Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бойко Н.Г., звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. В обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіт його мати не залишила. Вказав, що є єдиним сином померлої [PERSON] та був зареєстрований та проживав окремо за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері, він до нотаріальних органів не звертався, так як вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки відразу вступив в управління та володіння спадковим майном і міг в будь-який момент оформити спадщину. Звернувшись 09.12.2024 р. до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлої матері, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини. Зазначив, що спадщину прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, тому просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Бойко Н.Г. в судове засідання не з`явились, представник заявника надала до суду заяву, в якій прохала слухати справу у відсутність заявника та представника, заявник заявлені вимоги підтримує повністю. Заінтересована особа - представник Китайгородської сільської\~ради Дніпровського\~району Дніпропетровської\~областіу судове засідання не з`явився, проте надали на адресу суду заяву, в якій прохають справу розглянути справу без участі представника, заперечення стосовно задоволення заявлених вимог відсутні. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. в судове засідання не з`явилась. подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без участі нотаріуса. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). У відповідності до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно з ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Китайгородською сільською радою Царичанського району 03.10.2001 р. (а.с.15). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу 00048886414, [INFO] народився [PERSON] та згідно виправлення, внесеного до відомостей актового запису прізвище дитини [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.57-58). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 03.02.1971 р. [PERSON] зареєструвала шлюб 27.04.1962 р. із [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] » (а.с.56). Після смерті матері [PERSON] залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.11.1988 р. (а.с.61). Також згідно технічного паспорта на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , власником являється [PERSON] (а.с.62-64). Листом КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 11.12.2024 р. № 456 повідомлено, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року, об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.11.1988 р., виданого виконкомом Царичанської районної ради на підставі рішення виконкому Царичанської районної Ради народних депутатів №341 від 26.10.1988 р. Зареєстровано Дніпродзержинським БТІ 09.11.1988 р. в книзі №2, за №342 (а.с.65). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2024 р. приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.16). Згідно акту про встановлення місця проживання від 18.02.2025 р. за адресою: [ADDRESS] з 1983 року і на день смерті [INFO] постійно проживала гр. [PERSON] , [INFO] . З 2002 по 2004 рік догляд за домоволодінням здійснював син померлої [PERSON] [PERSON] , [INFO] . З 2004 по 2022 рік [PERSON] постійно проживав без реєстрації за вищевказаною адресою (а.с.17). Згідно довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 09.12.2024 р. №1446/01-26, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та постійно проживала на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , одна. Окремо проживав син [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Відповідно до довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.06.2025 №648/01-26, [PERSON] за період часу 2001-2002 року за земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , було сплачено земельний податок повністю, заборгованість відсутня (а.с.128). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою заявника. Дійсно, [PERSON] в будинку на [ADDRESS] проживав з дитинства. Потім жила тільки його матір [PERSON] , до якої він постійно приїзджав, допомагав. Коли матір померла, то заявник почав там проживати, а пізніше переїхав проживати до батьків дружини, оскільки там потрібен був більший догляд. Однак, продовжував слідкувати за будинком, саджав огород та здійснював інший догляд за майном. Також, сплачував комунальні послуги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що також є сусідкою заявника, а тому їй достовірно відомо, що заявник після смерті матері [PERSON] постійно приїжджав до будинку та доглядав за двором, саджав огород, а також в нього там були теплиці. Також і на даний час заявник та його сім`я доглядають за двором. Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української PCP (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. З положень ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема, наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього, вчинення дій по управлінню та володінню спадковим майном. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. При виборі і застосуванні норми права до даних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого, самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживати разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до правового висновку викладеного у постанову ВС від 03.03.2021 року у справі № 747/467/18 вбачається те, що Верховний Суд зазначає, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св 19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Таким чином, аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи покази свідків, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявником юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вступивши в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved