Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] у вересні 2024 року звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 липня 2023 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 72\~000,00 гривень та зобов`язвся їх повернути в строк до 01 липня 2024 року. Оскільки відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань за договором по поверненню суми боргу не виконав, від їх виконання ухиляється, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року справу передано на розгляд до\~Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2025 року провадження по справі відкрите. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року відзив відповідача [PERSON] з долученими до нього доказами залишено без розгляду. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідка [PERSON] залишено без розгляду. Також, ухвалою суду від 26 травня 2025 року визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача [PERSON] \~ для дачі особистих пояснень. Ухвалою суду віл 25 червня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву та заяви про виклик свідка відмовлено. Відзив відповідача з долученими до нього доказами залишено без розгляду. Клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідка [PERSON] залишено без розгляду. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що познайомився з відповідачем на СТО в м. Київ. Вони стали підтримувати дружні стосунки. Десь в лютому 2023 року відповідач звернувся до нього з проханням позичити йому грошові кошти. В нього була така можливість та він позичив відповідачу у борг 80\~000,00 гривень. Зазначені кошти [PERSON] йому вчасно повернув. В червні 2023 року відповідач знов звернувся до нього з проханням позичити йому грошові кошти. Він дав йому в борг 72\~000,00 гривень, оскільки раніше він належним чином виконував зобов`язання з повернення грошових коштів. На прикінці липня 2023 року відповідач повернув йому 10\~000,00 гривень , як залишок боргу за попереднім договором позики, однак зобов`язання за договором від 01 липня 2023 року не виконав. Він зазначив, що ніколи не займався орендою автомобілів, і між ним та відповідачем існують зобов`язання за договором позики, від виконання яких [PERSON] ухиляється. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у вступному слові позов не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що у травні місяці 2023 року на пропозицію [PERSON] він погодився укласти договір оренди належного йому на праві власності іншого автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] за умови сплати за його оренду 20\~000 гривень щомісячно. З моменту укладання договору вказаного автомобіля пройшло близько місяця часу, коли 30.06.2023 під час керування автомобілем, він пошкодив переднє праве крило, фару, капот. У салоні автомобіля у момент пошкодження знаходилась [PERSON] . Того ж дня він зателефонував [PERSON] , повідомив про факт пошкодження автомобіля, а через нетривалий час і особисто зустрівся з ним. При розмові з [PERSON] він поставив запитання чи потрібно йому звернутись до поліції і до страхової компанії для належного документування обставин та наслідків дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] запропонував доставити автомобіль до станції технічного обслуговування, в якій працює його приятель, де визначать вартість ремонтних робіт, автомобіль відремонтують, кошти в розмірі вартості ремонту він повинен буде йому сплатити. 30.06.2023 орендований автомобіль Hyundai Sonata, державний номерний знак [NUMBER] він доставив до вказаної [PERSON] станції технічного обслуговування, де і залишив. 01.07.2023 [PERSON] подзвонив йому по телефону і запропонував зустрітись. 01.07.2023 при зустрічі [PERSON] зазначив, що автомобіль буде відремонтованим у недільний термін, він повинен буде йомузаплатити 2 000 доларів США, або 72 000 гривень і так зможе продовжити користуватись автомобілем. Коштів у такій сумі у нього не було, а тому він погодився на пропозицію [PERSON] скласти письмову розписку, в якій зазначити, що того дня він йому нібито позичив 72 000 гривень і це буде гарантією повернення ним йому коштів за ремонт пошкодженого ним автомобіля. Насправді [PERSON] кошти йому не передавав ні 01.07.2023, ні іншого дня, ані в сумі 72 000 гривень, ані в будь-якому іншому розмірі. Мали місце лише сплати коштів ним [PERSON] за оренду автомобіля, [PERSON] грошові кошти йому ніколи ні в позику, ні з інших причин та підстав не надав. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. З розписки , наявної в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] 01.07.2023 року отримав він [PERSON] грошові кошти в розмірі 72\~000,00 гривень в якості безвідсоткової позики. Всю суму боргу [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 01.07.2024 року. У розписці також зазначено, що розписка складена та гроші кошти отримані [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначена розписка складена у присутності свідка [PERSON] .. [PERSON] факт написання зазначеної розписки не оспорював. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 13 грудня 2017 року № 6-996 цс 17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712 цс 19), від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 (провадження № 14-48 цс 21). Згідно з частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] на підтвердження позовних вимог було надано боргову розписку. Написана відповідачем [PERSON] розписка містить прізвище, ім`я, по батькові позичальника та позикодавця, паспортні дані позичальника і суму позики. Ураховуючи викладене, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , як позичальник, належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, укладеним 01 липня 2023 року з\~ [PERSON] не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість за цим договором в сумі 72\~000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Доводи [PERSON] про те, що між ним та [PERSON] виникли правовідносини з відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, а правочин є удаваним , є безпідставними, оскільки спростовуються змістом розписки від 01 липня 2023 року , відповідно до якої він отримав у борг\~\~від\~ [PERSON] грошові кошти. Крім того, сам факт наявності у позивача цієї розписки підтверджує виникнення між сторонами правовідносин щодо отримання позики відповідачем. Також, суд звертає увагу, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надав . Останнім зустрічний позов про визнання удаваним договору позики від 01.07.2023 , який укладений між ним та позивачем не заявлявся, а надані ним відзиви з долученими доказами та клопотання про виклик свідків були залишені без розгляду. Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved