Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

З позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Z75.00301.004516474 від 08.11.2018 у розмірі 12034,09 гривень, заходами електронного суду до Київського районного суду м.Одеси звернувся ТОВ « Санфорд капітал». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 05.02.25 справу прийнято та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, про що повідомлено учасників справи. Зазначену ухвалу разом з позовом та додатками до нього надіслано відповідачу за місцем реєстрації його місця мешкання, відомості про що містяться в матеріалах справи. Станом на день розгляду справи ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачем у позові зазначено про можливість заочного розгляду справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульованіЦивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір. Як було встановлено з матеріалів справи, 08.11.2018 між АТ «Ідея БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z75.00301.004516474( а.с.39-40). Відповідно до п.1.1. договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12500,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами. У пункті 1.2. договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня підписання договору, тобто до 08.11.2020. Згідно з п.1.3, 1.4 позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка становить 9,99% річних. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПРАТ «Страхова компанія «УНІКА життя» договір від 08.11.2018 року добровільного страхування життя, розмір страхового внеску становить 1724,14 грн. ( а.с.44-45). Відповідно до ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту 08.11.2018 [PERSON] перераховані кошти в сумі 12500.00 грн (з урахуванням страхового внеску в розмірі 1724.14 грн.) (а.с.50). В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, додаток до паспорта споживчого кредиту, заява про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк», згода-повідомлення фізичної особи клієнта банку та згода фізичної особи суб`єкта кредитної історії, які підписані відповідачем 08.11.2018. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 р. у справі №382/327/18. 16.11.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого клієнт відступив фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z75.00301.004516474. 29.12.2023 ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. У п.5.1 договору факторингу №29/12-23, укладеному 29.12.2023 зазначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Заборгованість відповідача за кредитним договором № Z75.00301.004516474 становить 10061.01 грн, яка складається з: -заборгованість за основним боргом в сумі 7572,99 грн.; -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 2488,02 грн. Окрім цього, позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 1582,89 грн. та 3 % річних в сумі 390.19 грн. та додає розрахунки даних сум. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до положень\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст.1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2\~ст.1056-1ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що 08.11.2018 між АТ «Ідея БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z75.00301.004516474, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 61, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою ПравлінняНаціонального банкуУкраїни від04липня 2018року №75\~(яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Позивачем надано виписку по рахунку та ордер-розпорядження (а.с. 50, 55-56). Зокрема, з виписки по рахунку вбачається, що 08.11.2018 відповідачу на виконання кредитного договору № Z75.00301.004516474, АТ «Ідея Банк» перераховано 12500 грн., 08.11.2018 сплачено страховий платіж у розмірі 1724,14 грн. Відповідно до виписки з рахунку позичальника за кредитним договором № Z75.00301.004516474від 08.11.2018, яка містить інформацію щодо всіх здійснених відповідачем платіжних операцій вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Санфорд Капітал» крім тіла та відсотків по кредиту, просив стягнути 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період з 09.11.2020 до 23.02.2022 у розмірі 1582.89 грн. інфляційних та 390,19 грн. три проценти річних. За змістом положень\~ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Положеннями ст.611,\~625ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~ст. 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у\~ст.625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем доказів на підтвердження права вимоги до відповідача, умови договорів факторингу укладених 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» № 16/11-23, 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» № 29/12-23 про відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором № Z75.00301.004516474 від 08.11.2018 не містять будь-яких обмежень чи застережень щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів та інфляційних. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно дост. 625 ЦК України. Ураховуючи зазначене, є підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 09.11.2020 до 23.02.2022 у розмірі 1582.89 грн. та 390.19 грн. трьох процентів річних. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1\~ст. 510 ЦК України\~сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України\~передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд виснує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн. Згідно із ч. 1\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У цьому випадку позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак на підставі ч. 1\~ст.141ЦПК України\~позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача 2422,40 грн в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору. Суд не вбачає підстав для стягнення витрат щодо оплати послуг поштового зв`язку через необгрунтованість. Крім того, відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою\~статті 141ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Між ТОВ «Санфорд Капітал» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» (Об`єднання) був укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024. Згідно з п. 1.1 цього договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов Договору, правничу допомогу, відповідно до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду. Відповідно до п. 3.2. цього договору, сума гонорару за надання послуг визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг. Пунктом 3.4.3. договору передбачено, що підписані сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: - зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7200 грн; - ордер серії АЕ №1310920 від 19.08.2024, виданий керівником АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М.П. на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Санфорд Капітал» (а.с. 9); - копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати йому на довгостроковій основі правничу допомогу у відповідності до завдання клієнта (а.с. 14-19); - акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 3 від 10.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М. та директором ТОВ «Санфорд Капітал» Маринич Р., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 7200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 год\~1200,00 грн; складання та подання до суду позовної заяви 1 год\~6000,00 грн (а.с. 27). Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7200,00 грн. є обґрунтованою та співмірною з реальним обсягом правничої допомоги та часом, витраченим на надання таких послуг. Заявлений розмір відповідає критерію реальності таких витрат. Отже, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі7,00 грн.

Outcome: approved