Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить припинити з 21.12.2024 стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, які стягуються за судовим наказом, виданим Оболонським районним судом м. Києва 14.08.2023 у справі № 756/10244/23; стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позову зазначив, що вони з відповідачем з жовтня 12.02.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 03.03.2023 рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. На підставі судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 14.08.2023 у справі № 756/10244/23 з нього щомісяця, починаючи з 07.08.2023, на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Однак, починаючи з 21.12.2024 неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , та повністю знаходиться на його утриманні. Зміна фактичного місця проживання дитини була зумовлена обставинами, пов`язаними із забезпеченням її безпеки та психологічного комфорту. Відповідачу ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі № 756/11925/23 встановлено графік побачень з сином [PERSON] . Він як батько, з яким проживає дитина, має законні підстави не сплачувати аліменти на користь відповідача, які стягуються з нього за судовим рішенням, а тому просить суд припинити стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина, який з 21.12.2024 проживає з ним. Враховуючи, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 30.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 21.05.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач з власної ініціативи безпідставно 21.12.2024, незважаючи на те, що висновком органу опіки та піклування - Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, 14.02.2024 було визначено місце проживання дитини разом з нею та встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , скориставшись передачею дитини на вихідні, самовільно залишив дитину у себе та з того часу відмовляється повертати її матері. При цьому, позивач перешкоджає відповідачу у спілкуванні з сином, незважаючи на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2025 в порядку забезпечення позову був встановлений графік її побачень з сином [PERSON]. Такими діями позивача відповідач фактично позбавлена можливості виконувати обов`язок щодо належного утримання сина, що суперечить принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. У разі задоволення позову просить суд врахувати майновий стан відповідача, а саме, те, що її середній щомісячний дохід становить 8 333,33 грн., і з відповідача на користь позивача також стягуються за судовим рішенням аліменти на другу дитину у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, а тому просить стягувати з неї аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу (заробітку) щомісячно. 25.05.2025 до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій представник наполягала на задоволенні позову та зазначила, що предметом розгляду у даній справі є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а спір щодо місця проживання дитини є предметом розгляду в іншій справі, по якій судове рішення на теперішній час не набрало законної сили. Наявними у справі доказами позивачем доведений факт проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з батьком з 21.12.2024, що є підставою для припинення стягнення з батька аліментів та стягнення аліментів з матері на користь батька, з яким проживає дитина. Наявність у відповідача іншої дитини на утриманні не може бути підставою для суттєвого зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки це порушить його права та інтереси. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У своїй постанові від 15.02.2024 у справі № 990/222/23 Верховний Суд дійшов висновку, що розгляд судом справи за неявки позивача, з урахуванням його належного повідомлення, не свідчить про недотримання судом принципу рівності сторін. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, проте у судове засідання не з`явилися, беручи до уваги те, що сторонами у заявах по суті висловлені доводи в обгрунтування своїх позовних вимог та заперечень проти позову, а предметом позову є, зокрема, стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача з урахуванням доводів, викладених у заявах по суті, на підставі ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 12.02.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2023 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.09.2005 та серії [NUMBER] від 03.07.2018 відповідно. За судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 14.08.2023 у справі № 756/10244/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 07.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука П.П. від 19.10.2023 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного судового наказу. Разом з тим, починаючи з 21.12.2024 неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказане не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі № 756/11925/23 про забезпечення позову [PERSON] , якою матері, до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.05.2024, яким місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] визначене разом з матір`ю, встановлений графік зустрічей з сином [PERSON] , [INFO] , без присутності батька та будь-яких інших осіб кожної другої та четвертої суботи місяця з 11:00 год. до 19:00 год. неділі; актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеним 27.12.2024 Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації; скріншотами листування у месенджері позивача з вчителем з приводу навчання сина [PERSON] за січень, лютий 2025 року; скріншотами листування у месенджері сторін у грудні 2024 року та січні 2025 року. Судом також встановлено, що станом на час розгляду даної справи між сторонами існує спір з приводу місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так, у провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа № 756/11925/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком, зокрема, за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, яким місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] . Отже, вказане судове рішення станом на час розгляду даної справи не набрало законної сили. Крім того, існування спору між сторонами щодо місця проживання неповнолітньогго сина [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами: листом Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 14.01.2025 про неодноразові звернення [PERSON] у грудні 2024 року та січні 2025 року до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з приводу того, що колишній чоловік не повертає дитину; довідкою інспектора СЮП ВП Оболонського УП ГУНП у м. Києві Калашник О. про результати перевірки по ЄО № 59584 від 25.12.2024; відповідями Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.01.2025 за вих № 10413-155 та Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб від 15.01.2025 за вих № 25-10-17 на адвокатський запит представника відповідача [PERSON] , а також процесуальними документами, винесеними державним виконавцем Оболонського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборової А.М. у межах виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі № 756/11925/23 про забезпечення позову [PERSON] до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.05.2024, а саме: постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2025, постановами про накладення штрафів на [PERSON] за невиконання вимог виконавчого документу від 24.03.2025, 14.04.2025; відповідними актами державного виконавця від 22.03.2025 та 12.04.2025 та повідомленням державного виконавця до Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 16.04.2025 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України; інформаційною довідкою Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб від 29.04.2025 № 25-10-274. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). З урахуванням предмета спору в частині вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживала та продовжує проживати дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі - з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Тобто, зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка може бути підставою для звільнення від сплати аліментів платника аліментів. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Під час розгляду справи судом встановлений факт того, що з 21.12.2024 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У той же час, з позивача [PERSON] , з яким фактично з 21.12.2024 став проживати син, продовжують стягуватися аліменти на утримання сина за судовим наказом, які не використовуються за цільовим призначенням на потреби дитини. Вказане, на переконання суду, є перш за все порушенням прав та інтересів самої дитини, а також майнових прав та інтересів позивача як платника аліментів, з яким дитина фактично проживає та який має право розпоряджатися аліментами, проте, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, має обов`язок по сплаті аліментів на користь відповідача, з якою син фактично не проживає з 21.12.2024. Вказане суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушених майнових прав позивача є припинення з 21.12.2024 стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , що стягуються з нього на підставі судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 14.08.2023 у справі № 756/10244/23, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини [PERSON] на користь позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved