Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

зміст заяви 10 вересня 2024 [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт перебування її на утриманні сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що [PERSON] є її сином, і вона перебувала на його повному утриманні у зв`язку з інвалідністю, грошове забезпечення військовослужбовця було єдиним і постійним джерелом засобів для існування заявника. Встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення у зв`язку з необхідністю реалізації її права на отримання грошового забезпечення сина, яке йому нараховується по останньому місцю несення служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полог або заручниками, також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх». процесуальні дії по справі 13 вересня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду по суті в судовому засіданні, залучено до розгляду справи [INFO] та військову частину [NUMBER] як заінтересованих осіб. Представник військової частини 21.01.2025 подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. [INFO] заяв чи пояснень, пов`язаних із розглядом справи до суду не подавав. Був належним чином повідомлений. У судовому засіданні 18.06.2025 за клопотанням заявниці допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та прохали її задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження [INFO] у заявниці [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий 10.02.2016 року (а.с.11). Із 19.11.2015 безтерміново [PERSON] має третю групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] перераховував своїй матері [PERSON] кошти зі своєї картки № [NUMBER] (а.с.21), а саме: 19.10.2021 10000,00 грн.; 17.11.2021 -5000,00 грн.; 21.12.2021 - 5000,00 грн; 24.01.2022 - 3000,00 грн; 24.01.2022 - 2000,00 грн; 12.02.2022 - 2000,00 грн (а.с.14-23). Із копії повідомлення [INFO] №12469 від 06.11.2023 вбачається, що [PERSON] сповіщається про те, що її син, старший солдат військової частини [PERSON] , 1983 р.н., 09.03.2022 року після бойового зіткнення із противником неподалік населеного пункту Борівське Луганської області отримав поранення та був евакуйований у Шпиталь м. Лисичанськ, після чого безвісти зник. Вважається зниклим безвісти за особливих обставин (а.с.29). У довідці №3940 від 13.06.2022 про склад сім`ї та зареєстрованих осіб у житловому приміщені за адресою [ADDRESS] , зазначено, що [PERSON] зареєстрована разом із сином [PERSON] з 20.09.1999 року (а.с.12). Відповідно до актів про проживання від 02.10.2024 ОСББ «Запорізьке шосе 10» [PERSON] проживала разом із сином [PERSON] , вела із ним спільне господарство, перебувала на його утриманні (а.с.46). Із копії довідки Пенсійного фонду від 28.02.2024 вбачається, що [PERSON] отримує пенсію як особа з інвалідністю. Відповідно до довідки про доходи №2498224420491501 упродовж з 01.07.2023 по 29.02.2024 [PERSON] отримала 19 947,89 грн. (а.с.24-27). Допитані у судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що [PERSON] матеріально забезпечував [PERSON] . Згідно із витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, станом на 02.04.2025 [PERSON] вважається зниклим (а.с.85). норми права, що підлягають застосуванню За змістом частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом статті 315 Цивільного процесуального кодексу України до фактів, що мають юридичне значення належить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Отже, у судовому порядку може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні, якщо це має значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції на момент звернення заявника з заявою до суду, було передбачено, що за військовослужбовцями безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. В той же час, законом України "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 08.10.2024 р. №3995-ІХ (який набрав законної сили окремими положеннями 21.11.2024, а повністю - з 01 лютого 2025 року) вказану норму права було змінено, і з 01.02.2025 року вона має наступний зміст: за військовослужбовцями, зниклими безвісти зберігається виплата грошового забезпечення; військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону); у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Крім того, відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у новій редакції, як і у попередній передбачає, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року, право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зниклого безвісти мають і особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців. Висновки суду. Із матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Судом також приймаються до уваги показання свідків та враховується, що сповіщення про зникнення безвісти військовослужбовця військової частини адресовано саме [PERSON] як матері. Згідно із Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні сина, який вважається зниклим безвісти, у зв`язку із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При цьому, суд враховує, що утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. При цьому, отримання [PERSON] пенсії, у зв`язку з інвалідністю не може бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні сина. Судом встановлено, що син [PERSON] надав матеріальну допомогу своїй матері [PERSON] систематично, до самого свого зникнення, до 09.03.2022 (останній грошовий переказ був 12.02.2022 року). Таким чином, суд зважає, що оскільки допомога була не одноразовою, а надавалася систематично упродовж певного періоду часу, співвідношення розміру допомоги з боку сина та інших доходів заявниці, то така допомога має характер постійної. Враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, а також показання свідків та інші докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заявником доведено факт перебування заявниці на утриманні сина [PERSON] . За таких обставин, заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved