Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

В травні 2024 року представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 26515,67 грн, інфляційну складову боргу в сумі 9418,73 грн та три відсотки річних в сумі 2902,69 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 14.07.2015 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» підготовлено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання, оферту до якого опубліковано того ж дня в газеті Хрещатик № 99 (4695). В подальшому, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 06 червня 2017 року № 668 встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Згаданим розпорядженням встановлено тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємствами, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачем залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Дане розпорядження опубліковано в газеті Хрещатик 14 червня 2017 року за № 62 (4975). Згаданим розпорядженням визначено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надає згадані вище послуги у будинку [ADDRESS] . 28.12.2023 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (Замовник) та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Виконавець) укладеного Договір про надання послуг № 281223/ЦКС. На виконання вказаного Договору, Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» на адресу КП надано розрахунки заборгованості (з нарахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу) та інші документи в розрізі боржників, які запитувало Комунальне підприємство, зокрема ПБ, адреса, будинок, квартира, особовий рахунок, період заборгованості інформацію щодо права власності, тощо. Вказаними документами встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] в період з 01.04.2015 по 01.01.2024 року виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконавцем яких є Комунальне підприємство. Наданим розрахунком заборгованості встановлено, що заборгованість зі сплати житлово - комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій складає суму в розмірі 26515,67 грн.; інфляційна складова складає - 9418,73 грн, 3% річних складає - 2902,69 грн., а всього сума заборгованості складає - 38837,09 грн. Позивач вказує, що відповідачі є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS] , користуються послугами, які надає КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», а відтак зобов`язані сплачувати кошти за надані позивачем послуги. Посилаючись на те, що відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинків та прибудинкової території належним чином не виконують, в зв`язку з чим утворилась зазначена заборгованість, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача зазначену заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 05.06.2024 відмолено у відкритті провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2024 вирішено перейти від розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У грудні 2024 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкової території пропорційно до своєї частки у праві власності в сумі 8829,71 грн, інфляційну складову боргу в сумі 3136,43 грн та три відсотки річних в сумі 966,59 грн, а також стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкової території пропорційно до своєї частки у праві власності в сумі 8829,71 грн, інфляційну складову боргу в сумі 3136,43 грн та три відсотки річних в сумі 966,59 грн. В січні 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх недоведеність, а також просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.01.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, та вирішено розглядати справу з урахуванням її вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позов та заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не подала. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з рішенням Київської міської ради (ІІ сесія VII скликання) від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та затверджено його статут. Згідно даного рішення, всі комунальні підприємства Подільського району м. Києва передають новоствореному Комунальному підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 рік. Відповідно до п. 2.1. Статуту, метою діяльності Комунального підприємства є забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку. Положеннями п.п.2.2.2. Статуту визначено, що предметом діяльності Комунального підприємства є: надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у власному порядку. Основним видом діяльності Комунального підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів (81.10). Згідно з розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 року № 50 на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» переданий житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та приватизований житловий фонд станом на 01.01.2015 року, згідно з додатком, з метою його подальшого обслуговування. Додатком до розпорядження затверджено перелік будівель та приміщень житлового та нежитлового фонду, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та віднесені до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та приватизованого житлового фонду. Вищевказаним переліком визначено, що до господарського управління Комунального підприємства був переданий, поміж інших, будинок [ADDRESS] , в якому розташована квартира [ADDRESS] , співвласниками якої є [PERSON] (1/3 частина) та [PERSON] (1/3 частина). КП «Керуюча компанія» розроблено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання. Вказаний договір опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Київської міської ради газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015. Заперечення щодо умов договору відповідачами не подавались, а відтак сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом акцепту публічної оферти. Згідно з додатком № 1 до Договору, визначено складові тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. Таким чином, на підставі викладеного, згаданий вище договір укладений між позивачем та відповідачами, шляхом прийняття пропозиції укласти такий договір (оферта) та є акцептованим. Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 06 червня 2017 року №668 встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Дане розпорядження опубліковано в газеті Хрещатик 14 червня 2017 року за № 62 (4975). Вказаним розпорядженням визначено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надає згадані послуги у будинку [ADDRESS] , який знаходиться у Подільському районі. 28.12.2023 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» укладено Договір про надання послуг № 281223/ЦКС. Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» на адресу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надано розрахунки заборгованості (з нарахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу). Згідно з розрахунку за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01.04.2015 по 01.01.2024 виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 26515,67 грн.; інфляційна складова складає - 9418,73 грн, 3% річних складає - 2902,69 грн., а всього сума заборгованості складає - 38837,09 грн Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2024, співвласниками квартири [ADDRESS] , - в рівних частинах (по 1/3 частині) зазначено [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що із 20.09.1988 по 17.08.2020 за вказаною адресою була зареєстрована [PERSON] , яка [INFO] померла, про що свідчить копія актового запису про смерть № 10443 від 22.06.2020 р. Доказів наявності спадкоємців після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Позивач вказує, що відповідачі [PERSON] (1/3 частина) та [PERSON] (1/3 частина), як співвласники зазначеної квартири, зобов`язані сплачувати кошти за надані позивачем послуги, однак останні свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинків та прибудинкової території належним чином не виконують, в зв`язку з чим утворилась зазначена заборгованість, яка підлягає стягненню із них пропорційно до розміру їх часток у праві власності на квартиру. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала про недоведеність позовних вимог, та пропуск позивачем строку позовної давності. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Статтею 66 ЖК України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З розрахунку наданого позивачем, вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 01 січня 2024 за адресою: [ADDRESS] , - виникла заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 38837,09 грн. За приписами ст.ст. 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачі із 2015 року по грудень 2023 року, включно, частково вносили оплату за житлово-комунальні послуги, однак не в повному обсязі, в зв`язку з чим у утворилася заборгованість перед позивачем. Крім того, надані відповідачем квитанції про оплату послуг за період із травня 2023 року по грудень 2023 року, включно, відображені у наданому розрахунку заборгованості, однак, доказів оплати решти коштів за надані послуги, стороною відповідача суду надано. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі зверталися до позивача з повідомленнями про те, що вони не користуються наданими позивачем послугами або щодо проведення звірки розрахунків. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] квартири [ADDRESS] за період із 01 квітня 2015 року по 01 січня 2024 року є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц вказала на те, що оскільки ст. 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушення, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками які передували подачі такого позову. У постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 було вказано на те, що за статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні. Позивач, з огляду на неналежне виконання зобов`язань, просив стягнути із відповідачів інфляційні втрати та три відсотки річних. Однак, відповідач вказував про незаконність нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу. Так, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№ 530-ІХ від 17 березня 2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Тобто, закон звільняє боржників саме від сплати неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на вказаний вище період. У той же час, платежі компенсаційного характеру, встановлені статтею 625 ЦК України - інфляційні, а також 3% річних від простроченої суми, не є неустойкою, та звільнення від таких заходів відповідальності законом не передбачено. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції. Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309. Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року. За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних в межах заявлених вимог за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року не підлягають стягненню з відповідачів. Отже, у позивача виникло право на стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних за період із 01.04.2015 по 23.02.2022 та за період з 30.12.2023 по 01.01.2024. Однак, заборгованість за надані послуги не може бути нарахована у розмірі, яку суд визнав доведеним, зважаючи на подання заяви відповідачем про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Так, позивач звернувся до суду із даним позовом 14.05.2024. У відповідачів виникла заборгованість із 1 квітня 2015 року. Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України скасовано карантин. Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки,сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану. Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості з відповідачів за послугу є період з 1 квітня 2017 року. Отже, заборгованість за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню з відповідачів за період із 01.04.2017 по 01.01.2024, включно; інфляційна складова боргу та 3 % річних підлягає стягненню за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 та за період із 30.12.2023 по 01.01.2024. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, та наявних у справі копій квитанції, наданих відповідачем в ході розгляду справи, встановлено, що за період із 1 квітня 2017 року по 1 січня 2024 року, включно, було нараховано за житлово-комунальні послуги кошти в сумі 27657,31 грн, з них відповідачами за вказаний період (травень 2023 - 356,58 грн, червень 2023 - 356,58 грн, липень 2023 - 356,58 грн, серпень 2023 - 360,00 грн, вересень 2023 - 360,00 грн, жовтень 2023 - 360,00 грн, листопад 2023 - 360,00 грн, грудень 2023 - 360,00 грн, січень 2024 - 360,00 грн (квитанція про сплату від 19.02.2024)), - було сплачено кошти в загальній сумі 3229,74 грн, а відтак за вказаний період сума заборгованості складає - 24427,57 грн (27657,31 грн - 3229,74 грн). З огляду на те, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками по 1/3 частини квартири, кожний, а відтак із них підлягає стягненню по 8142,52 грн, з кожного (24427,57 грн : 3). Крім того, за розрахунками суду, за період із 01.04.2017 по 23.02.2022 інфляційна складова на суму боргу становить 3948,25 грн., а 3 % річних - 1197,00 грн. Також, за період із 30.12.2023 по 01.01.2024 інфляційна складова на суму боргу становить 00,00 грн., а 3 % річних - 1,00 грн. Однак, за зміненими позовними вимогами позивач просив суд стягнути із кожного відповідача інфляційну складову боргу в сумі 3136,43 грн. та три відсотки річних в сумі 966,59 грн, а відтак з огляду на неможливість суду в силу вимог цивільного процесуального закону вийти за межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що стягненню із кожного відповідача підлягає інфляційна складова боргу в сумі 3136,43 грн. та три відсотки річних в сумі 966,59 грн, яка була заявлена позивачем після зміни предмету позову. Враховуючи викладене, позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» до [PERSON] , та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги слід задовольнити частково, та із кожного відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період із 01.04.2017 по 01.01.2024, включно, в сумі 8142,52 грн, інфляційна складова боргу в сумі 3136,43 грн. та три відсотки річних в сумі 966,59 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, із кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1009,33 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial