Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (далі - позивач) звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 24100 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та відповідачем було укладено кредитний договір № 38264. За вказаним договором відповідач отримав 4000,00 грн. у кредит строком на 20 днів, за умови сплати 2% в день або 730% річних. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 38264. З огляду на вказане, позивач вважає, що він наділений правом вимоги до відповідача з питання стягнення заборгованості за вказаними договорами. Позивач вважає, що розмір заборгованості відповідача за договором № 38264 становить 24100 грн., з яких 4000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 20100 грн. - заборгованість за процентами. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідачем відзив до суду не надано. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явився учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачем укладено договір № 38264 від 02.07.2021з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Відповідно до умов п.п. 1.1. - 1.5. вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 21 днів, тобто до 22.07.2021. Строк дії договору 21 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту Згідно Додатку 1 до договору № 38264 від 02.07.2021строк на який надано кредит - з 02.07.2021 по 22.07.2021; загальна вартість кредиту 6700 грн., з яких 4000 грн. сума кредиту, 2100 грн. проценти за користування кредитом, 600 грн. комісія за користування системою. Судом встановлено, що вказаний договір укладений в електронній формі, кошти згідно було зараховано на картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №4094/05 від 21.05.2024. Судом також встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 38264. Згідно розрахунку позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 25.06.2024 24100 грн., з яких 4000 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 20100 грн. - заборгованість за процентами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитних договорів. В частині вимог позивача про стягнення нарахованих процентів, що вважає звернути увагу на таке. Так, позивач просить стягнути з відповідача 20100 грн. процентів станом на 25.06.2024. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 була сформована такі правові висновки: «53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідна правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 р у справі № 300/438/18. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Адже сума процентів, які нараховані кредитодавцями є очевидно не співмірною із сумою кредитних коштів, які отримав відповідач у позику, і створюють умови надмірного боргового тягаря для відповідача. З огляду на вказане, суд вважає, що безпідставно нараховано проценти за договором № 38264 за межами строку кредитування. З огляду на викладене, суд вважає, що розмір заборгованості який підлягає стягненню з відповідача становить 6100,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 2100,00 грн. проценти за користування кредитом із розрахунку 2% за 21 день строку кредитування. Отже, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 6100,00 грн. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то вимоги позивача в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню пропорційно задоволенню позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн. Пропорційно до частини задоволених позовних вимог (25,31%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 613 грн. судового збору за подання позову. Позивачем також заявлено витрати на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи принципи пропорційності та співмірності, незначну складність справи, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial