Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ), які проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач ніде не працює, так як здійснює догляд за трьома дітьми, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається. Сама не має змоги в повному обсязі забезпечувати дітей усім необхідним. У зв`язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання трьох дітей, не цікавиться їхніми потребами та не спілкується з ними. Він є молодою, фізично здоровою та працездатною особою, працює вже тривалий час на роботі в Федеративній Республіці Німечинна, має регулярний дохід, інших утриманців не має. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стислий виклад позицій сторін: У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від представника надійшла заява, у якій він просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві. У заяві міститься прохання ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3500,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловлено. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Окрім цього, відповідач був викликаний до суду шляхом телефонограми. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про його розгляд без його участі не подавав, відзив на позов не надав. На підставі викладеного суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін, ґрунтуючись на наявних у справі матеріалах і доказах, що відповідає положенням ч.3 ст.211, ч.3 ст.223 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області від 08.05.2025 відкрив спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). У шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-13). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.04.2025 року встановлено, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ), [PERSON] (дата народження [INFO] ) проживають в [ADDRESS] , діти виховує самостійно (а.с. 15). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закон батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі\~статтею 141 Сімейного кодексу України\~(далі СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним ідостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд дійшов таких висновків. Відповідно до норм ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з нормами ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від неї, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності та оцінивши зібрані у справі докази, суд,

Outcome: approved