Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що державним нотаріусом Городенківської ДНК заведено спадкову справу №101/2018 згідно поданої позивачкою заяви після смерті батька [PERSON] , 1927 р.н., який помер [INFO] . На частину спадкового майна (земельні ділянки) ще 15.04.2019 нотаріусом видано відповідні правовстановлюючі документи. 01.02.2025 розглянуто звернення позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами [ADDRESS] . Цього ж дня нотаріус прийняла рішення про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. Також роз`яснено, що вказане господарство зареєстровано як колгоспний двір, що у унеможливлює визначити частку власника. Позивачка своїми діями фактично вступила в управління спадщиною, адже увесь час спільно проживала з батьками до дня їх смерті й продовжує жити у батьківському будинку по сьогодні, доглядає господарство в належному стані, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, сплачує всі витрати щодо утримання будинку й господарських споруд, тощо. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1927 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спору щодо спадщини немає. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку ст.1269 ЦК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивували тим, що позовні вимоги первісного позову визнають частково. Із інформації, що міститься в матеріалах справи, очевидно, що право власності на майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.02.1989 згідно з рішенням цього ж виконкому №33 від 13.02.1989. Будинковолодіння належало до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1927 р.н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Тобто, всім членам колгоспного двору належать рівні частки - по 1/6 частині будинковолодіння за вищевказаною адресою. При житті, 23.02.2023 [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповів синові [PERSON] , який звернувся до приватного нотаріуса Коломийського РНО Галайчук О.Л. із відповідно заявою, де заведена спадкова справа. Видати правовстановлюючий документ на належну частку спадкодавця, як члену колгоспного двору в будинковолодінні [ADDRESS] , нотаріус відмовила оскільки відсутній документ на право власності на ім`я померлого. На думку позивачів за зустрічним позовом [PERSON] вправі оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/6 частини , а також на 1/6 як член колгоспного двору, всього 3/6. А позивачі за зустрічною позовною заявою претендують на наступне майно: [PERSON] , як член колгоспного двору на 1/6 частину, [PERSON] на 2/6 частини, а саме: 1/6 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті батька та 1/6 як члену колгоспного двору. Ухвалою суду від 08 травня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник - адвокат Бундзяк Уляна Максимівна до [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та об`єднано в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 342/339/25 (провадження 2/342/363/2025). В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від позивача - відповідача [PERSON] ,через поштове відділення, поступила заява про розгляд справи без неї. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачів - позивачів [PERSON] , [PERSON] , адвокат Бундзяк У.М. подала, через канцелярію суду, заяву в якій просить суд завершувати судовий розгляд даної справи без позивачів зустрічного позову й представника. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із наданої інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних № 83135 від 03.12.2024 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 22.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому №33 від 13.02.1989, реєстровий № 61. Із фотокопій по господарської книги за 1961-1963рр, 1964-1966рр, 1967-1970рр, 1971-1973рр, 1974-1976рр, 1977-1979рр, 1980-1982, 1983-1985рр, 1986-1990рр та 1991-1995 рр, які видані старостою Росохацького старостиснького округу Городенківської міської ради, вбачається, що господарство по [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , 1925 р.н., відносилося до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 у господарстві, яке знаходиться по [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онуки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідки № 15-130 виданою 21.03.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як вбачається із вищенаведеного на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , дружина [PERSON] , зять [PERSON] , дочка [PERSON] , онуки: [PERSON] та [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Член двору [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.03.2025 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із довідки № 15-132 виданої 21.03.2025 Росохацьким старостисньким округом Городенківської міської ради вбачається, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею по [ADDRESS] були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1927 р.н. дочка [PERSON] , 1962 р.н., зять [PERSON] , 1961 р.н., онуки: [PERSON] , 1984 р.н., та [PERSON] , 1988 р.н. З копії спадкової справи № 548/2002, яка надана суду Городенківською ДНК вбачається, що до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернувся чоловік [PERSON] , 1927 р.н. 25.09.2002 та 05.11.2002 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М. були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті його дружини [PERSON] . Свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 1548 та № 1796. За заповітом від 10.11.2010 посвідченого секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1927 р.н., що мешкає в с.Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці [PERSON] , 1962 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 155. [PERSON] , голова господарства, помер [INFO] у віці 86 років в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки № 15131 виданої 21.03.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним по [ADDRESS] були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онуки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 29, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 09 вересня 1984 року з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , до доводиться копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036669543 від 30.08.2022. Рішенням Городенківського районного суду від 29.01.2018 по справі № 342/987/17 (провадження 2/342/64/2018) шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09 вересня 1984 року в Росохацькій сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14 - розірвано. Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 12.03.2018. Із копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із копії спадкової справи № 101/2018, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 13.03.2018 до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] звернулася [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51209620 від 13.03.2018 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 62130010, номер у нотаріуса 101/2018. Також, 15.04.2019 державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. посвідчено та видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом згідно яких [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , спадкове майно на яке видано ці свідоцтва складається із земельних ділянок, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.04.2019 за № 55865012, № 55865007, № 55865000, № 55864994, № 55864988 та № 55864980 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису видачі свідоцтв про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 62130010. З вищенаведеного слідує, що спадкоємцем [PERSON] є його донька [PERSON] , позивач за первісним позовом, яка також звернулася до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Проте, державний нотаріус Городенківської ДНК Капріян С.В., розглянувши подану [PERSON] заяву та подані документи до спадкового майна [PERSON] прийняла 01.02.2025 Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 147/02-31, згідно якої відмовила [PERSON] , 1962 р.н., у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з тим,що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Член двору [PERSON] помер [INFO] у віці 61 рік в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 278, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. З довідки № 15-225 виданої 20.06.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] з 12.09.1978 по день смерті. На час смерті [PERSON] у власному будинку були зареєстровані: колишня дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . За заповітом від 23.02.2023 посвідченого старостою Росохацького старостинського округу Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] . [INFO] , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 4. Із копії спадкової справи № 166/2023, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Галайчук О.Л. вбачається, що 26.09.2023 до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] звернувся [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74090697 від 26.09.2023 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 71295879, номер у нотаріуса 166/2023. Приватним нотаріусом Коломийського РНО Галайчук О.Л. 28.09.2023 посвідчено та видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно яких, [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , спадкове майно, на яке видане свідоцтва складається із земельних ділянок, що належали померлому згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.09.2023 за № 74135222, №74135327, № 74135363 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про видачу свідоцтв про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 71295879, номер у нотаріуса 166/2023. Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Галайчук О.Л. від 07.05.2025 позивачу за зустрічним позовом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищевказаний будинок. Копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 23.10.2024 ФОП [PERSON] , стверджується, що рік спорудження (реконструкції) житлового будинку - 1927/1991, господарських будівель та споруд - 1955, 1962, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору №358 від 09.12.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 179000,00 грн. Із довідки № 15-133 виданої 21.03.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що померлому [PERSON] , який помер [INFO] , належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 425014898 формованої 01.05.2025 відомості щодо права власності на будинок [ADDRESS] - відсутні. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до матеріалів справи та вищенаведеного, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, в якому на час ліквідації колгоспних дворів були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6 частині. Після смерті члена двору [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 548/2002, зокрема на належні померлій земельні ділянки. Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину і на належну померлій [PERSON] 1/6 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , проте юридично не оформив. Отже, частка [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] становить - 2/6. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняла його донька [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 101/2018, зокрема на належні померлому земельні ділянки. Також, [PERSON] звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Проте, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу,я кий би посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок державним нотаріусом Городенківської ДНК Капрян С.В. відмовлено позивачці за первісним позовом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок, що ї стало підставою для [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідачі - позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] заперечили щодо повного задоволення позову [PERSON] , подавши зустрічну позовну заяву, в якій просили визнати за ними право власності на належні їм частки у вищевказаному будинковолодінні. [PERSON] зазначив, що йому як члену колишнього колгоспного двору, який станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку, належить 1/6 частка у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . [PERSON] зазначив, що йому теж, як члену колишнього колгоспного двору, який станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку, належить 1/6 частка у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також йому в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який теж був членом колишнього колгоспного двору по [ADDRESS] , належить частка 1/6. Таким чином, його частка в даному господарстві становить - 2/6 (1/6+1/6) На підставі вищенаведеного, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на 3/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] приймає спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який був головою колгоспного двору і йому, в даному господарстві належить 2/6 частки ( 1/6 - як члену колишнього колгоспного двору належить та 1/6 частка в порядку спадкування після смерті дружини), а також 1/6 частка, яка належить [PERSON] , як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що 3/6 частки вищевказаного житлового будинку належать іншим членам колишнього колгоспного двору. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] підлягають до задоволення. За [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 частку вищевказаного домогосподарства, як членом колишнього колгоспного двору. За [PERSON] слід визнати право власності на 2/6 частини вищевказаного домогосподарства, а саме : 1/6 - як члену колишнього колгоспного двору та 1/6 - в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , якому як члену колишнього колгоспного двору надить дана частка. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial