Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

04 березня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій позивач просить суд: 1) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 136 298,07 грн; 2) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн; 3) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за надання правничої допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 липня 2022 року близько о 13 годин 52 хвилин на А/Д М-05 Київ - Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «ACURA INTEGRA» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на дорожній інвентар, а саме конус дорожній пластиковий 3 штуки, після чого здійснив наїзд на службовий транспортний засіб поліції «Mitsubishi Outlander» держаний номерний знак [NUMBER] на синьому фоні з увімкненим проблисковим маячком синього кольору під керуванням водія поліцейського [PERSON] та в наступному здійснив наїзд на транспортний засіб «Hyundai Veloster» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням потерпілої (позивача по справі) [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди відбулося механічне пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, в тому числі нанесені технічні пошкодження та матеріальні збитки автомобілю «Hyundai Veloster» державний номер [NUMBER] , який належить позивачу. 2 Водій [PERSON] грубо порушив п. 2.3 6, 12.1 правил дорожнього руху, в результаті чого була скоєна ця дорожньо-транспортна пригода та відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2023 року по адміністративній справі 362/2768/22 [PERSON] визнано винним в скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП, наслідком якого стала вищевказана дорожньо-транспортна пригода. Постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2023 року (апеляційне провадження № 33/824/3747/203) апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року відносно вини [PERSON] залишено без змін (копію додаємо до позовної заяви). Тобто вина [PERSON] у нанесені мені матеріального збитку встановлена на бувшою силою постановою суду. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди мені була заподіяна велика матеріальна та станом на момент подання позову і моральна шкода. Розмір заподіяної мені матеріальної шкоди визначено звітом № 09-07-2022 від 17.09.2022 року проведеного сертифікованим оцінювачем ФОП « [PERSON] ». Згідно висновків вказаного дослідження нанесена мені матеріальна шкода складається з матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Veloster» державний номерний знак [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП, який складає 132298 грн. 07 коп. (сто тридцять дві тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 07 коп), а також з додаткових витрат, які складаються: експертних послуг в сумі 4000 гривень ( чотири тисячі гривень). Разом нанесений матеріальний збиток складає 136 298 грн.07 коп. Ці розрахунки підтверджуються копіями відповідних документів, які додаються до позовної заяви. [PERSON] був особисто присутнім при проведенні сертифікованим спеціалістом огляду та оцінки пошкоджень мого автомобіля. Будь яких заперечень з його сторони ані при огляді і оцінці майстром мого автомобіля, ані до теперішнього часу не надходило. Розрахунок нанесеного позивачу матеріального збитку був виконаний ще 17.09.2022 року. коли офіційний курс Національного банку України відповідно по відношенню долар США українська гривня складав 29,255. Вартість пошкоджених деталей пошкодженого автомобіля враховує курс валют, так як мій автомобіль не українського виробництва. Станом на момент подання цього позову офіційний курс Національного Банку України відповідно гривні до Долару США складає 42,28. Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2022 року працівниками поліції (автомобіль яких також було пошкоджено в результаті протиправної поведінки водія [PERSON] ) з`ясувалося, що водій [PERSON] не мав оформленого відповідно до діючого законодавства України Обов`язкового полісу страхування наземних транспортних засобів. Тобто вже навіть керуючи своїм автомобілем він вже попередньо порушував діюче законодавство. В результаті цього факту, а саме повної відсутності у винуватця ДТП поліса обов`язкового страхування, позивач не мала та не має можливості компенсувати свої збитки за рахунок страхової компанії. Звернення позивача і прохання до відповідача по справі - [PERSON] - добровільно в позасудовому порядку компенсувати мені нанесений збиток залишені ним без уваги. Вже після проведення дослідження вартості матеріального збитку мого пошкодженого автомобіля, після встановлення вини [PERSON] набувшим законної сили рішенням суду, багато раз протягом багатьох місяців позивач пропонувала через свого представника відповідачу добровільно сплатити визначені експертним звітом вищевказані збитки, але відповідач всі прохання проігнорував. Позивач за фаховою освітою є медиком. На момент вчинення ДТП громадянином [PERSON] позивач працювала на постійній основі у Київській лікарні швидкої медичної допомоги. За своїми медичними обов`язками фактично кожного дня позивач вимушена була на своєму власному авто, яке було потрощено в ДТП з вини [PERSON] виїздити в межах міста Києва та за межі міста Києва надавати медичну допомогу постраждалим людям. Не одноразово позивач сама виїздила за місцем дорожньо-транспортних пригод для надання первинної медичної допомоги потерпілим людям в ДТП на своєму власному авто. В результаті пошкоджень, які отримав автомобіль позивача, вона не могла виконувати і далі належним чином, своєчасно, та в повному обсязі свої обов`язки по наданню медичної допомоги людям, до яких потрібно було виїзджати на домашню адресу, що продовжувалось тривалий час. Звернення позивача до відповідача, та неможливість фактично виконувати свої медичні обов`язки негативно позначалися на її моральному стані, вона вимушена була витрачати на це багато додаткового часу (в результаті користування громадським транспортом), що призводило до значних нервових навантажень та переживань. До того ж внаслідок перенесеної психологічної травми позивач тривалий час боялася сісти за кермо автомобіля. Нервові перевантаження дуже негативно відобразилися на її серці. Несподівана дорожньо-транспортна пригода розлагодила всі її плани. Станом на теперішній час позивач самостійно мобілізувалась до лав Збройних сил України для відсічу збройної агресії стосовно нашої Країни, а також надання кваліфікованої медичної допомоги постраждалим у війні захисникам Вітчизни. Позивач є учасником бойових дій. Нанесену позивачу моральну шкоду вона оцінює в 50 000,00 (п`ятдесят гривень) грн. Судові витрати позивача будуть складатися з суми сплаченої на надання правової допомоги по веденню справи, яка орієнтовно буде складати 25 0000,00 двадцять п`ять тисяч ) гривень і розрахунок якої буде надано додатково. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 05 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09 квітня 2025 року. Через неявку в судове засідання учасників справи, розгляд справи, призначений на 09 квітня 2025 року відкладено на 13 травня 2025 року. В судове засідання 13 травня 2025 року сторони повторно не з`явилися. Про день, час та місце судового розгляду сторони повідомлялися судом своєчасно та належним чином. 13 травня 2025 року позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі. 13 травня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Конюшко Д.Б. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано наступним: Щодо недопустимості та неналежності Звіту № 09/07/2022 від 17.09.2022 року ФОП [PERSON] . Таким чином, заявляючи вимоги до Відповідача про стягнення з нього 136 298,07 грн, як матеріальної шкоди, Позивач не довела понесених нею витрат на відновлення її автомобіля, встановленими відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, необхідної для відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, необхідно наголосити на тому, що до предмету доказування цієї категорії справ належить не лише вартість ремонту, а й необхідність здійснення такого ремонту в обсязі, наведеному в акті виконаних робіт, який відсутній у позові. Тобто, у Позивача виникає необхідність у доведенні не лише дійсності понесених ним витрат на відновлювальний ремонт автомобіля у тому розмірі, в якому він заявив свої вимоги до завдавача шкоди, а й у встановленні причинно-наслідкового зв`язку між діями завдавача шкоди та необхідністю проведення ремонтних робіт саме в тому обсязі, який був здійснений та зафіксований в акті виконаних робіт. Проте, Позивач на підтвердження вказаних обставин надала лише Звіт № 09/07/2022 від 17.09.2022 року, зроблений на її замовлення, тобто, складений заінтересованою і залежною від нього особою, а не відповідні документи станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, в яких би, зокрема, вказувалися дати прийняття та видачі автомобіля, на підтвердження тієї обставини, що автомобіль передавався до СТО і дійсно був проведений ремонт саме у тому обсязі, який зазначений у відповідних рахунках СТО, однак, всі ці документи відсутні у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. У Звіті № 09/07/2022 від 17.09.2022 року ФОП [PERSON] не було вказано, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Всі дії оцінювача повинні бути оцінені через призму законодавства про оцінку майна та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Відповідно до п.2.2. Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. При цьому п.7.18 Методики визначено, що вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. Таким чином, даний звіт виконаний з порушенням норм Методики, то він не можу бути прийнятий Судом як допустимий докази, а отже вбачається необхідність у проведенні судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Отже наданий Позивачем висновок є лише оцінкою пошкодженого майна проведена експертом на замовлення Позивача, але аж ніяк судовою експертизою в розумінні ст. 106 ЦПК України, ФОП [PERSON] не був попереджений про кримінальну відповідальність, ІІ. Щодо вимог Позивача про стягнення моральної шкоди Позивачем також були заявлені вимоги щодо відшкодування і моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будьяка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом». Натомість Позивач, заявляючи вимоги про стягнення із Відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., не просто завищує розмір заявленої вимоги, а й узагалі жодним чином не обґрунтовує підставу її заявлення та такий розмір заявленої вимоги, не наводить і не підтверджує належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факти й обставини, які свідчать про наявність пережитих ним моральних чи фізичних страждань, душевних мук та інших нематеріальних втрат (втрат немайнового характеру) його чи членів її родини у зв`язку із вказаною ДТП й те, у чому взагалі полягають його моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Усі доводи Позивача щодо заподіяння йому моральної шкоди є надуманими, ґрунтуються на припущеннях і не знаходять свого підтвердження в дійсних обставинах справи, позаяк взагалі Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між пригодою і нібито заподіянням моральної шкоди. Більше того, Позивач не лише не доводить вимоги щодо стягнення моральної шкоди належними й допустимими доказами і не наводить конкретних та раціональних обґрунтувань таких вимог чи розрахунку їх заявленого розміру, а й взагалі не доводить навіть самого факту заподіяння йому такої шкоди, понад те начебто наявність душевних переживань і фізичних страждань він також додатково обґрунтовує заподіянням механічних пошкоджень майну, проте не доводить, яким саме чином йому було завдано таку моральну шкоду й у чому вона полягає. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, оскільки Відповідач не надала доказів заподіяної моральної шкоди заявлена позовна вимога про стягнення з Відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн не підлягає задоволенню. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Позивачем також було заявлено вимогу про стягнення з Відповідача витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 25 000,00 грн. Розмір вказаної вимоги навіть не був обґрунтований на підставі попереднього розрахунку судових витрат, який відсутній у тексті позовної заяви. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас є цілком очевидним, що такі витрати в сумі 25 000,00 грн - неспівмірні із складністю цієї справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію необхідності таких витрат, розумності їх розміру. Вказана справа про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не є складною й не потребує глибоких спеціалізованих знань та значних витрат обсягів часу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, від 30.07.2019 у справі №902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі №910/21570/17, від 14.11.2018 у справі №921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 10.10.2019 у справі №909/116/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі №915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі №911/2737/17). Таким чином, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним і несправедливим відповідно до приведених критеріїв на не може братися до уваги. Крім цього представником відповідача заявлено клопотання про призначення судом судової авто товарознавчої експертизи, згідно з яким останній просив суд призначити по цивільній справі № 357/2926/25 судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручити доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) (03057, Київ, вул. Сім`ї Бродських, буд. 6); 3. Поставити на вирішення експертам наступні питання: Яка вартість матеріального збитку КТЗ «HYUNDAI VELOSTER», р.н. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 13.07.2022 року, станом на дату ДТП 13.07.2022 року, без ПДВ? Судом відкладено розгляд справи, призначений на 13 травня 2025 року на 30 червня 2025 року через необхідність надання строку позивачу звернутися до суду із поданням відповіді на відзив та надання заперечень проти клопотання про призначення судової експертизи. 25 червня 2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Позивач заперечила проти призначення судової експертизи, так як доданий до позову звіт стосовно визначення матеріального збитку № 09-07-2022 від 17.09.2022 року\~ виконаний кваліфікованим експертом ФОП [PERSON] , який має право на проведення такого дослідження; відповідач [PERSON] був особисто присутнім під час огляду та фіксації пошкоджень автомобіля позивача експертом ФОП [PERSON] 13 та 22 липня 2022 року, знайомий з висновком, але протягом трьох років ніяких зауважень та претензій до висновку не подав; на теперішний час позивач [PERSON] не є володільцем автомобіля, який зазнав пошкоджень від ДТП, так як 21.12.2022 року в Територіальному сервісному центрі МВС України № 8045 за адресою: місто Київ, вулиця Павла Усенка, 8, відбулася перереєстрація автомобіля позивача на нового власника і позивач вже не є власником пошкодженого в ДТП автомобіля. Тому задоволення клопотання про призначення експертизи створить штучну тяганину в розгляді справи. В судове засідання 30 червня 2025 року сторони та їх представники не з`явилися, про день час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином. Позивач клопотала перед судом про розгляд справи за її відсутності, та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 30 червня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової авто товарознавчої експертизи, так як з моменту дорожньо- транспортної пригоди (13 липня 2022 року) пройшло майже три роки, транспортний засіб, зі слів позивача, було відчуджено (переререєстровано на нового власника 21 грудня 2022 року), тому призначення вказаної експертизи не призведе до її реального виконання, а лише стане наслідком порушення процесуальних строків розгляду даної справи судом. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 362/2768/22 залишено в силі постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року щодо [PERSON] , згідно з якою останнього було визнано винним в порушенні п.2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Судом встановлено, що [PERSON] 13 липня 2022 року о 13 години 52 хвилин на а/д М-05 Київ-Одеса, керуючи транспортним засобом Acura Integra д.н.3. С1428ІН, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на дорожній інвентар, а саме конус дорожній пластиковий - 3 шт., після чого здійснив наїзд на службовий транспортний засіб Mitsubishi Outlander д.н.3. [NUMBER] на синьому фоні з увімкненим проблисковим маячком синього кольору під керуванням водія [PERSON] та в наступному здійснив наїзд на транспортций засіб Hyundai Veloster д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), який попередньо став учасником дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми ліями [PERSON] порушив п. 2,36. 12.1 ПІДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.14-16). ФОП [PERSON] 17 вересня 2022 року складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Hyundai Veloster» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , згідно з яким вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ становить 132 298,07 грн (а.с.7-13). За складення вказаного Звіту СПД [PERSON] отримано від [PERSON] 4 000,00 грн (а.с.6). При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного: Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України). У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved