Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), назва якого до перейменування товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (надалі ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») звернулось в суд з позовом до [PERSON] (надалі відповідач або позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2361828 від 14 вересня 2021 року в сумі 23660,50 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] був укладений договір №2361828 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 7900,00 гривень, строком на 15 днів з можливістю пролонгації/автопролонгації, стандартна процентна ставка 1,90 % на день. Вказує, що банк свої зобов`язання по видачі кредиту виконав повністю, а відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення прострочення заборгованості. За доводами позову 15 липня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») був укладений договір факторингу №2-15072022, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕРА УКРАЇНА» відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами до боржників, визначених у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №2361828 від 14 вересня 2021 року. Посилається, що згідно розрахунку заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату складання позову (26 березня 2025 року) становить 23660,50 грн, із яких: заборгованість за основним боргом 7900,00 грн; заборгованість за відсотками 15760,50 грн. Представник позивача у судове засідання не з?явився, при цьому подав клопотання, яким просив проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі доказами, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотань, заяв не пред`являв. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 червня 2025 року постановлено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 14 вересня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №2361828 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого: сума кредиту 7900,00 грн; строк кредиту 15 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 1,90% в день; знижена процентна ставка 1,90% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою та за зниженою ставкою на дату укладення договору становлять 44565,90% річних кожна, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою та за зниженою ставкою становлять 10151,50 грн кожна. Згідно п. 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 4.2.1. договору сторони домовились, що у випадку, якщо клієнт на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.п. 4.1.1.-4.1.6. договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшо за 120 календарних дні. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Вказаний договір підписано [PERSON] електронним підписом Т396 14 вересня 2021 року. Разом з кредитним договором відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису. У відповідності до листа товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04 березня 2024 року за №16508-0403 товариство, на підставі укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договору про переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, перерахувало кошти на платіжну картку клієнта: 14 вересня 2021 року на суму 7900,00 грн, маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 108489689, призначення платежу: зарахування 7900,00 грн на картку [NUMBER] . За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст.205\~ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6\~ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Судом також встановлено, що 15 липня 2022 року між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»\~було укладено договір факторингу № 2-15072022, за умовами якого ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило свої права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в реєстрі боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2361828 від 14 вересня 2021 року. Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД, єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», від 25 березня 2024 року № 1 змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 Додатку № 1 до договору факторингу №2-15072022 від 15 липня 2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором на дату відступлення права вимоги складала 23660,00 грн, в тому числі: сума основного боргу за кредитом 7900,00 грн; сума нарахованих процентів 15760,50 грн. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача\~\~за\~\~договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2361828 від 14 вересня 2021 року станом на 15 липня 2022 року становить 23660,50 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7900,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 15760,50 грн (за період з 14 вересня 2021 року по 28 грудня 2021 року включно по 1,90% в день). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. та ч. 1 ст. 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст.\~1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором №2361828 від 14 вересня 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором за період з 14 вересня 2021 року по 28 грудня 2021 року включно складає 23660,00 грн, з яких: сума основного боргу за кредитом 7900,00 грн; сума нарахованих процентів 15760,50 грн. Згідно п.1.3. договору\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 вересня 2021 року та Додатку №1 до договору таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки, дата надання кредиту 14 вересня 2021 року, дата повернення кредиту 29 вересня 2021 року, термін користування кредитом 15 днів. Пунктами 1.4., 3.1. договору встановлена плата за користування кредитом у розмірі 1,90 % в день на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем з часу отримання кредиту, кошти на погашення заборгованості не сплачувалися. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або процентів матеріали справи не містять. Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно п.п. 3.1, 4.2.1. договору, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації/автопролонгації) наявна кредитна заборгованість, то проценти продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 120 календарних днів від першого дня користування кредитом, тобто в даному випадку допустимий період з 14 вересня 2021 року по 11 січня 2022 року включно. Сторони в п. 3.4. договору визначили, що нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком. Товариство без погодження із клієнтом може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, заявлений розмір заборгованості належними та допустимим доказами не спростований, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з положень\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн судового збору. На підставі ст. ст.\~509,\~526,\~546,\~612,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved