Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, обґрунтовує тим, що за час сумісного життя з відповідачем, ними було придбано спільне майно, а саме 25/100 приміщення секції № 22-Б в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 543. Зазначає, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2018 року, судом вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, також, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2018 року, вирішено виділити [PERSON] 2/3 частки на 25/100 приміщення секції № 22-Б в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , як на частку в спільній сумісній власності подружжя. 05.06.2019 року між відповідачем та малолітнім [PERSON] , від імені якого діє мати [PERSON] , було укладено договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. За цим договором відповідач передає у власність сина [PERSON] в рахунок погашення аліментних зобов`язань до досягнення останнім повноліття, а дитина (в особі представника) приймає у власність від батька 1/12 частку у спільній власності на приміщення секції загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 70,6 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у володіння та користування дитини перейшло приміщення, визначене на плані технічного паспорту, як кімната 210-1, площею 16,8 кв.м., загальною площею 27,9 кв.м., приміщення І по ХІІ загальною площею 47,1 кв.м. будуть предметом спільного володіння та користування учасників спільної часткової власності. В спірній кімнаті відповідач зареєстрований з 19.05.2010 року, відповідно до відмітки з паспорта [PERSON] , та фактично останній не проживає у ній протягом останніх 2,5 роки, особистих речей в кімнаті також немає. Крім того, вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаній кімнаті обмежує її права як власника, впливає на призначення субсидії та нарахування надмірного розміру комунальних послуг протягом багатьох років. З врахуванням наведеного, просить суд, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування кімнатою 210, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 25\~квітня 2025\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~справі. У встановлений в ухвалі суду строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що батько з дитиною не спілкується і майже три роки його не бачила. Просила суд задовольнити позов. Представник позивача підтримала позов, з підстав викладених у ньому та пояснення своєї довірительки. Просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, проте вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що під час шлюбу, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2010 року, [PERSON] було придбано 25/100 приміщення секції № 22-Б в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на підставі купівлі-продажу від 15.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 543 (а.с. 12). Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.16). У шлюбі в сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2018 року, судом вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2018 року, вирішено виділити [PERSON] 2/3 частки на 25/100 приміщення секції № 22-Б в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , як на частку в спільній сумісній власності подружжя (а.с.18-19). На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником 1/6 частки секції в гуртожитку, загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 70,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2018 року (а.с 11). Судом встановлено, що 05.06.2019 року між відповідачем та малолітнім [PERSON] , від імені якого діє мати [PERSON] , було укладено нотаріально посвідчений договір про припинення права на аліменти для дитини, у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, зареєстрований в реєстрі за № 368, згідно з яким, [PERSON] передає у власність сина - [PERSON] в рахунок погашення аліментних зобов`язань до досягнення дитиною повноліття, а дитина (в особі представника) приймає у власність від батька 1/12 частку у спільній власності на приміщення секції загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 70,6 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). Із технічного паспорту № 2862 на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що кімната 210-1, площею 16,8 кв.м., загальною площею 27,9 кв.м. знаходться у власності [PERSON] та [PERSON] , в спільному користуванні знаходяться приміщення з І по ХІІ, загальною площею 47,1 кв.м.(а.с.13-15). Згідно даних паспорту відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до довідки ОСББ «Дружби народів, 2» від 03.03.2025 року вих. № 106/03, за вказаною адресою проживає лише [PERSON] із сином [PERSON] (а.с.22). Допитана в судому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідача за даною адресою не бачила приблизно до трьох років. Допитана в судому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідача близько трьох років не бачила за даною адресою, його особистих речей в кімнаті 210 не бачила. Отже, досліджені судом докази, в їх сукупності, належним чином підтверджують той факт, що відповідач, понад один рік без поважних причин не проживає в спірній кімнаті. Відтак, відповідач зареєстрований у спірній кімнаті, а тому право позивача передбачене ст.ст. 317, 319 ЦК України, як власника житлового приміщення підлягає захисту, а право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування кімнатою 210, за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved