Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на цю 1/3 частку вказаної квартири; стягнути з неї грошову компенсацію вартості 1/3 частки спірної квартири на депозитний рахунок суду. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй та її малолітній доньці - [PERSON] , 2018 року народження, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, належать по 1/3 частці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а власником 1/3 частки цієї ж квартири є відповідачка [PERSON] . З 2018 року відповідачка у вказаній квартирі не проживає, жодним чином не цікавиться спільним майном, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не сплачує. Позивачка вважає за можливе припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення, із виплатою грошової компенсації вартості 1/3 частки за рахунок позивачки, не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Також зазначає, що співвласники спірної квартини не є членами однієї сім`ї, не ведуть спільне господарство, що свідчить про неможливість спільного володіння та користування майном. Ухвалою судді від 26.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 06.04.2023 призначено проведення судової оціночно-будівельної експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15.04.2025 з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №2045-23 від 10.03.2025, разом з матеріалами даної цивільної справи. Ухвалою від 16.04.2025 поновлено провадження у справі; здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін\~ до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.05.2025 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивачки адвокат Лазуренко І.Ф. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.164). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. Правом на подання відзиву відповідачка не скористалася. В матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 02.03.2023, яка надійшла на електронну пошту суду 02.03.2023, в якій остання серед іншого повідомляє, що проти позовних вимог [PERSON] до неї по цивільній справі №183/308/23 про припинення права власності на житлове приміщення не заперечує. Заява посвідчена приватним нотаріусом на території рф, адресована компетентним органам, в тому числі судовим органам України, серед анкетних даних [PERSON] міститься інформація про наявність документу, що дає право на проживання в рф, виданого 06.04.2020 та зареєстрованого місця проживання на території рф (а.с.36). Вищезазначена заява посвідчена на території російської федерації, з якою припинено дипломатичні відносини. Крім того, документ складено іноземною мовою без нотаріально посвідченого перекладу, а також не скріплено електронним підписом. Відтак, зазначена заява не враховується судом як заява про визнання позову, подана відповідачем. Будь-яких інших заяв чи клопотань за час розгляду даної справи від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці, належить\~ квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.12.2021 КЕВ м.Дніпро (а.с.12). Право приватної спільної часткової власності усіх трьох співвласників зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягами, сформованими станом на 06.06.2022 (а.с.13,14,15). Позивачка [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с.9,11)\~ Відповідачка [PERSON] також зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується відповіддю на запит суду про зареєстроване місце проживання (а.с.32). За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17. Згідно з актом перевірки житлових умов №44, складеного 30.11.2022 депутатом Черкаської селищної ради, за участю сусідів, за результатами обстеження житлово- побутових умов проживання мешканців кв. [ADDRESS] ,\~ встановлено факт того, що дана квартира приватизована та знаходиться у спільній частковій власності; одна із власниць квартири [PERSON] , 1954 року народження, не проживає та не з`являється за даною адресою з 2018 року (а.с.29). Наведене свідчить про те, що відповідачка з 2018 року не проживає у спірній квартирі, що підтверджує доводи позивачки про те, що участі в утриманні нерухомого майна відповідачка не приймає. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки остання з 2018 року не використовує належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, що свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на 1/3 частку квартири, та визнання права власності на цю 1/3 частку за позивачкою обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За висновком експерта №2045-23 від 10.03.2025, виділити в натурі 1/3 частину квартири, загальною площею 46,8 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] не можливо; ринкова вартість 1/3 частини квартири, загальною площею 46,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] становить: у національній валюті 234 321,00 грн без урахування ПДВ; у резервній валюті\~ - 5625,00 доларів США без урахуванням ПДВ, за курсом долара США на дату оцінки (06.02.2025) за даними НБУ 41,6584 (а.с.85-142). Позивачкою внесено грошові кошти на депозитний рахунок суду в якості грошової компенсації відповідачеві вартості 1/3 частки квартири у розмірі 234 321,00 грн., про що надано оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ коштів №29828 від 28.05.2025 (а.с.163). Питання присудження компенсації на підставі ст. 365 ЦК України, визначення її розміру належить до компетенції суду. Тому саме судом, в межах справи мають вирішуватися інші питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду. Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Отже, на депозитному рахунку знаходяться грошові кошти в розмірі 234 321,00 грн., які в силу наведених вимог законодавства повинні бути перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved