Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Народицької селищної ради Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, щовона проживає в [ADDRESS] . Разом з нею в цьому ж будинку проживає її матір [PERSON] . До 2007 р. в цьому ж будинку проживав її батько [PERSON] . Зі слів матері позивачки, будинок, в якому вони проживають, вони з батьком отримали від місцевої адміністрації як службове житло у зв`язку з тим, що мали статус переселенців з Чорнобильської зони. В подальшому її батько оформив право власності на цей будинок. [INFO] її батьки розлучились. До моменту офіційного розлучення батьки не проживали однією сім`єю 3 роки. На момент припинення проживання батьків однією сім`єю позивачці було 12 років. Відповідно, вона не знала і не могла знати умови їх розлучення та правові наслідки такого розлучення. Після розлучення і до своєї смерті її батько не мав інших дітей (ні рідних, ні усиновлених). [INFO] її батько [PERSON] помер. На момент смерті її батько проживав в с. Розсохівське Народицької селищної територіальної громади Коростенського району Житомирської області. Зі слів матері позивачці було відомо, що її батько [PERSON] на момент смерті не мав у власності майна. При цьому позивачка зі слів матері вважала, що право власності на будинок, в якому вони всі разом проживали і в якому проживає з матір`ю на даний час позивачка, батько переоформив на її матір в процесі їх розлучення. З огляду на отриману від матері інформацію про відсутність у батька будь-якого майна, позивачка не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті батька. Вже зі спливом шестимісячного строку вона дізналась, що при розлученні батьків її батько лише виписався з будинку, в якому він проживав з ними. Натомість, її матір цей факт сприйняла як те, що батько право власності на будинок переоформив на неї. При цьому документів, що б посвідчували право власності на будинок, в якому мешкає позивачка, ані в неї, ані в її матері не було. Тому, щоб встановити хто саме має право власності на вказаний будинок, позивач звернулась до Житомирської районної військової адміністрації з проханням надати їй дублікат свідоцтва про право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . 14.10.2023 року вона отримала відповідь, з якої вбачається, що державний реєстратор Житомирської районної військової адміністрації увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу, тому надати дублікат свідоцтва про право власності на будинок не вбачається за можливе. Разом з цим, їй було відправлено просту копію свідоцтва про право власності від 15.01.2002р. на будинок за адресою: [ADDRESS] . З отриманої копії свідоцтва позивачкою було встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Тобто на момент смерті батько позивачки [PERSON] володів 1/3 частки в будинку за адресою: [ADDRESS] , та позивач як єдина донька свого батька [PERSON] мала право за законом на спадкування його 1/3 частки у вказаному будинку Однак, з огляду на наведені обставини, позивачка не знала про наявність у її батька у власності майна і не звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений строк. Листом від 31.01.2025р. Перша Коростенська державна нотаріальна контора повідомила позивачці про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку та роз`яснила процедуру вирішення цього питання в судовому порядку. За наведених обставин [PERSON] просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 р. у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.03.2025 року за клопотанням позивачки з Першої Коростенської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було витребувано інформацію, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 р. підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Народицької селищної ради Коростенського району Житомирської області в судове засідання також не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] батьком останньої зазначений [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 30.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5 зворот). Згідно довідки № 64 від 13.01.2025 р., виданої начальником ЦНАП Народицької селищної ради Коростенського району Житомирської області, на день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] один (а.с. 12). Крім того, судом встановлено, що за заявою [PERSON] завідуючою Першою Коростенською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки нею було пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 11). Згідно відповіді завідуючої Першою Коростенською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 260/01-16 від 20.05.2025 року спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась (а.с 51). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що строк для подання заяви про прийняття позивачкою спадщини пропущений з поважної причини, так як не було відомо про наявність спадкового майна, а тому вона не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Зазначені позивачкою причини пропуску строку, передбаченого законодавством для прийняття спадщини, суд вважає поважними, через що наявні законні підстави визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, задовольнивши таким чином її позовні вимоги. На підставі викладеного, ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved