Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Від ТОВ "Полтаваенергозбут" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача на рахунок зі спеціальним режимом використання р/р № [NUMBER] відкритий у філії АТ "Ощадбанк", МФО 331467, ЄДРПОУ 42223804 заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15 431,61 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. [PERSON] з 03.10.2024 став власником будинку [ADDRESS] . 03.10.2024 [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230392701, ЕІС-код точки розподілу 62Z3182192675587 шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Оскільки відповідач є спадкоємцем померлої [PERSON] , та вступив після неї у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5242 від 03.10.2024, тому він успадкував зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230392701, заборгованість підлягає сплаті за період з 01.04.2023. За період з 01.04.2023 по 01.10.2024 відповідач споживав електричну енергію, а оплату за неї не здійснював або здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15 431,61 грн. 28.03.2024 відповідачу припинено постачання електричної енергії через борг. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою від 11.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 21.01.2025, 24.02.2025, 21.03.2025, 23.04.2025 та 22.05.2025 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 14:00 год. 30.06.2025. 30.06.2025 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на останню відому адресу реєстрації відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів, однак судова кореспонденція повернувся до суду без вручення. (а. с. 56). Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи, 16.12.2024, 11.02.2025, 24.02.2025, 24.03.2025, 30.04.2025 суд зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади. (а. с. 25, 31, 39, 45, 50). Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за місцем реєстрації відповідача, а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2019 ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам на території Полтавської області. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 5242, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а. с. 42) 03.10.2024 [PERSON] приєднався до умов публічного типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230392701, ЕІС-код точки розподілу 62Z3182192675587 шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01.04.2023 по 01.10.2024 відповідач споживав електричну енергію, а оплату за неї не здійснював або здійснював не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання за договором про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут» внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 15 431,61 грн. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України [PERSON] набув всіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і обов`язки щодо сплати боргу за спожиту електричну енергію. За змістом ст. ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою № 1268 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 на ТОВ «Полтаваенергозбут» покладено спеціальні обов`язки, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме: виконання функцій постачальника універсальних послуг. У відповідності до п. 2. та п. 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 та п. 3.1.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені даною постановою - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною' енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Отже, суд приходить до висновку, що з моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку відповідач та позивач ТОВ «Полтаваенергозбут» набуло всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання. Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ - розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату за період з 01.04.2023 по 01.10.2024 розмір заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , становить 15 431,61 грн. Доказів погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що відповідач відзив на позов не подав, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надав. Розрахунок суми заборгованості ТОВ «Полтаваенергозбут», наданий до позовної заяви, відповідачем не спростований. Власного розрахунку відповідач до суду не надав. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за спожиту електричну енергію, суд доходить висновку про стягнення з нього заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2023 по 01.10.2024 у розмірі 15 431,61 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а тому стягує з відповідача на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved