповітом, так і за законом немає. Крім нього у його батьків дітей більше не було. Зазначив, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не знав, що батьки розлучені, а його покійний батько повідомляв, що оскільки вони з його покійною матір`ю були зареєстровані та проживали за однією адресою, то після її смерті він прийняв спадщину, а позивачу буде достатньо все оформити після його смерті. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] на два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Витребувати спадкову справу № 537/2024 у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, яка була заведена після смерті [PERSON] . Витребувати спадкову справу № 547/2024 у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, яка була заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 537/2024 щодо спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 547/2024 щодо спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON] , [INFO] . У листопаді 2024 року Київська міська рада подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що для визначення особі додаткового строку на прийняття спадщини повинні бути зазначені поважні причини пропуску такого строку, адже без зазначення поважних причин у суду відсутні правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини. 20 листопада 2024 року на виконання ухвали суду від 17 жовтня 2024 року Шістнадцята київська державна нотаріальна контора направила копію спадкової справи № 537/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] та копію спадкової справи № 547/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими з підстав заявлених у позовній заяві та просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте у відзиві зазначив про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації смерті у місті Києві, копія якого наявна в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого наявна в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя, 19 березня 2013 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. 17 вересня 2024 року позивач, після смерті свого батька [PERSON] , звернувся до нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Того ж дня [PERSON] , після смерті [PERSON] , звернувся до нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 17 вересня 2024 року позивач звернувся з листом до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори щодо надання йому роз`яснень щодо прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] 17 вересня 2024 року Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора надіслала [PERSON] роз`яснення щодо прийняття останнім спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] 20 вересня 2024 року позивач, після смерті своєї матері - [PERSON] , звернувся із заявою до нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Із копій матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 30 грудня 1988 року. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 05 травня 2001 року № 29798 на квартиру [ADDRESS] право спільної сумісної власності належало [PERSON] та [PERSON] . Листом державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 17.09.2024 року № 1959/01-16 повідомлено [PERSON] , що ним пропущено строк на прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] а також вказано на відсутність доказів постійного проживання разом з померлою на час смерті. У судовому засідання свідок [PERSON] повідомила про те, що із позивачем у неї сусідські відносини та вони знайомі з 1980 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також повідомив про те, що із позивачем у нього сусідські відносини. Проживає у будинку [ADDRESS] із 1992 року. Із сім`єю [PERSON] знайомий. Про факт розлучення [PERSON] не знав. [PERSON] проживали як чоловік та жінка, тобто разом, у них були нормальні сімейні відносини. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, тимчасова непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, тимчасові несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, і він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 357/8183/22. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (див. постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22). Таким чином, наведені позивачем обставини щодо необізнаності про неприйняття спадщини [PERSON] - батьком позивача не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інших причин, пов`язаних з наявністю об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк, позивачем не наведено та в матеріалах справи відсутні відповідні докази. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З огляду на викладене, а також на встановлені судом обставини, зокрема, на відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed