Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Акціонерне Товариство "Універсал Банк" звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.02.2021 у розмірі 22661,97 грн, станом на 08.01.2025 в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 22661,97 грн, а також судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.02.2021 [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. 03.12.2024 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 27.12.2024 кредит став у формі "на вимогу". Оскільки відповідач [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у нього виникла заборгованість, яка становить 22661,97 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.02.2021 між Акціонерним Товариством "Універсал Банк" та відповідачем по справі [PERSON] шляхом підписання анкети - заяви було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту із можливістю його корегування на поточний рахунок. Положеннями анкети - заяви визначено, що анкета - заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції затвердженій протоколом правління №46 від 24.11.2021. У відповідності до наявної в матеріалах справи довідки про наявність рахунку, на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок типу "чорна картка" та видано картку [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) з терміном дії до 10/24. Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, [PERSON] за умовами договору про надання банківських послуг "Monobank" від 13.08.2020 за карткою [NUMBER] , було встановлено суми кредитного ліміту: 11.02.2021- 1000 грн, 07.03.2021 - 2000,00 грн; 28.04.2021 - 10000,00 грн; 06.05.2021 - 15000 грн; 10.12.2021 - 20000,00 грн; 30.12.2022 - 19000,00 грн; 04.05.2023 -20000 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 08.01.2025 заборгованість [PERSON] за договором від 11.02.2021 становить 22 661,97 грн та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). У відповідності до виписки про рух коштів по рахунку за період 11.02.2021-01.12.2024, [PERSON] користувався кредитними коштами, та cтаном на 08.01.2025 сума витрат по кредитних коштах за вказаний період становить 90 209,94 грн, сума зарахувань становить 67 547,98 грн, заборгованість станом на 08.01.2025 становить 22 661,97 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, що: «…у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті- заяві позичальника від 11.02.2021 процентна ставка не зазначена. Застосовуючи вказану правову позицію до спірних правовідносин у даній справі, суд зазначає, що наявна в матеріалах справи анкета - заява від 11.02.2021 підписана [PERSON] містить прохання відповідача відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] , проте не містить будь-яких положень про погоджені умови щодо нарахування зазначених у розрахунку заборгованості поточної процентної ставки за користування кредитними коштами, простроченої процентної ставки, відсотків за порушення грошового зобов`язання, як і не містить погоджених умов щодо строків здійснення періодичних платежів за кредитом та порядку погашення боргу. При цьому, відсутні підстави вважати, що Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг є частиною кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 11.02.2021, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з умовами тарифів, паспорта споживчого кредиту, таблицею вартості обчислення кредиту саме у відповідній редакції станом на 11.02.2021, в якій такі документи подані до суду. При цьому, наявні в матеріалах справи Умови і правила, тарифи, паспорт споживчого кредиту, таблиця вартості обчислення кредиту набули чинності з 27.11.2021 (про що зазначено у цих документах), натомість анкета-заява підписана [PERSON] 11.02.2021, тобто на момент підписання вони не діяли і позивач не може обґрунтовувати ними свої позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ "Універсал Банк" дотримало вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по рахунку позивачем були нараховані відповідачу [PERSON] відсотки за користування кредитом та такі були списані з рахунку відповідача на загальну суму 23 559,71 грн. Разом з тим, оскільки позивачем не надані докази того, що при укладанні кредитного договору сторони погодили його умови по сплаті відсотків (процентів) за користування кредитом, безпідставним є списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, відтак необхідно зарахувати ці кошти у сумі 23 559,71 грн на погашення тіла кредиту. При цьому, як встановлено судом сума погашених відповідачем відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 23 559,71 грн перевищує суму заборгованості за загальним залишком\~заборгованості за\~наданим кредитом в розмірі 22 661,97 грн. За таких обставин, враховуючи погашення відповідачем відсотків за користування кредидними коштами в розмірі, що перевищує залишок заборгованості за кредитом, відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed