Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Представник ЧМР звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів. Позовна заява мотивована тим, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером: 7310136600:38:002:1266, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована 04.12.2023. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником нерухомого майна (нежитлової будівлі), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136600:38:002:1266). На підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період з 04.12.2023 по 31.03.2025 зазначеною земельною ділянкою на суму 321\~439,42 грн. Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради листом від 15.09.2023 № 24/01-08/3-07/414 звертався до [PERSON] , однак відповідного реагування не було. Відтак Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свій дохід, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності чи користування на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, що мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. У зв`язку з наведеним просить стягнути з [PERSON] на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою у розмірі 321\~439,42 грн. Стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної зави на користь Чернівецької міської ради. Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівців від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача надав суду заяву, в якій вимоги позову визнав та просив розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач позов визнав, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером: 7310136600:38:002:1266, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована 04.12.2023. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником нерухомого майна (нежитлової будівлі), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,2900 га (кадастровий номер 7310136600:38:002:1266). На підставі\~витягів з\~технічної документації\~про нормативну\~грошову оцінку\~земельної ділянки\~Департаментом урбаністики\~та архітектури\~Чернівецької міської\~ради проведено\~розрахунок безпідставно\~збережених коштів\~у розмірі\~орендної плати\~за землю\~за користування\~без належних\~на те\~правових підстав\~у період\~з 04.12.2023\~по 31.03.2025\~зазначеною земельною\~ділянкою на\~суму 321\~439,42\~грн.\~Департамент урбаністики\~та архітектури\~Чернівецької міської\~ради листом\~від 15.09.2023\~№ 24/01-08/3-07/414\~звертався до\~ [PERSON] , з вимогою сплатити кошти за фактиче користування, який відповідно до відмітки повертався у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у\~ст. 377 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно\~ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Частиною 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За змістом\~ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на ці положення, власник нерухомого майна не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно, у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. [PERSON] набувши право власності на нерухоме майно на території Чернівецької міської ради, упродовж тривалого часу не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою під кадастровим намером 7310136600:38:002:1266, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій розташовані належні йому на праві приватної власності об`єкти нерухомості. Відповідно до положень\~ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. В силу\~ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами ст. 14.1.147\~Податкового кодексу України, плата за землю\~обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.\~Податковим кодексом України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5). Відповідно до вимог ст.21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» та\~п.14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст. 288.5.1\~Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. Зважаючи на перебування об`єктів нерухомості у приватній власності [PERSON] , останній не сплачував кошти за фактичне користування земельною ділянкою під кадастровим намером 7310136600:38:002:1266, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим бюджет Чернівецької міської ради недоотримував кошти у вигляді орендної плати за використання даної земельної ділянки, чим заподіяно шкоду інтересам територіальної громади. Окрім того, оскільки на земельній ділянці розміщене майно, що перебуває у власності відповідача, міська рада позбавлена можливості вільно розпоряджатись вказаною земельною ділянкою з метою отримання доходу у вигляді орендної плати та наповнення бюджету. З огляду на викладене, зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 288.5.\~Податкового кодексу України\~передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки. Таким чином, з урахуванням положень\~Податкового кодексу України, враховуючи те, що договір оренди щодо вказаної земельної ділянки не укладений, мінімальна величина розміру орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Чернівецької міської ради, встановлюється на рівні 3% від нормативної грошової оцінки. Відтак, розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою становить: - за період з 04.12.2023 по 31.12.2023 становить 17\~390,02 грн., - за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 становить 238\~252,56 грн., - за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 становить 65796,84 грн. Загальна сума неотриманого доходу у вигляді орендної плати з 04.12.2023 по 31.03.2025 становить 321\~439,42 грн. Згідно з ч.1\~ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України. Частиною першою\~ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо клопотання [PERSON] про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. За змістом ст. 435\~ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2)щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Суд звертає увагу, Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення. Також упостанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. До подібного висновку прийшов і Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду у справі 2-1230/11 (провадження № 61-33465 св18), який у постанові від 30.10.2019 року зазначив, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців представник відповідача обґрунтував тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому є непрацездатним, і його сукупний дохід за рік становить 144451,84 грн., що майже вдвічі менше суми заборгованості за позовом. Суд враховує те, що 21.08.2024 відповідачу було видано пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності. Разом із тим, суд відзначає, що доказів, які б достеменно підвереджували відсутність у відповідача доходу суду надані не були. На переконання суду, встановлення відповідачу ІІ групи інвалідності не свідчить про 100% втрату ним працездатності та неможливість отримання заробітку. Цих підстав, суд вважає, що представником відповідача не було доведено підстав для відстрочки виконання рішення суду.

Outcome: approved