Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про особу, як батька дитини, у якій позивач просить виключити з актового запису № 956, складеного 22 жовтня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини, матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Позовна заява обґрунтована тим, що 02 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1043. У період шлюбу у подружжя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наприкінці 2023 року сторони припинили сумісне проживання та почали проживати окремо. 03.06.2024 Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/6753/24 винесено рішення, яким розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Вказане рішення набрало законної сили 04.07.2024. У жовтні 2024 року відповідач повідомила позивачу, що народила сина [PERSON] , [INFO] , а Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції склав актовий запис про народження дитини, у якому батьком дитини зазначив позивача. Позивач не визнає своє батьківство щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки з кінця 2023 року не підтримував шлюбних відносин з відповідачкою. Відомості про батьківство позивача щодо [PERSON] , [INFO] , внесено до актового запису про народження дитини з урахуванням вимог статті 133 та частини 3 статті 122 Сімейного кодексу України, як про народження дитини, яка народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу позивача з відповідачем. Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU1622, складеного фахівцями ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК» від 14.02.2025, біологічне батьківство донора зразка маркованого [PERSON] щодо донора зразка маркованого [PERSON] повністю виключено, оскільки мовірність такого батьківства складає 0,0000000001%. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 15.05.2025. У підготовче засідання 15.05.2025 учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 15.05.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 09.06.2025. У судове засідання 09.06.2025 учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Гросул В.С. 06.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від відповідача 06.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. На підставі ч. 1 ст.\~244\~ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 23.06.2025 (з урахуванням періоду перебуванні судді у відпустці). Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1\~ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 1 ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України (надалі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 121 Сімейного кодексу України (надалі СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком (ч. 3 ст. 122 СК України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3 ст. 136 СК України). До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (ч. 6 ст. 136 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1043. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2024 у справі № 522/6753/24 розірвано шлюб, зареєстрований 02.06.2006 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2024 у справі № 522/6753/24 набрало законної сили 04.07.2024. 22.10.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 956, та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтво про народження серія [NUMBER] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно висновку про біологічне батьківство № MGU1622, номер заключення HID25-1570/C1F1, виготовленого 14.02.2025 ТОВ «Генкод Діагностик», дитина: [PERSON] , передбачуваний батько: [PERSON] , встановлено результат: біологічне батьківство донора зразка маркованого « [PERSON] » щодо донора зразка маркованого « [PERSON] » повністю виключено. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Суд вважає надані позивачем докази належними, допустимими та достатніми для встановлення обставини відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] . Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір 1211,00 гривень.

Outcome: approved