Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник позивача 31.03.2025 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 11.08.2023 [PERSON] уклала з АТ «Сенс-Банк» договір про надання споживчого кредиту № 500786044, тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 282029,33 грн., строк кредиту 120 місяців, дата повернення кредиту 11.08.2033, процентна ставка 4,99% річних, тип ставки фіксована. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. У випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Позивач стверджує, що належним чином виконав свій обов`язок та надав позичальнику кредит. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки у добровільному порядку відповідач не погасив наявну заборгованість, вказане стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом. Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, 07.05.2025 надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася,\~про причини\~неявки суду\~не повідомила,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~у порядку\~визначеному законом. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2023 [PERSON] з метою отримання банківських послуг прийняла оферту, запропоновану АТ «Сенс Банк» на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500786044, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, уклавши угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, підставою якої (угоди) є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», що укладений між [PERSON] та Банком. Також позичальником підписано паспорт споживчого кредиту. Умовами кредитного договору визначено умови кредитування [PERSON] , а саме розмір встановленого кредитного ліміту - 282029,33 грн., тип кредиту «Кредит готівкою», відсоткова ставка за кредитом 4,99 річних, процентна ставка фіксована, строк кредиту 120 місяців, дата повернення кредиту 11.08.2033 року, порядок повернення кредиту - відповідно до графіку платежів до 11 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту з 1 по 12 міс 3272 01 грн., з 13 по 24 міс 5810,27 грн., з 25 по 120 міс- 7229,42 грн. Факт отримання кредитних коштів в розмірі 282029,33 грн, підтверджується меморіальним ордером № 1931724382 від 11.08.2023, який міститься в матеріалах електронної справи, а також випискою по рахунку (а.с. 40-41). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 27.10.2024 склала 293573,99 грн., яка складається з 273692,47 грн. - прострочене тіло кредиту, 11984,70 грн. відсотки за користування кредитом, 7896,82 грн. комісія за обслуговування кредиту (а.с.18). Банк надсилав [PERSON] досудову вимогу, але борг залишається несплаченим. Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він узгоджується з умовами договору укладеного між сторонами, даними виписки по рахунку. Заперечень щодо змісту розрахунку від відповідача не надійшло, доказів на його спростування суду не надано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та інших платежів передбачених договором належним чином не виконала, у результаті чого станом на 27.10.2024 утворилася кредитна заборгованість у загальному розмірі 293573,99 грн.,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню вказана\~сума заборгованості. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3522,89 грн (а.с. 6). Оскільки позов задоволено, то згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вказана сума сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання послуг від 28.01.2025, п. 1.1.1 якого містить перелік послуг, що надаються АО «Смарт Лекс» на користь АТ «Сенс Банк», в тому числі складення та підписання позовів, відзивів, апеляційних та касаційних скарг, участь у судових засіданнях, та інші. Пунктом 3.1 договору передбачена обумовлена сторонами вартість частини таких послуг, а саме: підготовка і подання позову до суду 375 грн, отримання рішення суду 225 грн, тобто щодо цих послуг, сторони зафіксували чітку суму. Крім цього, даним пунктом договору передбачена «комісійна винагорода від стягнути коштів на користь замовника -7,85 %». Позивач порушує перед судом питання про стягнення з відповідача на свою користь 23645,56 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, однак вказана сума належно не обґрунтована та не доведена перед судом. Так, позивачем перед судом не доведено, з яких саме складових складається дана сума витрат на правничу допомогу, при тому, що розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, без участі представника позивача в судовому засіданні, справа не має підвищеного рівня складності, позов ґрунтується на незначній кількості документів (кредитний договір, розрахунок, виписка з рахунку). Фактично надання правничої допомоги у цій справі зводилося до складання позовної заяви. Суду не надано детального розрахунку витрат на правничу допомогу, зокрема акта приймання-надання наданих послуг чи іншого документа, що обґрунтовував би обсяг наданих послуг, час витрачений адвокатом на їх надання та їх вартість. Вказані дані є необхідності для доведення перед судом реальності та необхідності відповідних витрат, їх дійсної вартості. Але, таких доказів суду позивачем не надано. Суд вважає обґрунтованими та доведеними перед судом витрати на правничу допомогу в розмірі 600 грн, що складаються з витрат на складення позову в обумовленому сторонами договору розмірі 335 грн та витрат на отримання рішення суду 225 грн, що безумовно будуть понесені позивачем. В решті суми, витрати позивача на правничу допомоги не обґрунтовані перед судом та не доведені, а тому у суду відсутні підстави для їх стягнення.

Outcome: approved