Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що\~02 вересня 2022 року між Товариством зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00947-09/2022. Який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 31 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року, TОB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36500,00 грн., з яких: - 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26500 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,0 грн сума заборгованості за пенею. Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № 00947-09/2022 в розмірі 36 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. Ухвалою суду від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 15.08.2024 до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що позов не визнає, оскільки позивач надав копію Договору про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 разом із додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 «Графік платника додав договір інформаційною довідкою без назви, що містить інформацію про умови кредиту». При цьому позивач вказує, що електронний оригінал знаходиться у позивача. За умовами Договору сума кредиту становить 1000.00 грн, строком на 15 днів з 02.09.2022 по 16.09.2022. Мета отримання кредиту власні потреби. Відповідно до пункту 1.7. Договору, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізит платіжної банківської картки, зазначеної Клієнтом. Сторони домовились що, всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 1.13 Договір). Позивач вважає, що загальний розмір заборгованості за поверненням кредитних коштів та за сплатою відсотків за користування кредитом за Договір, що підлягає стягненню з позичальника стану на день формування позовної заявки відповідно до розрахунку заборгованості становить 36500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 26500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за пеню. Відповідних первинних документів, які б свідчили про заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 36 500,00 гривень, останнім не надано. Матеріали справи не містять підтвердження виконання позикодавцем ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надання грошових коштів (кредиту) позичальникам у сумі 10 000,00 гривень. Позивачем не надано виписки з особистого рахунку, яка може бути належним та допустимим доказом щодо заборгованості за кредитом. Стосовно доказів перерахунку коштів відповідачу першим кредитором, зазначає, що відповідно до пункту 1.7. Договору, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, зазначеної Клієнтом. Номер карткового рахунку в Договорі не вказаний. Як доказ перерахунку коштів у розмірі 10 000.00 гривень 02.09.2022 року позивач надає лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РИШЕННЯ» від 29.12.2023 року, адресований ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» у якому зазначено, що 02-09-2022 08:25:02 на суму 10 000.00 грн маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iРау.ua - 164168242, призначення платежу: Зарахування 10 000.00 грн на картку [NUMBER] . Станом на 02.09.2022 року правила переказу безготівкових коштів були встановлені Постановою Правління Національного банку України №163 від 29.07.2022 року, що мала назву «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» (надали Інструкцію), яка діє до цього часу. Відповідно до норм даної інструкції першочерговим документом, що засвідчує переказ коштів у безготівковій формі, є платіжна інструкція першого кредитора ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». У матеріалах справи платіжна інструкція першого кредитора ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відсутня. Тобто, факт перерахунку коштів першим кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відповідачу не підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем додано до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року станом на 30.05.2023 року. Згідно з Розрахунком заборгованості за період з 02.09.2022 по 30.05.2023 сума заборгованості становить 36500.00 гривень. Доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документами, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», але не розрахунок заборгованості, доданий позивачем до позовної заяви. Матеріали справи не містять будь-яких виписок за рахунком позичальника, які свідчили б про розмір заборгованості, зазначеної позивачем у розрахунку заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» станом на 30.05.2023 року, заборгованість не підтверджено належними, достовірними, допустимими доказами. Як вбачається з Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року сторони погодили, що кредит надається строком по 16.09.2022 року (строк кредитування) кредит надається строком на 15 днів з 02.09.2022 по 16.09.2022. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право сплачувати відсотки за договором лише 15 днів, починаючи з дня укладання договору. Даним договором не передбачено сплачування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 15 днів. Таким чином, Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року визначено розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 3750,00 грн, тому саме ця сума відсотків за користування кредитом може бути стягнута з відповідача на користь позивача, за умов доведення позивачем факту надання кредиту відповідачу в сумі 10000,00 гривень першим кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Щодо нарахування відсотків в іншій частині в сумі 22 750,00 гривень за період з 12.09.2022 по 30.05.2023, як це зазначено в Розрахунку заборгованості позивача, то дані нарахування є безпідставними. Як вказує позивач, 31.05.