Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що протягом 2005-2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вказує, що [INFO] у шлюбі з [PERSON] народилась донька, [PERSON] , шо підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, від 08.11.2005. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2015 у справі № 367/4906/15-ц шлюб між відповідачем та було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 і до повноліття дитини. Зауважує, що [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років, відповідно, вона досягла повноліття. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №367/8160/23 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2023 року, на період навчання [PERSON] до 30.06.2024, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Зауважує, що на момент винесення вищевказаного рішення донька була студенткою третього курсу денного відділення Ірпінського фахового коледжу економіки та права за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування», термін навчання в Ірпінському фаховому коледжі економіки та права закінчився 30.06.2024. Наразі донька навчається в Державному податковому університеті IV рівня акредитації на І курсі освітнього рівня бакалавр, денної форми навчання факультету фінансів та цифрових технологій за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», у групі ФБД-24-1с, за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб, що підтверджується довідкою від 05.11.2024 № 513, дата вступу - 01.09.2024, дата закінчення навчання - 30.06.2027. Окрім цього позивач зазначає, що 20.08.2024 між Державним податковим університетом, як виконавцем, з однієї сторони, та нею, як замовником, з іншої сторони, було укладено договір № 24013761 про навчання в Державному податковому університеті (за кошти фізичних чи юридичних осіб). Згідно з вищевказаним договором виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання за освітнім ступенем бакалавр, назва спеціальності 072 фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок на факультеті фінансів та цифрових технологій, термін навчання -2 р. 10 м. За умовами вищевказаного договору загальна вартість освітньої послуги на момент укладення договору становила (без урахування рівня інфляції) 140 097 гривень (сто сорок тисяч дев`яносто сім). Вартість освітньої послуги на момент укладання договору за 1-й рік становить 46 699 гривень; 2-й рік становить 46 699 гривень; 3-й рік становить 46 699 гривень. Також, позивач стверджує, що донька зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014082951 від 21.11.2024, та наразі знаходиться повністю на її утриманні. Позивач оплачує щоденні витрати доньки на харчування, одяг, взуття, проїзд у транспорті, житлово-комунальні послуги, медичні послуги, канцелярське приладдя тощо. Відповідач проживає окремо, має іншу родину і фактично життям доньки абсолютно не цікавиться. З липня 2024 року жодної фінансової допомоги відповідач доньці не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та має стабільний дохід. Позивач вважає, що для відповідача, враховуючи його майновий стан, є можливим, без погіршення його матеріального становища, сплачувати на утримання доньки 1/4 (одну четверту) частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дати звернення до суду з цією позовною заявою на період навчання [PERSON] до 30.06.2027, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ураховуючи, що добровільної згоди з приводу матеріального утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, між сторонами не досягнуто, позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.01.2025 зазначену позовну заяву розподілено для розгляду судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою від 14.01.2025 за вказаним позовом відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 04.03.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дати звернення [PERSON] з позовною заявою до суду, на період навчання [PERSON] до 30.06.2027, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Також вказав, що працює на посаді головного ревізора з безпеки руху ПрАТ «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (код ЄДРПОУ 04737111, 100% акцій належать Державі в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України) та отримує заробітну плату, інших доходів не має. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за 2024 рік, має середній щомісячний дохід у розмірі 32 322,2 грн. Отже, щомісячний розмір 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача становить 5 387,03 грн. Зазначає, що вказану щомісячну суму аліментів для утримання [PERSON] відповідач з урахуванням нижчевикладеного вважає достатньою для гармонійного розвитку дитини та такою, що є не меншою, а є більшою, ніж 50% прожиткового мінімуму працездатних осіб, який становить в 2025 році згідно з ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» - 3 028 гривень, тобто 50% = 1 514,00 грн. При цьому, протягом всього часу з моменту набуття чинності рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц (є в матеріалах справи), рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12.12.2023 р. у справі № 367/8160/23 та до закінчення періоду навчання [PERSON] згідно з останнім вказаним рішенням суду (до 30.06.2024 р.) в повному обсязі і своєчасно сплачував аліменти на її утримання. Вказує, що 12 лютого 2016 року уклав шлюб з [PERSON] , від вказаного шлюбу має малолітнього сина [PERSON] . Звертає увагу суду, що позивачем до матеріалів справи не надано жодної інформації та доказів щодо місця роботи позивача, стану працездатності, розмірів щомісячного доходу, складної матеріальної ситуації, тобто доказів можливості або неможливості несення позивачем солідарних витрат для утримання повнолітньої дитини на рівні з відповідачем. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено,\~що рішенням Ірпінського міського суду від 09 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 04.06.2005 виконавчим комітетом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 45, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу змінено з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міськрайонного управління юстиції Київської області. Так, згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в графі батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 і до повноліття дитини. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Так, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12.12.2023 у справі № 367/8160/23 стягнуто з\~ [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь\~ [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в розмірі 1/6 (одна шоста) частини заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2023 року, на період навчання [PERSON] до 30.06.2024, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Як видно з копії довідки від 05.11.2024 № 513 за підписом декана факультету фінансів та цифрової технології [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , навчається в Державному податковому університеті ІV рівня акредитації на І курсі освітнього рівня бакалавр, денної форми навчання факультету фінансів та цифрових технологій за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок», у групі ФБД-24-1с, за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб зарахована наказом № 1029 від 15.08.2024. Дата вступу 01.09.2024, дата закінчення 30.06.2027. Згідно копії договору № 24013761 про навчання в Державному податковому університеті (за кошти фізичних осіб) від 20.08.2024, укладеного між Державним податковим університетом та [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги на момент укладення договору становить 140097, 00 грн. (п.4.1. договору). Також, судом установлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді головного ревізора з безпеки руху ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та отримує середньомісячний дохід у розмірі 32 322,20 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21.02.2025. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 12.02.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, 12 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що 12.02.2016 складено актовий запис № 143. Поряд з цим, відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.11.2019 Печерським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №5622. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог щодо права позивача на стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199-201 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчатися, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Суд бере до уваги, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , є студенткою денної форми навчання факультету фінансів та цифрових технологій за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок» Державного податкового університету та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, отримує регулярний дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати її, адже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів, оскільки син сторін, навчаючись на денній формі навчання, у зв`язку з цим позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. Визначаючи розмір аліментів, необхідний для утримання повнолітньої доньки, судом ураховується таке. Відповідач є працездатним, має постійний заробіток, повнолітня донька сторін навчається на денній формі, а тому позбавлена можливості самостійно себе забезпечувати, доказів того, що відповідач за станом здоров`я позбавлений можливості надавати допомогу повнолітній доньці матеріали справи не містять. Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується здатність відповідача надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання, а також потреба повнолітньої дитини сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання. У свою чергу, суд бере до уваги наявність на утриманні відповідача другої дитини, а саме [PERSON] , [INFO] . Водночас, заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, позивачем не було доведено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці в такому розмірі з урахуванням обставин установлених судом. За таких обставин, ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка навчається на денній формі навчання, матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні останнього малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , наявність батьківського обов`язку утримання повнолітньої дитини за умови матеріальної можливості, яка наявна у відповідача, адже протилежного судом не встановлено, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 (одна шоста) частини заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.12.2024, на період навчання [PERSON] до 30.06.2027, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням, що потребує коштів на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю приладдя для навчання, тощо. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі \~1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень, 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial