Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 19.01.2022 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1027-1870 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua). Кредитний договір,\~у відповідності\~до норм\~частини першої\~статті 13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» був\~укладений в\~письмовій формі\~у вигляді\~електронного документа,\~створеного згідно\~з вимогами,\~визначеними Законом\~України Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг,\~а також\~з урахуванням\~особливостей,\~передбачених Законом\~України «Про\~електронну комерцію». Позичальнику\~було надано\~наступний одноразовий\~ідентифікатор А675\~для підписання\~Кредитного договору\~№ 1027-1870\~від 19.01.2022\~та підтвердження\~ознайомлення з\~Правилами та\~інших супутніх\~документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 13 600,00 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 21 днів; знижена % ставка 2,00 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Однак, через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 14.07.2023 утворилась загальна сума заборгованості 96\~152,00 грн, яка складається із: 13 600,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 82\~552,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Проте, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, яку прийнято судом, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1027-1870 від 19.01.2022 у розмірі 68 000 грн., із яких прострочена заборгованість за кредитом 13600 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 54400 грн. та судові витрати. Ухвалою судді [PERSON] від 23.08.2023 відкрито провадження у даній справі та увалено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] , її передано на розгляд судді Ромазан В.В. Ухвалою судді Ромазан В.В. від 10.03.2025 зазначену справу прийнято до розгляду. Відповідач подала відзив на позов, в якому вказала, що вона не укладала жодних кредитних договорів з позивачем, та вважає, що позивач не довів перерахування їй коштів, оскільки відсутні належні докази, які підтверджують передачу відповідачу кредитних коштів, а також відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутній графік платежів, та їй не відомо, яка саме процентна ставка застосована у розрахунку наданому позивачем. Також, на думку сторони позивача, у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами, а розрахунок заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом, а тому, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Представник позивача подала додаткові пояснення у справі, в яких вказала, що відповідач попередньо ознайомилась з договором та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до Методики НБУ, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істоті умови. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеним згідно вимогами, визначеними законодавством України. На виконання та у відповідності вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А674 для підписання кредитного договору 1027-1870 від 19.01.2022. Також вказує, що перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором ТОВ «ФК «Контактовий дім», а не безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було обумовлено наявністю укладеного між ними 10.06.2020 договору №02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів, у відповідності до якого (п. 1.1.) ТОВ ФК «Контрактовий дім» за відповідну плату здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send, для забезпечення операцій з надання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитів отримувачам. У листі ТОВ «ФК «Контрактовий дім» зазначено, зокрема, стосовно кредитного договору 1027-1870 від 19.01.2022: ID транзакції 1051976901, сума 13600,00 грн, номер картки [NUMBER] . Окрім того, відповідач з метою отримання послуг з онлайн-кредитування скористалась ідентифікацією особи через BankID. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, з підстав наведених у відзиві на позов. Заслухавши учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд, встановив, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 116 від 01.08.2013, видане Національним банком України. 19.01.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1027-1870. Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А675 для підписання кредитного договору № 1027-1870 від 19.01.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 п. 1 кредитного договору Кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 13 600,00 гривень (п. 2.1. Договору). Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п. 2.3 Договору). Згідно п. 2.4 Договору, заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п. 2.8 цього договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1 2.4.5 цього договору. Дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 19.01.2022. Останній день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) 08.02.2022. (п.п. 2.4.1 2.4.2 Договору). Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі кредиту та до фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процента ставка 3.00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільгою ставкою; знижена процентна ставка 2.00% (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4-3.9 цього договору); пільгова процентна ставка (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4-3.6 цього договору) (п. 2.6. Договору). Також пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний Позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (Заявлений строк). Пунктами 2.4.1 -2.4.5 зазначеного договору сторони передбачили, що дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 19.01.2022; Останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) 08.02.2022; сума кредиту 13600 грн.; Нараховані проценти за користування кредитом у заявлений трок 5712 грн.; разом до сплати 19312 грн. Також, у пункті 2.8 договору зазначено: Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів (до 15.11.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 572\~465,00% (п.2.9 Договору). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 136000,00 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом 122400,00 грн. (п. 2.10. Договору). Відповідно до п. 7.2.1 Договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1027-1870 відповідно до Методики НБУ (Графік платежів за договором), який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, загальна сума кредиту становить 13600,00 грн та включає в себе тіло кредиту 13600,00 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 122400,00 грн, реальна річна процентна ставка становить 572\~465,00 %. Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А675. Підписавши 19.01.2022 цей кредитний договір, відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором. Згідно довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 14.07.2023, вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з 19.01.2022 по 08.02.2022 нараховувало відсотки за процентною ставкою 2.0% в день, з 09.02.2022 по 14.11.2022 за процентною ставкою 3,0% в день. Заборгованість за тілом кредиту становить 13600,00 грн, за відсотками 82552,00 грн. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Також на вимогу суду, 27.02.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , також долучено виписку за договором №б/н за період 19.01.2022-19.01.2022 по даному рахунку за 19.01.2022, яка містить зарахування на суму 13\~600,00 грн. Зазначений доказ суд вважає належним та допустимим, таким, що підтверджує перерахування вказаної суми кредиту позивачем [PERSON] , відтак належне виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» своїх зобов`язань за спірним кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За правилом частини першої статті 205\~Цивільного кодексу України правочин\~може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207\~ЦК Україниправочин\~вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом\~статей 626, 628 ЦК Українидоговором\~є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638\~ЦК Українидоговір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639\~ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055\~ЦК України кредитний\~договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також\~Законом України "Про споживче кредитування"\~та\~Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування"\~зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього\~Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , уклавши договір № 1027-1870 від 19.01.2022 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася із його умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому, на думку суду цей правочин відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію"\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Умови кредитного договору № 1027-1870 від 19.01.2022 є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Суд вважає, що покликання сторони відповідача на те, що вона не укладала жодних кредитних договорів з позивачем, яким не доведено перерахування [PERSON] кредитних коштів, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором про відкриття кредитної лінії № 1027-1870, який містить електронний підпис [PERSON] із одноразовим ідентифікатором А675, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами, що відповідає вищенаведеним приписам ст. ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~До укладення договору, відповідачу також було надано паспорт споживчого кредиту для ознайомлення з умовами кредитування, який вона підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором А675. Відповідно до п. 7.2.1 Договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. На час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідач отримала кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Щодо тверджень відповідача, що в матеріалах справи відсутній графік платежів, то такі теж не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1027-1870 відповідно до Методики НБУ (Графік платежів за договором), який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, загальна сума кредиту становить 13600,00 грн та включає в себе тіло кредиту 13600,00 грн та проценти за користування кредитом. Доводи відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які надають можливість встановити розмір виданого кредиту та суму погашення за кредитними договорами, а розрахунок заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом, суд вважає необґрунтованими з врахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 27.02.2025 на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] в зазначеній банківській установі емітовано картку № [NUMBER] , а також долучено виписку за договором №б/н за період 19.01.2022-19.01.2022 по даному рахунку за 19.01.2022, яка містить зарахування відповідачу суму наданого кредиту у розмірі 13\~600,00 грн. З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс». При цьому, відповідач, стверджуючи про необґрунтованість позовних вимог, належних та допустимих доказів на спростування встановлених обставин суду не надала. За змістом ч. 13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Щодо інших доводів відповідача у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, встановивши, що [PERSON] свої обов`язки за кредитним договором № 1027-1870 від 19.01.2022 не виконала, унаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом, а саме по тілу кредиту у розмірі 13 600,00 грн., відтак вимоги позивача у цій частині є підставними та підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення у його користь із відповідача нарахованих відсотків на загальну суму 54400 грн., суд зазначає наступне. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми\~компенсації\~(понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Так, визначаючи розмір стягнення з відповідача відсотків в розмірі 54400 грн. позивач обґрунтовував вказаний розрахунок посиланням саме на погоджений між сторонами пункт 2.8 кредитного договору, за яким строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів )до 15.11.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику та нараховував відсотки до 15.11.2022 року. Однак, суд не може погодитися з аргументами позивача щодо нарахування процентів за кредитним договором з урахуванням пункту 2.8 з таких підстав. Відповідно до вимог\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору про відкриття кредитної лінії №1027-1870 від 19.01.2022 року щодо строку його дії\~ 21 календарний день згідно пункту 2.4 чи 300 календарних днів згідно пункту 2.8, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17). Водночас позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування, який передбачений пунктом 2.8 кредитного договору, що, на думку суду свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин. Крім того, зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав «Contra proferentem», а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору (21 день), тобто після 08.02.2022 року. В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Разом з тим, вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~позивач не заявляв. Враховуючи наведене, суд вважає, що починаючи з 09.02.2022 у ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за договором про відкриття кредитної лінії №1027-1870 від 19.02.2022. Відтак, суд вважає, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача повинен становити 19312,00 грн., що складається із 13600 грн.\~розмір заборгованості за тілом кредиту та 5712 грн.\~розмір заборгованості за відсотками, які нараховані позивачем в період з 19.01.2022 року по 08.02.2022 року (21 календарний день) за відсотковою ставкою 2,0%, що складає 272 грн. від суми наданого кредиту. Таким чином, враховуючи наведені судом обставини, позов Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Укр Кредит\~Фінанс» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договоромслід задовольнити частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 609,81 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial