Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

01.04.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача та просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних в сумі 12 949,43 євро, 26 471,98 доларів США, 2020, 27 грн. та здійснювати нарахування та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від сум боргу 24 645,00 євро, 50 085,00 доларів США та 39 645,00 грн. у разі прострочення [PERSON] виконання грошового зобов`язання за постановою Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №458/413/18 за період 01 квітня 2025 року, до виконання постанови; стягнути судові витрати. 14.04.2025 ухвалою суду відкрито провадження по справі. 29.04.2025 та 02.05.2025 до суду надійшов відзив, представник відповідача просила застосувати до заявлених вимог строк позовної давності три роки та відмовити у задоволенні позову на підставі ст. 267 ЦК України. 05.05.2025 представником позивача до суду надано відповідь на відзив, зазначено про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо передачі позивачу одержаних у зв`язку з виконанням доручення від 29.03.2007 коштів у розмірах 24 645 євро та 50 085 дол. США, які зберігались на рахунках позивача, відкритих у АТ «ОТП Банк», представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на ст. ст. 526, 599,611,625, 1000-1006 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити виходячи з абзаців 3,4 на сторінці 12 рішення Верховного Суду. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вимоги про стягнення 3% річних не було пред`явлено разом з позовом, зазначила про те, що не підлягає нарахуванню 3% річних в період карантину та військового стану. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 19.07.2023 Верховним Судом у справі №458/413/18 задоволено касаційну скаргу, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 24 645,00 євро та 50 085.00 доларів США, що станом на квітень 2018 року за офіційним курсом НБУ складає 2 089 767 грн. 67 коп. та судові витрати ( а.с. 11-18). 26.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської обл. Онишкевич Р.І. відкрито виконавчого провадження №73152120 щодо виконавчого листа, виданого 28.08.2023 Турківським районним судом Львівської області по справі №458/413/18, накладено арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «Ти і право ЛТД» та на частку в статутному капіталі ТОВ Компанія «Ти і право Ленівський Груп» ( а. с. 63-66). Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської обл. Баірової Н.М. від 08.04.2025 за вих. №73152120, представнику позивача повідомлено про виконання виконавчого листа №458/413/18 від 28.08.2023, відшкодування витрат виконавчого провадження, основної винагороди та погашення заборгованості в розмірі 39645,00 грн. ( а.с.61). Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 25.03.2007 громадянин Італійської Республіки [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А. уповноважив [PERSON] розпоряджатись усіма відкритими на ім`я довірителя рахунками у будь-якому банку України ( а.с.49). [PERSON] на підставі пред`явлення паспорта отримав у філії ЗАТ «ОТП Банк» у м. Львів кошти, що підтверджується заявами на видачу готівки: №37 від 17.05.2007 в розмірі 1500 євро, що у еквіваленті до гривні 10 287 грн. 31 коп.; №25 від 18.05.2007 в розмірі 2300 євро, що у еквіваленті до гривні 15 698 грн. 83 коп.; №35 від 27.07.2007 в розмірі 45 євро, що у еквіваленті до гривні 311 грн. 83 коп.; №19 від 06.09.2007 в розмірі 3000 євро, що в еквіваленті до гривні 20585 грн. 82 коп.; №25 від 18.09.2007 в розмірі 4900 євро, що в еквіваленті до гривні 34 336 грн. 64 коп.; №39 від 08.11.2007 в розмірі 2000 євро, що в еквіваленті до гривні 14 869 грн. 22 коп.; №22 від 15.11.2007 в розмірі 5000 євро, що в еквіваленті до гривні 37117 грн. 50 коп.; №8 від 19.11.2007 в розмірі 5900 євро, що в еквіваленті до гривні 43 652 грн. 65 коп.; №3 від квітня 2007 в розмірі 6000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 30300 грн. 00 коп.; №26 від квітня 2007 року в розмірі 3000 долари США, що в еквіваленті до гривні 15 150 грн. 00 коп.; №4 від квітня 2007 року в розмірі 3000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 15150 грн. 00 коп.; №12 від квітня 2007 року в розмірі 3000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 15 150 грн. 00 коп. №14 від 2007 року в розмірі 200 доларів США, що в еквіваленті до гривні 1010 грн. 00 коп.; №10 від 07.05.2007 в розмірі 3000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 15 150 грн.; №25 від 2007 року в розмірі 6000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 30 300 грн. 00 коп.; № 36 від 27.07.2007 в розмірі 85 доларів США, що в еквіваленті до гривні 429 грн. 25 коп.; №15 від 13.12.2007 в розмірі 13 300 доларів США, що в еквіваленті до гривні 67 165 грн. 00 коп.; №35 від 19.12.2007 в розмірі 10000 доларів США, що в еквіваленті до гривні 50 500 грн. 00 коп.; №35 від 30.01.2008 в розмірі 2500 доларів США, що в еквіваленті до гривні 12 625 грн. 00 коп. ( а.с. 51-60). Відповідно до відзиву представником відповідача, [PERSON] зазначено про те, що при зверненні до Турківського районного суду Львівської області із позовом до відповідача, позивачем не було пред`явлено позовних вимог щодо стягнення 3% річних, а тому окреме стягнення 3% річних від суми основного боргу за період з 01.04.2007 по 19.07.2023 є неприйнятним. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно із ст. 1001 ЦК України, договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Відповідно до ст. 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ч.2 ст. 1008 ЦК України, довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Згідно із ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до постанови Верховного Суду зазначено про те, що [PERSON] звернувся до суду з позовом 18 квітня 2018 року, зазначаючи, що дізнався про зняття відповідачем коштів з банківських рахунків у вересні 2008 року ( а.с. 45 на зв.). Згідно із п.1 ч.1 ст. 1008 ЦК України, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору. Згідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем кошти було отримано не у позику, а відповідно до заяв на видачу готівки на підставі довіреності, виданої позивачем 29.03.2010. Представник позивача не заперечував факт видачі довіреності. Представник відповідача вказала про часткове виконання постанови Верховного Суду відповідачем. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до постанови Верховного Суду не зазначено про стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України. Позивач в період з дати ухвалення постанови Верховного Суду та до 01.04.2025 з вимогами щодо стягнення 3% річних в межах справи №458/413/18 не звертався. В судовому засіданні сторони наполягали на позиціях, викладених в заявах по суті справи. Згідно із ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем вимоги про стягнення 3% річних заявлено після набрання законної сили рішенням суду у справі №458/413/18, приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії, розрахунки заборгованості, додані до позовної заяви від 01.04.2025 не включають виплачені боржником суми, нарахування 3% річних виходить за межі вимог у справі №458/413/18, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення відмови у задоволенні позову - на позивача. Судові витрати, понесені позивачем компенсації не підлягають.

Outcome: dismissed