Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з ним, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 16.02.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції Житомирської області. Сім`я з відповідачкою почала руйнуватися, [PERSON] переїхала у належний їй на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] , після чого подружніх стосунків сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Дитина сторін залишилась проживати із батьком, а він у свою чергу самостійно виховує та утримує доньку. Відтак фактичним місцем проживанням дитини з вересня 2021 року є [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що сім`я почала руйнуватися, подружні стосунки між сторонами припинилися, позивач звернувся до Богунського районного суду із позовом про розірвання шлюбу. Наразі справа знаходиться у провадженні суду за №295/7935/24. [PERSON] з метою захисту та реалізації законних прав та інтересів дитини просить суд визначити місце проживання дитини з ним, та з вересня 2021 року перебуває на його, як батька, повному утриманні й вихованні. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15.01.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 43). У судове засідання 18.06.2025 року сторони не з`явилися. У попередніх судових засіданнях позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивачем 18.06.2025 року подано заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 99). Від представника органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради Баб`яка М.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та долучено висновок (а.с. 94-98). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове відправлення, яке повернулось на адресу суду врученим особисто відповідачці 01.04.2025 (а.с. 93). Також у матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення, які направлялись відповідачці на попередні судові засідання, які також було вручено особисто (а.с. 64). Крім того, відповідачкою особисто отримано копію позовної заяви з ухвалою суду та повісткою (а.с. 46), однак остання не скористалась своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції Житомирської області 16.02.2013 року (а.с. 10). Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що є адресою проживання батька [PERSON] (а.с. 12 на звороті). З довідки ГО танцювальний клуб «СтарДейс» вбачається, що [PERSON] відвідує даний танцювальний клуб з 01.09.2021 року; батько [PERSON] приводить та забирає з тренувань дитину, опікуєтьсят нею, сплачує кошти за тренування та змагання систематично (а.с. 33). Позивач наразі повністю самостійно фінансово забезпечує доньку, забезпечує її необхідним для її виховання та розвитку, проживає у належних побутових умовах, проходить необхідні медичні обстеження, займається різними видами саморозвитку (а.с. 19-33 на звороті). Відповідно до акту обстеження умов проживання, дитина проживає у належних побутових умовах (а.с. 34-35). У матеріалах справи міститься висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.06.2025 №771 щодо визначення місця проживання [PERSON] , у якому виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, [PERSON] . В обгрунтування висновку зазначено, що [PERSON] з вересня 2021 проживає окремо від родини за місцем реєстрації: [ADDRESS] , з донькою спілкується. Між батьками періодично, коли мати виявляє бажання, щоб донька проживала з нею, відбуваються суперечки. [PERSON] з малолітньою донькою проживає у приватному будинку, що належить бабусі зі сторони батька, за адресою: [ADDRESS] , у даному помешканні створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Позивач має самостійний дохід, у змозі забезпечувати потреби малолітньої доньки у повному обсязі. [PERSON] навчається у 5 Б класі ліцею №21 м. Житомира, характеризується позитивно, подано декларацію та обрано, лікаря який надає первинну медичну допомогу. [PERSON] було запрошено з`явитись 27.05.2025 на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради для розв`язання спору щодо визначення місця проживання дочки з одним з батьків, надати підтвердження самостійного доходу та домовитися щодо обстеження умов проживання, на засідання комісії не з`явилася, письмових пояснень не надала. Представниками органу опіки та піклування була опитана дитина - [PERSON] , яка виявила бажання проживати із батьком (94-99). Відповідно до наявної у матеріалах справи характеристики виданої учениці 5 Б класу ліцею №21 м. Житомира, та підписано класним керівником, встановлено, що [PERSON] навчається у даному ліцеї з першого класу, зарекомендувала себе старанною, дисциплінованою, у початковій школі була старостою класу. Відвідує музичну школу за класом фортепіано та студію малювання, має статус чемпіонки України 2024 року з танцювального спорту. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки та цікавиться її навчанням (а.с. 101). Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності до ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішення спору суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Мати, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 роз`яснив, що система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється такими правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому із досліджених матеріалів справи, враховуючи думку дитини проживати разом з батьком, суд приходить до висновку щодо задоволення даної позовної вимоги. Щодо встановлення факту перебування дитини на повному утриманні та вихованні дитини суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 150, 151, 152, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Стаття 164 СК України визначає підстави, при існуванні яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, серед яких законодавець передбачив таку підставу як ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Право на утримання є одним із основних прав дитини, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У матеріалах справи відсутні докази щодо неналежного виховання доньки відповідачкою. Відсутні відомості щодо стягнення на користь позивача аліментів на утримання доньки, тому суд не вбачає підстав для задоволення даної позовної вимоги. Отже, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, наміри і можливості виховувати дитину як повноцінного члена суспільства, виходячи із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, на підставі внутрішнього переконання, та враховуючи думку дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме - визначає місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Щодо позовної вимоги про факт самостійного виховання та утримання дитини зазначає наступне: за змістом наведених законодавчих положень ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є обставинами, які належать до предмету доказування у справах про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини одним з батьків не відповідає визначеним сімейним законодавством способам захисту та само по собі не призводить до ефективного захисту сімейних прав та інтересів, на захист яких подано цей позов, тому суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні доньки, може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування, а у разі наявності спору - за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням.

Outcome: partial