Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на наступні обставини. Згідно довідки з місця проживання вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживає відповідач та відповідно користується послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з теплопостачання був відкритий особовий рахунок. Станом на 01.01.2025 у відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість за послугу з гарячого водопостачання в розмірі 28\~084,11 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.04.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу скеровувалася копія ухвали Франківського районного суду м.Львова від 30.04.2025 року, на адресу її зареєстрованого місця проживання [ADDRESS] , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610250173248, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Тому суд вважає, що слід згідно\~ст.280 ЦПК України, слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно довідки №1 з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 04.04.2025 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданого розрахунку позивача, що у відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» утворилася заборгованість станом на 01.01.2025 року за централізоване постачання гарячої води за період з 01.10.2023 до 01.02.2025 року у відповідача наявна заборгованість в сумі 28\~084,11 грн. Згідно з\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач або суб`єкт теплопостачання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з ч.6 ст.25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», , визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Положеннями ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово\~ комунальні\~послуги» визначено,\~що до\~житлово-комунальних\~послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Статтею 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено, що споживач має\~право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2\~«Прожитлово комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово\~ комунальні\~послуги» визначено,\~що \~індивідуальний\~споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Натомість ч.2\~ст.\~8\~Закону України\~«про житлово\~ комунальні\~послуги» передбачено,\~що виконавець\~зобов`язаний забезпечувати\~своєчасність надання,\~безперервність і\~відповідну якість\~комунальних послуг\~згідно із\~законодавством та\~умовами договорів\~про їх\~надання,\~у тому\~числі шляхом\~створення системи\~управління якістю\~відповідно до\~національних або\~міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Як зазначено у п. 5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~року №\~630(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85), \~п ослуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених\~Законом України\~Про житлово-комунальні послуги (далі - договір), та вимогами цих Правил. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання»\~визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачання організацією на постачання теплової енергії. Підпунктом 1 п. 43 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 01.12.2021 року визначено, що виконавець зобов`язується забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно з\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. А відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18). Таким чином, згідно із зазначеними нормами\~закону\~споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених\~законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримував надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконував та не сплачував їх рахунки. Відповідач не подав до суду доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не довів фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України суд\~оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відтак, оскільки представником ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано докази на підтвердження надання послуг та їх обґрунтованості, обґрунтовано розрахунок заявленої до стягнення суми, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів за послуги з теплопостачання знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат на підставі\~ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 3028,00 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved