Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, яка утворилась за адресою [ADDRESS] в сумі 42\~042 грн. 72 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем в період з листопада 2022 року по лютий 2025 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 42\~042,72 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Вказує, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 р. та ст. cт. 6, 7, 9\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.\~Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України, та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 18.12.2020 копія якої додається до цієї заяви. Таким чином, відповідач приєднався до умов договору шляхом заявочного приєднання. Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Боржник, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20752172 від 30.10.2008, є власником відокремленої газифікованої споруди житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ від 10.06.2024 № 119/4.3.1-29926-2024/430011320, від 11.11.2024 року № 119/4.3.1-58093-2024/430011320, які залишились незадоволеними відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Позивачем в період з листопада 2022 по лютий 2025 (включно) було поставлено відповідачу природний газ, на загальну суму 43042,42 грн., вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. Оскільки [PERSON] не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань, що порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. У надісланому на адресу суду заперечені на відзив представник позивача вказує на те, що сума заборгованості за спожитий природний газ споживачем вираховується із імпортованих на Iplatforma обсягів газу переданих оператором ГРМ Державне підприємство Кременецького управління з постачання та реалізації газу, що не заперечується і відповідачем у відзиві. Щодо витрат на правничу допомогу, то представник позивача вказує на те, що представником відповідача не надано суду доказів сплати відповідачем йому суми грошових коштів у розмірі 5\~000 грн., що заявлені до стягнення. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Булава О.П. в судове засідання не з`явились, однак представник подав заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності. Проти позовних вимог заперечують у повному обсязі. Просять стягнути з позивача витрати на надання правничої допомоги. 25.04.2025 представником відповідача подано відзив на позов, за яким представник просить відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі та стягнути із позивача на користь відповідача 5\~000 грн. витрат на правничу допомогу. Представник посилається на те, що [PERSON] заборгованості у вказаному позивачем розмірі не має, оскільки вчасно сплачував за спожитий природний газ. Відповідно до акту звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу ДП Кременецьке управління з постачання та реалізації газу боржнику було неправильно нараховано показники газу за період січень 2023 року по травень 2023 року. Зокрема, у січні 2023 року відповідачу нараховано об`єм спожитого природного газу в розмірі 1069,76 куб.м.; за лютий 2023 року 1196,60 куб.м.; за березень 2023 року 1216,60 куб.м. та за квітень 2023 року 406,53 куб.м. Відповідно до довідки про фінансовий стан споживача, виданої Кременецьким управлінням з постачання та реалізації газу 11.12.2024 року об`єм спожитого газу [PERSON] за січень 2023 року становив 301 куб.м.; за лютий 2023 року 280 куб.м.; за березень 2023 року 300 куб.м.; а квітень 2023 року 101 куб.м. Тобто дані об`єми спожитого природного газу жодним чином не відповідають об`ємам вказаним позивачем. Відповідно до довідки про фінансовий стан споживача, виданої Кременецьким УПРГ 17.04.2025 року станом на квітень 2025 року позивач не сплатив за спожитий природний газ 7400,29 гривень. Тобто, вищевказані довідки підтверджують відсутність заборгованості у [PERSON] в розмірі 43042,72 гривень. ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» зробило перерахунок [PERSON] , згідно з яким було знято неправильно нараховані м. куб. газу. Відповідні показники ДП «Кременецького управління з постачання та реалізації газу» були надані стягувачу. Однак, попри це стягувач не перерахував дану заборгованість. Відповідач належно оплачував постачання природного газу, відповідно до показників лічильника. Тому заборгованості в розмірі вказаному позивачем не міг мати, оскільки оплату проводив щомісячно. Позивач безпідставно почав нараховувати йому заборгованість, яка не відповідає показникам лічильника, про що [PERSON] неодноразово повідомляв позивача та просив перерахувати неіснуючу заборгованість. Відповідач звертався зі скаргою до ТОВ «ГК Нафтогаз України» з проханням врахувати подані показники лічильника через ДП «Кременецьке УПРГ» та відкоригувати об`єми спожитого газу. Однак, позивач на скаргу не відреагував. Аналогічна скарга була надіслана до НКРЕКП. Листом від 09.10.2023 року за №26455/16.2.1/9-23 НКРЕКП повідомило відповідачу про рекомендацію ДП «Кременецьке УПРГ» і ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений із споживачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат за адресою споживача з наданням споживачеві детальних роз`яснень по нарахуванням з підписанням відповідного акта. На даний час позивач так і не провів звірку витрат природного газу з наданням детальних роз`яснень відповідачу. Натомість на підтвердження нібито існування заборгованості у відповідача, позивач надав довідку про фінансовий стан [PERSON] , підписану провідним фахівцем Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в якій позивач на основі власноруч вказаних даних зробив власний розрахунок заборгованості, не підтверджений жодними іншими доказами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 25.04.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 07.05.2025 позивачем подано заперечення на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до заяви\~приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовими споживачами від 18.12.2020, відповідач [PERSON] являвся споживачем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як постачальника природного газу для забезпечення потреб споживача. Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20752172 від 30.10.2008, слідує що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Відповідно вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 10.06.2024 № 119/4.3.1-29926-2024/430011320, та вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 11.11.2024 року № 119/4.3.1-58093-2024/430011320, [PERSON] повідомлялася ТОВ Газопостачальною компанією «Нафтогаз України» про існуючу заборгованість за його адресою проживання. Згідно довідки про фінансовий стан споживача, виданої Кременецьким УПРГ 17.04.2025 року станом на квітень 2025 року сума заборгованості [PERSON] за транспортування природного газу становить 7772,17 гривень. Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№867\~від 19.10.2018\~«Про затвердження\~Положення про\~покладення спеціальних\~обов`язків\~на суб`єктів\~ринку природного\~газу для\~забезпечення загальносуспільних\~інтересів у\~процесі функціонування\~ринку природного\~газу» та є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015\~визначено, що компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вказаний обов`язок кореспондується і статтями6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст.633,634,641,642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно дост. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу"- постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV\~встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статі 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІVспоживач\~зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно п.5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 № 2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 714\~ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.\~526\~ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018у справі №638/11034/15-ц. На умовах вищевказаного договору, позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб, що не заперечувалося сторонами. Судом встановлено,\~що відповідачем\~в період\~з листопада\~2022\~року по\~11\~квітня 2023\~року (до\~проведення заміни\~лічильника [PERSON] ,\~що стверджується\~актом про\~демонтаж лічильника\~для проведення\~планової перевірки)\~використано 1466\~куб.м.\~природного газу\~(\~показники лічильника:\~39348\~(\~вказано у\~акті заміни\~лічильника)\~ 37882\~=\~1466\~куб.\~м.)\~та за\~період з\~11\~квітня 2023\~року \~(проведено\~заміну лічильника,\~показник якого\~становить 0)\~по лютий\~2025\~року (включно)\~ 1520\~куб.м.\~Тобто,\~загальна кількість\~спожитого відповідачем\~природного газу\~становить 2\~986\~куб.м.,\~на суму\~23\~759\~грн.\~27\~коп. (2986\~куб.\~м.\~х 7,95689\~грн.\~(тариф)\~=\~23\~759\~грн.\~27\~корп.). Однак відповідачем за вказаний період у добровільному порядку сплачено 4\~551 грн. 34 коп., тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 19\~207 грн. 93 коп. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" підлягають до часткового задоволення. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що справа є не складною, позовні вимоги задоволено частково, тому справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді до 2 000 грн. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2\~статті 133 ЦПК України). Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (ч. 8\~ст. 6 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1383 грн. 19 коп. на відшкодування сплаченого при зверненні з позовом судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial