Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування заяви зазначає, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі. Батьки малолітнього проживають окремо. [PERSON] , 2022 року народження, проживав разом з матір"ю. Батько постійно відвідував сина та забезпечував всім необхідним для дитини відповідного віку. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №184 від 15.05.2023 року визначено порядок зустрічей [PERSON] з сином. При відвідуванні дитини позивач помічав, що мати малолітнього [PERSON] зловживає спиртними напоями, що негативно відображається на виконанні відповідачкою своїх материнських обов"язків. Бесіди з відповідачкою не надавали бажаного результату. Позивач неодноразово звертався до органу опіки та піклування з метою втручання у дану ситуацію. Неодноразово через поведінку відповідачки позивач викликав поліцію. Внаслідок вживання алкоголю відповідачка проходила стаціонарне лікування в медичному центрі "Адомед". З 25 червня 2023 року малолітній [PERSON] проживає разом з батьком, оскільки позивачка в стані алкогольного сп"яніння розпилила газовий балон, направляючи його на позивача, при цьому нашкодивши дитині, яка знаходилась неподалік, у зв"язку з чим позивач з дитиною звертався до лікарні "Охматдит", було проведено обстеження дитини в Олександрівській клінічній лікарні та у КМДКЛ №1. Позивач має всі можливості для утримання та виховання своєї дитини у належних умовах та здоровій атмосфері. В квартирі, де проживає позивач зі своєю дитиною, є всі належні умови для проживання дитини. Позивач має дохід, який дозволяє йому утримувати дитину на достатньому рівні, забезпечувати її всім необхідним для її фізичного та духовного розвитку. Позивач є фізичною особою - підприємцем, а також займає посаду лікаря-хірурга у медичному закладі "[INFO]". За таких підстав, позивач просить визнати місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 48 т.1) Відповідач [PERSON] звернулася у суд з зустрічною позовною заявою. (а.с. 58 т.1) Просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В обгрунтування зустрічної позовної заяви зазначає, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини. Вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом однією сім"єю з 08 березня 2019 року до 28 серпня 2022 року. Після припинення сімейних відносин в серпні 2022 року з причин аб"юзивної поведінки [PERSON] , що проявлялася у застосуванні до [PERSON] домашнього насильства у вигляді економічного (виганяв з квартири), фізичного (побиття) та психологічного (нецензурна лайка, принизливі висловлювання) насильства, остання разом з сином стала проживати а адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] залишився проживати за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що після припинення спільного проживання з батьком сина вона жодним чином не перешкоджала спілкуванню позивача з сином, а також вихованню сина зі сторони батька. 24.06.2023 року відбувся скандал через пізнє повернення сина зі сторони батька дитини за адресою постійного місця проживання [PERSON] , наслідком якого стало складення кількох протоколів про адміністративні правопорушення. В подальшому з 25.05.2023 року по 09.07.2023 року позивач забрав малолітнього сина та відвіз його за місцем свого проживання в с. Чайки. [PERSON] має достатній майновий стан щоб утримувати дитину та забезпечувати гідний та належний рівень життя сина. На праві власності їй належить квартира за адресою: [ADDRESS] , яка здається в оренду з січня 2023 року. Також майнові права на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 141 т.1) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року зобов"язано посадових осіб служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надати суду висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 193 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року частково задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову. (а.с. 194 т.1) Постановлено встановити графік перебування дитини [PERSON] , [INFO] , з матір?ю [PERSON] у будні дні - кожного дня з понеділка по п`ятницю з 17.00 год. по 19.00 год., у вихідні дні - кожну суботу з 10.00 год. по 18.00 год. в рекреаційних зонах відпочинку в присутності батька [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 роу скасована ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року. (а.с. 182 т.4)Постановлено заяву [PERSON] про забезпечення позову задовольнити частково. Заборонити [PERSON] чинити будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод матері [PERSON] у спілкуванні та вихованні, проведенні спільного часу разом з сином [PERSON] , [INFO] , без присутності батька - [PERSON] . Встановити тимчасовий графік перебування [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] до ухвалення судом рішення у даній справі, а саме щотижня кожного понеділка, середи, п`ятниці з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 11 год. 00 хв. суботи до 17 год. 00 хв. неділі за місцем проживання матері [PERSON] ( [ADDRESS] ) без присутності батька - [PERSON] . 06 серпня 2024 року [PERSON] надіслав до суду заяву про зміну підстав позову. (а.с. 94 т.3 ) Просить визнати місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2024 року зобов`язано посадових осіб Медичного центру "Гармед" надати суду інформацію та належним чином завірені копії документів чи зверталася [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за отриманням медичної допомоги та/або будь-яких інших послуг до медичного центру чи ФОП [PERSON] в порядку самозвернення або в порядку госпіталізації протягом періоду з 01.01.2022 року і до теперішнього часу. Якщо так, просимо повідомити спосіб такого звернення, причину такого звернення та дати госпіталізації. (а.с. 135 т.3) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2024 року зобов`язано посадових осіб ТОВ "Європейський інститут залежностей "Медичний центр "Адомед" надати суду інформацію та належним чином завірені копії документів чи зверталася [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за отриманням медичної допомоги та/або будь-яких інших послуг до ТОВ "Європейський інститут залежностей "Медичний центр "Адомед" в порядку самозвернення або в порядку госпіталізації протягом періоду з 25.06.2023 року по 05.07.2023 року. Якщо так, просимо повідомити спосіб такого звернення, причину такого звернення та дати госпіталізації. (а.с. 136 т.3) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 240 т.3) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпеченння позову.(а.с. 151 т.5) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити первинний позов, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги [PERSON] , просили задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 лютого 2022 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ). (а.с. 4 т.1) Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 4) фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Є фізичною особою - підприємцем, займає посаду лікаря-хірурга у медичному закладі "[INFO]". Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9), фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням № 184 від 15.05.2023 року Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визначено способи участі батьку [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO] , наступним чином: - щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 21.00 год., - щосуботи з 16.00 год. до 20.00 год. Відповідно до висновку виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, затвердженого рішенням №255/3 від 24 квітня 2024 року орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне залишити вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на розсуд суду. (а.с. 149 т.2) Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] вказував на те, що син проживає з ним, він займається доглядом та вихованням сина, піклується про його здоров`я та забезпечує усім необхідним, а відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно відображається на виконанні відповідачкою своїх материнських обов"язків. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №495/2106/17 (провадження №61-592св19) зазначено, що із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. […] Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У випадку однакового ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та однакової прихильності дитини до обох із батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, ким створено більш сприятливі умови для проживання дитини. У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №205/1621/18 (провадження № 61-23366св19) вказано, що до інших обставин, що мають істотне значення під час вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №587/2134/17 (провадження №61-37492св18) зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі №164/812/21 (провадження №61-4527св22) вказано, що вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд звертає увагу на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст.35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції (995-004) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п.78). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що як батько, так і матір малолітнього [PERSON] , 2022 року народження, мають бажання його виховувати, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про сина, отримують дохід, намагаються створити належні умови для виховання та розвитку спільної дитини. У ході розгляду справи судом, [PERSON] заперечував проти визначення місця проживання сина [PERSON] разом з матір`ю, оскільки, на його думку, відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно відображається на виконанні відповідачкою своїх материнських обов"язків. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд бере до уваги, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на письмові докази. Зокрема [PERSON] посилається на довідку Медичного Центру "ГарМед", згідно якої 10.04.2023 року [PERSON] амбулаторно отримала процедуру відновлювальної терапії у вказаному медичному центрі. (а.с. 108 т.3) Також позивач посилається на довідку від 17.07.2023 року вих. №01-48 ТОВ "Європейський інститут залежностей "Медичний центр "Адомед", згідно якої [PERSON] добровільно погодилась на лікування та дійно знаходилась на стаціонарному лікуванні у вказаному товаристві з 25.06.2023 року по 05.07.2023 року та пройшла курс лікування дезинтоксикаційної, психоседативної, вітамінотерапії, симптомного лікування, з діагнозом - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни алкоголю неускладнений. (а.с. 109 т.3) Вказані довідки не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки [PERSON] під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що підтверджується довідкою №484550 від 25.09.2023 року КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія". (а.с. 136 т.1) Щодо відсутності у [PERSON] ознак наркологічних та психіатричних захворювань у якості доказу надана також довідка про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №0953 від 24.11.2023 року. (а.с. 20 т.3) В судовому засіданні відповідач [PERSON] надала пояснення, що вона не зверталася за видачею будь-яких медичних довідок на її ім"я, не надавала згоди на розголошення третім особам будь-якої інформації щодо її стану здоров"я, діагнозів та будь-якої іншої інформації щодо надання їй медичних послуг, у разі якщо вони надавалися. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Нікіпелова К.Є. до вказаних медичних установ здійснила адвокатські запити. 23.08.2024 року від ТОВ "Європейський інститут залежностей "Медичний центр "Адомед" надійшла відповідь на адвокатський запит, з якої вбачається, що відомостей про те, що [PERSON] зверталася до вказаного товариства за медичною допомогою та видачею будь-яких довідок у товариства немає. Центр підтвердив, що довідка видана лікарем [PERSON] є неналежним чином оформленою, є такою, що видана третім особам (відмінним від [PERSON] ) з перевищенням своїх службових обов"язків та не може вважатися офіційним документом товариства. (а.с. 193 т.3) Листом від 08.11.2024 року №84 ТОВ "Європейський інститут залежностей "Медичний центр "Адомед" на ухвалу суду про витребування доказів повідомив, що [PERSON] згідно проведення внутрішнього розслідування на підставі показань персоналу в період з 25.06.2023 року по 05.07.2023 року ймовірно зверталася до вказаного центру. Спосіб звернення, причину та конкретну дату звернення [PERSON] повідомити не мають змоги, оскільки відповідна підтверджуюча медична документація була втрачена, не читабельна (в результаті затоплення у приміщенні архіву. (а.с. 214 т.3) Посилання позивача на притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173 КУпАП у зв"язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №267654 від 25.06.202023 року). (а.с. 43) Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року провадження у справі відносно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрито у зв"язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 62 т. 5) Натомість, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.01.2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (домашне насильство - події 11.10.2023 року) (а.с. 46, 50 т.3) Встановлено, що відносно [PERSON] кільра разів оформлювалися термінові заборонні приписи: - 16.07.2023 року винесено терміновий заборонний припис серія АА №028118, яким було заборонено [PERSON] наближатися (в будь-який спосіб контактувати) до [PERSON] проотягом 5 днів, (а.с. 58 т. 3) - 11.10.2023 року винесено терміновий заборонний припис серія АА №120571, яким було заборонено [PERSON] наближатися (в будь-який спосіб контактувати) до [PERSON] протягом 3-х днів. (а.с. 59 т.3) Таким чином, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини із ним саме в інтересах дитини, врахувавши інтереси дитини. Обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, у цій справі не встановлено. При цьому, перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини, оскільки на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з народження дитини на регулярній основі піклується про здоров"я сина, його розвиток та самопочуття. Позивач за зустрічним позовом створила безпечне та сприятливе середовище за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , для виховання та догляду за дитиною. 24.10.2023 року працівниками Служби у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації складено Акт обстеження умов проживання дитини, згідно якого за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені належні умови, є куточок для гри, стілець для годування тощо. Зазначено, що основні потреби дитини мати задовольняє, продукти харчування наявні, а іграшки відповідають віку дитини. (а.с. 21 т.3) З акту оцінки потреб сім"ї/особи від 06.03.2024 року, що складений працівниками Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб, вбачається, що за ініціативою матері дитини [PERSON] знаходиться в електронній черзі до вступу в дошкільний навчальний заклад (дитячий садочок), є активною та веселою дитиною при зустрічі з мамою. [PERSON] має задовольний стан здоров"я, стабільний та урівноважений емоційний стан, зафіксована відсутність шкідливих звичок, має підтримку рідних, відсутність боргів, має доходи від нерухомого майна у власності. У висновку потреб сім"ї зазначено, що у [PERSON] наявний батьківський потенціал для забезпечення гармонійного розвитку та виховання дитини, матір здатна виконувати батьківські обов"язки щодо виховання сина. (а.с. 23 т.3) Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, враховуючи інтереси малолітньої дитини, її вік, емоційний зв`язок із матір`ю, психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на його виховання і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, суд вважає, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити разом з його матір"ю [PERSON] . При цьому суд зауважує, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд також звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини із матір`ю не впливає та не обмежує можливостей батька щодо участі у вихованні та фінансовому забезпеченні дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved