Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

16.02.2021 року ТзОВ "Вердикт-Капітал" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0019/73/88480. 17.04.2024 року на адресу суду від ТзОВ "Вердикт-Капітал" надійшла заява про зміну підстав /зменшення розміру позовних вимог/ в якій позивач зазначає, що ним проведено розрахунок боргу на суму заборгованості, зафіксовану в рішенні Надвірнянського р-нного суду від 23.01.2012 року у справі №2-1247/11 у розмірі - 145290 грн. 83 коп. Зокрема, заборгованість за 3% річних складає 17590 грн. 14 коп., заборгованість по інфляційних витратах - 49090 грн. 92 коп., відповідно загальна заборгованість складає - 66 681 грн. 06 коп., яку просить стягнути з відповідача [PERSON] . В подальшому, ухвалою суду від 02.07.2024 року замінено позивача ТзОВ "Вердикт-Капітал" на його правонаступника - ТзОВ "Дебт Форс". Представник ТзОВ\~"Дебт\~Форс" в судове засідання не прибув, однак 31.07.2024 року на адресу суду подав клопотання, в якому, як правонаступник ТзОВ "Вердикт-Капітал", позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в заяві про зміну підстав/ зменшення розміру позовних вимог/ та просив їх задоволити, а також розглядати дану цивільну справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, натомість на адресу суду, через свого представника, подав заяву в якій вказав, що у 2023 році йому приватним виконавцем Витвицьким В.В. було заблоковано карткові рахунки. На адвокатський запит його представника-адвоката Куцого О.С. від приватного виконавця було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, з якої йому стало відомо, що воно відкрите на підставі виконавчого документу виданого Надвірнянським р-нним судом по цивільні справі №348/366/21 за позовом ТзОВ «Вердикт-Капітал» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що при визначенні заборгованості за Кредитним договором №014/0019/73/88480 від 13.06.2008р. в розмірі 112876 грн. 99 коп., яка складається з -40285 грн. 86 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості, 72591 грн. 13 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань позивач не врахував того, що заборгованість по даному кредиту ним була сплачена, ще у 2011 році, саме тоді банк надав йому листа- згоду на продаж заставного майна автомобіля, на придбання якого він отримав у ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» кредит. Крім того зауважує, що термін повернення коштів отриманих ним згідно Кредитного договору №014/0019/73/88480 від 13.06.2008р. закінчився ще 13.06.2013 року. Просив суд застосувати до поданого ТзОВ «Вердикт-Капітал» (правонаступником якого є ТзОВ "Дебт Форс") до нього позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0019/73/88480 від 13.06.2008р. в розмірі 112876 грн. 99 коп. позовну давність та відмовити ТзОВ "Дебт Форс" в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку подачі даного позову. Аналогічну позицію висловив в судовому засіданні і представник відповідача [PERSON] - адвокат Куций О.С. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача - адвоката Куцого О.С., вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив таке: Відповідно до\~п.1\~ст.4\~ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, між відповідачем [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 13.06.2008 року був укладений кредитний договір № 014/0019/73/88480, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі - 30000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних. За умовами даного кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти на загальну суму - 30000 доларів США, що не заперечується відповідачем та його представником. Позивач також зазначає, що 18.12.2019 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "Оксі Банк" було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило АТ "Оксі Банк", а АТ "Оксі Банк" набуло права грошової вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі до [PERSON] за договором кредиту № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року (а.с.26-32). В цей же день, 18.12.2019 року між АТ "Оксі Банк" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-28-1, відповідно до якого АТ "Оксі Банк" відступило ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" набуло права грошової вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі до [PERSON] за договором кредиту № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року (а.с.33-38). В подальшому,\~26.12.2019\~року між\~ТзОВ "ФК\~"Профіт\~Капітал"\~та ТзОВ\~"Вердикт-Капітал" було укладено договір про відступлення права вимоги №2612-01, відповідно до якого ТОВ "ФК "Профіт Капітал" відступило ТзОВ "Вердикт-капітал", а ТзОВ "Вердикт-Капітал", в свою чергу, набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року (а.с.39-45). Таким чином ТОВ "Вердикт-Капітал" наділене правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" втратив такі права. В позовній\~заяві також\~зазначено,\~що за\~період користування\~кредитними коштами\~відповідачем [PERSON] \~здійснені часткові\~платежі на\~погашення основної\~суми кредиту,\~проте заборгованість\~його за\~кредитним договором\~в повному\~обсязі не\~погашена.\~Таким чином,\~загальний розмір\~заборгованості,\~що підлягає\~стягненню станом\~на 23.12.2020\~року,\~відповідно до\~розрахунку заборгованості\~становить -\~112876\~грн.\~99\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~40285\~грн.\~86\~коп.,\~що становить\~3%\~річних від\~простроченої суми\~заборгованості,\~72591\~грн.\~13\~коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. І станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року. Разом з тим, 15.04.2024 року на адресу суду від представника ТзОВ "Вердикт-Капітал" надійшла заява про зміну підстав/ зменшення розміру позовних вимог/ в якій позивач зазначає, що ним проведено розрахунок боргу на суму заборгованості, зафіксовану в рішенні Надвірнянського р-нного суду від 23.01.2012 року у справі №2-1247/11 у розмірі 145290 грн. 83 коп. Так, заборгованість за 3% річних складає 17590 грн. 14 коп., заборгованість по інфляційних витратах - 49090 грн. 92 коп., а загальна заборгованість складає - 66681 грн. 06 коп., яку просить стягнути з [PERSON] (т.2, а.с.1, 11). 16.04.2024\~року представник\~ТзОВ "Дебт\~Форс"\~звернувся з\~клопотанням про\~залучення до\~участі у\~даній справі\~як правонаступника\~прав та\~обов`язків ТзОВ\~"Вердикт-Капітал" - ТзОВ "Дебт Форс". Ухвалою суду від 02.07.2024 року замінено позивача ТзОВ "Вердикт-Капітал"\~на його\~правонаступника - ТзОВ "Дебт\~Форс"\~по справі\~за позовом\~ТзОВ "Вердикт-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.2 а.с.33). Згідно із ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. В п.1 ст.1046 ЦК України\~вказано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Разом з тим, суд встановив і такі обставини: Як вбачається із витягу з Додатку №2 до договору про відступлення права вимоги №2612-01 від 26.12.2019 року, укладеного між ТОВ "ФК "Профіт Капітал" та ТзОВ "Вердикт-Капітал", на який посилається в своїй позовній заяві позивач, ТОВ "ФК "Профіт Капітал" відступило ТзОВ "Вердикт-Капітал", а ТзОВ "Вердикт-Капітал" набуло права вимоги за кредитним договором №014/125442/3161/73 до боржника - [PERSON] , ід.номер: [NUMBER] , а не до позичальника (боржника та відповідача по справі) - [PERSON] , ід. номер: [NUMBER] за договором кредиту № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року (т.1, а.с.42). Також, як видно з долученої до матеріалів даної справи, копії рішення Надвірнянського р-нного суду Івано-Франківської області по справі № 2-1247/11 від 23.01.2012 року за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - 145290 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року та 1572 грн.90 коп. судових витрат (т.1, а.с.100, т.2, а.с.2). Крім того, як перевірено судом, в кредитному договорі № 014/0019/73/88480 укладеному між відповідачем [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 13.06.2008 року за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних в п.1.1.4. дата остаточного погашення кредиту визначена 12.06.2015 року, а п.1.1.5 встановлено дату остаточного погашення кредиту - 84 місяці. Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що термін повернення коштів отриманих [PERSON] по Кредитному договорі №014/0019/73/88480 від 13.06.2008р. закінчився ще 12.06.2015р. Згідно вимогст.256\~ЦК України\~\~позовна\~давність\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність\~це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення у належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). У відповідності з вимогами ч.1,5 ст.261 ЦК України, \~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ ст.252-255 ЦК УКраїни. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз змісту термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого\~ ст.81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК). Оскільки судом достовірно встановлено, що рішенням Надвірнянського р-нного суду Івано-Франківської області по справі № 2-1247/11 від 23.01.2012 року вже було стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - 145290 грн. 83 коп. основної заборгованості за кредитним договором № 014/0019/73/88480 від 13.06.2008 року та 1572 грн. 90 коп. судових витрат, а дата виконання умов кредитного договору визначена -12.06.2015 року, то саме з цієї дати для позивача почався перебіг загальної позовної давності, який закінчився відповідно у червні 2018 р., однак позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 16.02.2021 року. З урахуванням пропущення позивачем загальної позовної давності та за наявності заяви відповідача про застосування такої давності у спорі, з огляду на те, що позивач не обґрунтував поважності причин пропущення позовної давності,\~суд відмовляє у позові до позичальника (відповідача) [PERSON] у частині обґрунтованої\~вимоги про\~стягнення 3%\~річних,\~що складає\~17590\~грн.\~14\~коп.\~та заборгованості\~по інфляційних\~витратах -49090\~грн.\~92\~коп. на загальну суму - 66681 грн. 06 коп. - за спливом позовної давності. Відповідно до\~ ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Тому, оскільки позовна давність до основної вимоги також спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача 3% річних. Відтак, не можуть бути стягнуті і інфляційні витрати, нараховані на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Аналогічна правова позиція міститься у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12-ц. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у позові до відповідача за спливом позовної давності. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст.252-255, 256, 257, 261, ч.4 ст.267, 526, 610-612, 1050, 1054, ЦК України та

Outcome: dismissed