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №31052023 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому [PERSON] , а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимог до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, та додає копію витягу з Договору про факторинг №31052023. Крім того, позивачем додано копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором про факторинг №31052023 від 31 травня 2023 року (додаток №4 до позовної заяви), витяг з Реєстру боржників до Договору про факторинг №31052023 від 31 травня 2023 року (додаток 5-до позовної заявки). Надані позивачем докази не свідчити про перехід права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року від першого кредитора ТОВ «ІНВЕСТРУМ» ДО ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Позивач не довів зазначеними доказами наявності у нього права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем, оскільки не доведено перехід права вимоги від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». На підставі викладеного просив відмовити у позовних вимогах позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. \~ \~ \~ \~ 20.08.2024 до суду через систему «Електронний суд» та у письмовому виді на поштову адресу суду 09.09.2024 надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що відзив на позовну заяву вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Підписання Договору здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та йогозмісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електроннимиповідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа знакладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….». Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч. Отже у відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), безздійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистогокабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачемта Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів. Отже, Позивачем доведено факт укладання вищевказаних договорів Відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги єзаконними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Інформація надана Первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, прицьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитору. Відповідач з власної ініціативи звернувся заотриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладений Кредитний договір було підписано сторонами, які досяглизгоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсягцивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Таким чином, твердження Відповідача щодо недотримання Первіснимкредитором вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», є нічим іншим, якнамаганням Відповідача уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків закористування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Щодо первинних документів бухгалтерського обліку за вищевказаним договором та підтвердження перерахування кредитних коштів, зазначаєщо, інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця (Позикодавця), тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє тане може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеним Кредитними договорами щодо якого виник спір У відповідності до умов договору, кошти надаються Позичальнику вбезготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач, звернувся до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», з відповідним електронним запитом, пронадання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальний розрахунок заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковийрахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківськідані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими тадостатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів між Відповідачем та Первісними кредиторами, для підтвердження факту перерахування коштів на рахунок Відповідача вказаний при укладенні договору, а також, для обгрунтування розміру заборгованості за договорами. Інші доводи Відповідача, зазначені не потребують надання додаткових пояснень та не заслуговують на увагу суду. На підтвердження відступлення права вимоги до суду надано для долучення до матеріалів справи платіжна інструкція № 19773 від 06.06.2023 про оплату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023. Просить прийняти відповідь на відзив до розгляду та долучити до матеріалів справи. Судові засідання проводити без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі. 10.09.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що позивачем надано до суду роздруківку невідомого походження, якому останній намагається видати за Договір про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальність «ФК «ІНВЕСТРУМ». Позивачем також не були надані, як і не повідомлено до суду, як саме проводилася ідентифікація особи, і не надано доказів такої ідентифікації. Немає доказів відправлення відповідачі SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором та доказів, що саме відповідач використав нібито відправлений ідентифікатор для укладання Договору про видачу фінансового кредиту №00947-09/2022. Водночас неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем, лише докази надання кваліфікованого електронного підпису первинного кредитора можуть слугувати доказами таких фактів, але позивачем вони не надані. Тобто, позивач не надав жодних належних, допустимих, достовірних доказів того, що Договір зі сторони відповідача підписувався одноразовим ідентифікатором. Позивачем не доведено факту укладання сторонами Договору про отримання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», що свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення кредитних коштів, а також сплатити відсотки та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Перерахунок коштів іншою особою, а не кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02.09.2022 не породжує у кредитора право на стягнення на свою користь ні основної суми, ні тим більше відсотків. Відсутність доказів перерахунку коштів на загальну суму 10000,00 гривень за Договором про надання фінансового кредиту №00947-09/2022 від 02.09.2022 року кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» є підставою для відмови у позовних вимогах. Позивач зобов`язаний був надати суду докази того, що первісний кредитор ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» видав позику відповідачу особисто, і лише після цього отримав би право вимагати стягнення з позичальника коштів на власний користь. Просив відмовити у позовних вимогах позивачу за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. 30.09.2024 представником позивача до суду через систему «Електронний суд» надані додаткові пояснення щодо змісту заперечень на відповідь на відзив, у яких зазначає, що всі відповіді на питання та доводи відповідача були описані представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» при надані відповіді на відзив, були надані до суду всі наявні документи по кредитних справах, які були передані первісним кредитором. Твердження відповідача викладені у запереченнях спростовуються інформацією яка наявна в матеріалах судової справи. Ухвалою суду від 04.10.2024 клопотання відповідача [PERSON] про посвідчення довіреності задоволено. Посвідчено довіреність від 15.08.2024 на представництво інтересів відповідача представником [PERSON] . Ухвалою суду від 04.10.2024 клопотання відповідача та представниці позивача про витребування доказів задоволені. На виконання ухвали суду від 04.10.2024, представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано оригінал кредитного договору у форматі pdf на диску DVD. З метою всебічного розгляду просили залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Ухвалою суду від 04.11.2024 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у третьої особи. 06.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» надійшли пояснення третьої особи, у яких зазначають, що між [PERSON] та Товариствомбуло укладено договір про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 від 02.09.2022 року. У подальшому Товариство 31.05.2023 році уклало договір факторингу № 31052023 з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до якого уступило право вимоги по договору про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 від 02.09.2022 укладений з гр. [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно умов Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року Товариство передало оригінал документації, який включає оригінал договору про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 від 02.09.2022, розрахунок заборгованості, документ, що підтверджує видачу кредиту, документи по ідентифікації та верифікаціїпо Позичальнику до ТОВ ««Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів». 28.03.2025 представником відповідача до суду надані додаткові пояснення, у який зазначає про відсутність в матеріалах справи докази про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів, підписаний між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] як і відсутність доказів підписання Договору надання фінансового кредиту № 00947-09/2022. Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не підтверджує перерахування кредитних коштів ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» позичальнику [PERSON] зі свого рахунку. Доказів того, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» мало ліцензію на проведення безготівкових фінансових операцій, видачі фінансових кредитів, позик і могло станом на 02.09.2022 виконувати безготівковий переказ суду не надано. Витребувана інформація від АТ «ПУМБ» не підтверджує переказ коштів від кредитора ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» позичальнику [PERSON] по договору № 00947-09/2022 від 02.09.2022. Позивач не може бути звільнений від доказування обставин, які категорично заперечує відповідач, лише тим фактом, що догорів не визнано недійсним. Доказів того, що договір виконувався обома сторонами, первісним кредитором та відповідачем, позивачем не надано. Не надано як належних доказів виконання самим первісним кредитором обов`язку видати кредитні кошти, так і надходження на рахунок первісного кредитора оплат від відповідача. Просив врахувати додаткові пояснення і відмовити позивачу у його позовних вимогах у повному обсязі. Ухвалою суду від 31.03.2025 частково задоволено клопотання представника відповідача. Проведено поза межами судового засідання перевірку через електронний інформаційний ресурс наявність кваліфікаційного підпису поданого позивачем у електронній формі договору № 00947-09/2022 від 02.09.2022. Ухвалою суду від 26.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача, витребувано докази у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та АТ «ПУМБ». 25.06.2025 представником відповідача надані суду додаткові пояснення, у яких зазначає що ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» на виконання ухвали суду від 26.05.2025 не надано первісних документів, які б свідчили про виконання ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» умов договору. Надані АТ «ПУМБ» платіжні інструкції від 02.09.2022, 05.09.2022 спростовують твердження позивача про те, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» перераховані 02.09.2022 кошти у розмірі 10000, 00 грн з зарахуванням на карту [NUMBER] . У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справу повідомлений завчасно та належним чином. У позовній заяві та відповіді на відзив просив справу розглядати без участі представника. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У додаткових поясненнях поданих представником відповідача до суду 25.06.2025 проситьсудове засідання провести без участі відповідача та представника. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотань до суду не надходило. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено договір №009947-09/2022 про надання фінансового кредиту, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тобто укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України Про електронну комерцію (а.с. 6-8 том 1). За умовами договору товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 10\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту кредит. Мета отримання кредиту на власні потреби. Кредит надається строком - 15 днів, тобто до 16 вересня 2022 року. Дата надання кредиту 02.09.2022 (п.п.1.1., 1.2. договору). Як слідує з п.п. 1.3.-1.7. договору, за користування кредитом Клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Згідно з п.п. 2.1. Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до пункту 2.3. У разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2. цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно пункту 3.3.3. клієнт може Відстрочити виконання зобов`язання на строк 10/20 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку:10 днів\~3% на добу від тіла кредиту; 20 днів\~1,9% на добу від тіла кредиту. Відповідно до пункту 4.3. у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 2.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 дата видачі кредиту/дата платежів 02.09.2022/16.09.2022, кількість днів у розрахунковому періоді 15, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 10 000,00 грн / 13750,00 грн, види платежів за кредитом: сума кредиту за договором 10\~000,00 грн, проценти за користування кредитом 3750,00 грн (а.с. 9 том 1). З розрахунку заборгованості вбачається, що тіло кредиту становить 10000 грн., відсотки за період з 02.09.2022 по 16.09.2022 -\~ 3750,00 грн, прострочені відсотки з 17.09.2023 по 30.05.2023 26500,00 грн (а.с. 16-20 том 1). 31 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги (а.с. 115-119 том 1). На підтвердження прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та сплату ціни продажу, визначеного пунктом 3.3. Договору факторингу, суду надана платіжна інструкція № 19773 від 06.06.2023 (а.с. 114 том 1). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу 31052023 від 31.05.2023 року, TОB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36 500,00 грн., з яких: - 10\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 120-122 том 1). На підтвердження факту отримання коштів позичальником позивачем надан інформаційна довідка ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» - відповідно до якої 02 вересня 2022 року на маску картку [NUMBER] перераховано кошти в сумі 10000 грн номер транзакції в системі iPay.ua -164168242, призначення платежу: зарахування на карту 10000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 22). На підставі ухвали суду від 04.10.2024, АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» суду надана інформація про те, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 02.09.2022 були відкриті рахунки: [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] . У банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна карта № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] . По карті № [NUMBER] , яка відкрита до рахунку [NUMBER] у гривні на ім`я [PERSON] виявлена транзакція по зарахуванню коштів через сервіс іншого банку 02.09.2022, 08:25:03, 10000 грн, надходження (переказ коштів кредитова частина), пристрій Е8510354, IPAY_CREDIT_MCI Kiev UAUA, ID еквайеру PJSC Bank Vostok (а.с. 191 том 1). На підставі ухвали суду від 26.05.2025, АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» суду надана платіжна інструкція № 8262686921 про зарахування 02.09.2022 на рахунок [PERSON] № [NUMBER] грошових коштів у сумі 10000,00 грн, призначення платежу: надходження коштів в рамках сервіса ПМС Master Cart Monet Sent (а.с. 90 том 2). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Щодо укладення кредитних договорів в електронному вигляді. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним». Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] останнім підписано одноразовим ідентифікатором у виді коду W0126, який було надіслано на номер відповідача +380999299758. Підписуючи договір, позичальник [PERSON] підтвердив, що він ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Так, укладений між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] договір містить усю необхідну для ідентифікації позичальника інформацію (паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу, номер телефону, адресу проживання) та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0126», відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Отже, відповідний договір між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] є укладеним. Відповідно до Закону кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, як з приводу укладення договорів, так і належності відповідачу зазначеного номеру телефону чи ненадходження на нього смс-кодів, тобто не спростовано відповідачем, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Окрім того суд зазначає, що ухвалою суду від 04.10.2024 було зобов`язати позивача надати суду Договір №00947-09/2022 від 02.09.2022. На виконання даної ухвали представником позивача було надіслано CD диском, на якому містилися Додаток до договору, Договір № 00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року, Паспорт споживчого кредиту у форматі PDF (а.с. 187 том 1). На підставі ухвали суду від 31.03.2025 поза межами судового засідання проведено перевірку через електронний інформаційний ресурс центрального засвідчувального органу (веб сайт https://czo.gov.ua) наявність КЕП на поданому позивачем у електронній формі Договору 00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року. На наданих представником позивача документах за допомогою сервісу перевірки підписів на сайті Центрального засвідчувального органу здійснити неможливо. Між тим, незважаючи на відсутність витребуваних електронних документів, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав про те, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає докази сторони позивача більш переконливим, у свою чергу на спростування доводів позивача стороною відповідача докази не подавались. Тобто, стороною позивача було доведено наявність між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі договору 00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року. З огляду на зазначене, суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано докази укладання кредитного договору, підписання його відповідачем та відсутність його оригіналу. З приводу виконання кредитором обов`язку щодо переказу (надання) кредитних коштів та виникнення обов`язку щодо погашення заборгованості з боку позичальника, суд зазначає таке. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України, згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, провадження № 61-22315сво18, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), є проявом принципу доброї совісті та базується ще на римській максимі- «nonconceditvenirecontrafactumproprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою, про що мається висновок у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21, провадження № 61-11609сво23, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22, провадження № 61-5252сво23. Як убачається з умов договору про надання фінансового кредиту № 00947-09/2022 від 02 вересня 2022 року, зокрема пункту 1.7., кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Факт перерахування грошових коштів\~ [PERSON] \~підтверджено листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 29 грудня 2023 року про переказ на картку № [NUMBER] 02.09.2022 о 08:25:02 годин грошових коштів в розмірі 10000,00 грн, транзакція № 164168242 та зарахування по картці № [NUMBER] відкритої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у АТ «ПУМБ» № рахунку [NUMBER] о 08:25:03 год 02 вересня 2022 грошових коштів у розмірі 10000,00 грн, що підтверджено інформацією по транзакціям [PERSON] , та платіжною інструкцією № 8268512791, наданих АТ «ПУМБ». Вказані докази є належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на вказаний ним рахунок кредитних коштів. Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про підписання кредитного договору, графіка погашення кредиту та сплати відсотків, не вчиняв дії щодо захисту, на його думку, порушених прав на отримання кредитних коштів за вказаним договором. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 31січня 2025 року у справі № 235/8060/15-ц, провадження № 61-6952св24. Відповідачем не спростовано, що банківська картка № [NUMBER] , на яку переказано грошові кошти в розмірі 10 000 грн, йому не належить. Разом з тим, відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, тому мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому зазначеної картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем отримано кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту № 00947-9/2022 від 09 вересня 2022 року у сумі 10 000 грн, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у передбачений договором строк. Виходячи з зазначеного, суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів перерахування коштів первісним кредитором особисто з власного рахунку, оскільки у даному випадку визначальним є саме факт перерахування обумовленої кредитним договором суми коштів, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Позивачем надано розрахунок за кредитним договором № 00947-9/2022 від 09 вересня 2022 року, у якому зазначено, що загальна заборгованості становить 36\~500,00 грн, яка складається з: простроченого тіла кредиту - 10 000 грн, прострочені відсотки - 26500 грн. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих коштів та відсотків за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Разом з\~тим,\~як встановлено\~з умов\~ кредитного\~договору №\~ 00947-9/2022 від 09 вересня 2022 року, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту був погоджений сторонами та становив 15 днів, тобто 16 вересня 2022 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Отже, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит становить 3750,00 грн за період з 02 вересня 2022 року по 16 вересня 2022 року, виходячи з розрахунку: 10 000 грн (тіло кредиту) х 2,5% (відсоткова ставка) х 15 днів (строк кредиту). Тому зазначена позивачем сума заборгованості за відсотками нарахована за межами визначеного договором строку, що суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що кредит надається строком на 15 днів з 02 вересня 2022 року - строк кредитування. Отже, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає наявними підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 3750,00 грн. Вимоги стягнення розміру заборгованості за відсотками в частині суми 22750,00 грн, не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 грн за платіжною інструкцією № 74177 від 05.07.2024. Позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~задоволено частково, тому з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають стягненню кошти сплаченого судового збору у розмірі 1\~140,68 грн.

Outcome: partial