Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна (далі - адвокат Константінова Т.М., представник позивача) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про визнання шлюбу недійсним та встановлення факту, що має юридичне значення. Свою позовну заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] являється матір`ю [PERSON] .Разом з позивачкою проживав без реєстрації її син [PERSON] з 2010 року по день його смерті [INFO] . Позивач зазначає, що вони вели спільне господарство.Організацією поховання [PERSON] займалася позивачка. Після смерті сина позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання спадщини, однак отримала відмову, нотаріусом було вказано, що 08.06.1999 її покійний син одружився з [PERSON] . Шлюб зареєстровано у м. Каневі. Позивач стверджує, що [PERSON] ніколи не проживав з даною особою, а тому не міг укласти шлюб. Окрім того через різні місця реєстрації позивачу було також відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через пропуск 6-місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що син фактично проживав у її будинку до дня смерті та ніколи не вів спільне господарство із [PERSON] , вона змушена звернутися до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним та встановлення факту проживання разом з спадкодавцем на момент його смерті. Позивач припускає, що даний шлюб міг бути укладений заради реєстрації відповідача за винагороду, так як покійний син зловживав алкоголем і вподальшому міг забути про дану обставину. Дані обставини підтверджуються актом фактичного проживання. Окрім того даний факт можуть підтвердити свідки. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблини Євгенія В`ячеславовича копію спадкової справи на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; з Канівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08.06.1999 року. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Константінову Т.М.. Представник позивача адвокат Константінова Т.М. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, судової кореспонденції, яка повернулася із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.100-103,116-119, 126-127, 132-133), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с. 97,99,112,113,124). Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Допитаний у судовому засідання в якості свідка [PERSON] , зазначив, що є сином позивачки та братом покійного [PERSON] та надав наступні пояснення згідно яких вказав, у його покійного брата це був третій шлюб, після того, як брат та відповідачка зареєстрували шлюб вони поїхали до Росії на заробітки, вони їздили туди декілька разів, коли повернувся [PERSON] він повідомив, що вони з [PERSON] посварилися та розійшлися. Через деякий час з Росії приїхав брат [PERSON] та забрав всі її речі та майно. Повідомив, що покійний брат був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак до своєї смерті проживав разом з батьками за адресою: [ADDRESS] . Також повідомив, що [PERSON] зареєстрував шлюб у 1999 році, однак спільного господарства з [PERSON] не вів, припустив, що шлюб був зареєстрований з [PERSON] за якусь обіцянку, оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями. Допитаний у судовому засідання в якості свідка [PERSON] , зазначив, що позивачка є його рідною тіткою, а покійний [PERSON] був його двоюрідним братом. Зазначив, що [PERSON] одружився з [PERSON] , а потім вона поїхала в Росію, також повідомив, що в них, напевно, є дитина. Також повідомив, що спільного господарства з [PERSON] не вели та те, що тривалий час [PERSON] проживав з батьками. Допитаний у судовому засідання в якості свідка [PERSON] , зазначив, що є однокласником [PERSON] , також знав покійного [PERSON] та [PERSON] , яка давно виїхала до Росії, зазначив, не може стверджувати чи був зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] шлюб чи не був, однак зазначив, що вони разом їздили на заробітки до Росії, [PERSON] там і залишилася. Також повідомив, що [PERSON] постійно проживав з батьками в їх будинку за адресою [ADDRESS] . Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці 53 років у м. Канів, Черкаського району, Черкаської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09.08.2022, актовий запис про смерть №414 (а.с.27). Позивач [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (заповненого російською мовою), з якого вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Після смерті сина позивачки - [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно а саме: житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у АТ КБ «Приват Банк». З постанови приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Стеблини Є.В. від 25.08.2023 за №144/02-31/02-14 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у АТ КБ «Приват Банк», після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). З матеріалів спадкової справи №4/2022 вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Заповіту померлий не залишав. [PERSON] із заявою до нотаріуса звернувся 12.06.2023. Крім того, 25.08.2023 до нотаріуса із заявою звернулася позивач [PERSON] , у зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.60-82). Крім того, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00037202540 від 18.10.2022, вбачається, що 08.06.1999 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис про шлюб №57 (а.с.68 на звороті -69). З копії актового запису про одруження №57 від 08.06.1999, вбачається, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.50). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. У статті 22 СК України, зазначено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно ч. 1 ст. 24, 25, 26 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У шлюбі між собою не можуть перебувати особи, які є родичами прямої лінії споріднення. У шлюбі між собою не можуть перебувати рідні (повнорідні, неповнорідні) брат і сестра. Повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька. У шлюбі між собою не можуть перебувати двоюрідні брат та сестра, рідні тітка, дядько та племінник, племінниця. За рішенням суду може бути надане право на шлюб між рідною дитиною усиновлювача та усиновленою ним дитиною, а також між дітьми, які були усиновлені ним. У шлюбі між собою не можуть бути усиновлювач та усиновлена ним дитина. Шлюб між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною може бути зареєстровано лише в разі скасування усиновлення. Згідно статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або)не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Для визнання шлюбу недійсним на тій підставі, що шлюб є фіктивним (якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя) необхідно встановити докази, які б свідчили про наявність чи відсутність бажання створити сім`ю, спільне проживання подружжя, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення спільного господарства подружжям та інше. Відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися, як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на наведені представником позивача обставини у справі, та наявні в матеріалах справи письмові докази та покази свідків, суд дійшов висновку, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження належними, достатніми та допустимими доказами під час розгляду справи. Судом не встановлені обставини та відсутні підстави передбачені ст. ст. 22, 24-26, 38 СК України для визнання шлюбу зареєстрованого 08.06.1999 між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №57, недійсним. Щодо позовної вимоги про встановлення юридичного факту, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою позивачки при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України. Доказів, які б спростовували дану обставину, матеріали справи не містять. Таким чином, проаналізувавши оцінивши усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial