Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Адвокат Обертинська-Єніч Анастасія Олегівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 27.10.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний на підставі рішення суду від 20.12.2024 по справі №752/18874/24. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з березня 2022 року разом з нею. Відповідач певний час надавав кошти на утримання їх сина. Водночас відповідач кожного разу під час оплати аліментів погрожував їй про припинення вказаних виплат. Відповідач у добровільному порядку не бажав врегулювати питання розміру аліментів та строків їх виплати. Між ними відсутня домовленість матеріального утримання їх сина. Відповідач є працездатною особою та не має на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб. Він зареєстрований як фізична особа-підприємець, офіційно працевлаштований у міжнародній компанії та отримує постійний дохід. Аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, які він має змогу сплачувати, забезпечать гармонійний розвиток їх дитини. Позивач просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання їх дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 03.03.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. 12.06.2025 представником позивача адвокатом Обертинською-Єніч А.О. за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надана заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування заяви представником позивача вказано, що у позовній заяві позивачем був зазначений орієнтовний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. Однією із складових вказаних витрат є участь представника позивача у судових засіданнях. На момент складання вказаної заяви неможливо скласти розрахунок вказаних витрат та акт виконаних робіт, оскільки розгляд справи по суті не розпочато та представнику позивача невідома кількість судових засідань. Представник позивача адвокат Обертинська-Єніч А.О. у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Гайдук С.В. у судовому засіданні визнала позов частково, враховуючи обставини викладені у відзиві. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Гайдук С.В. в інтересах [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила вирішити вказаний спір відповідно до вимог чинного законодавства та визнала частково позов, зокрема без визнання частини доводів у обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначила, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення суду. Позивач разом із їх сином через війну в Україні виїхали за кордон на автомобілі, який належить на праві власності відповідачу. Перебуваючи у шлюбі, відповідач до 20.12.2024 добросовісно виконував обов`язок щодо матеріального утримання їх сина та сім`ї в цілому, що підтверджується виписками по картці позивача. Вказані кошти також призначалися і на утримання його автомобіля за кордоном. Доводи позивача щодо погроз про припинення сплати аліментів та небажання вирішити питання розміру аліментів, є надуманими та не відповідають дійсності. Відповідач лише акцентував увагу позивача щодо витрат перерахованих коштів саме на утримання їх сина, а не на безпідставне утримання позивача, в тому числі її захоплень та потреб. Відповідач звільнений з роботи з 31.10.2023 та не працевлаштований до теперішнього часу. Відповідач як фізична особа-підприємець з березня 2025 року не отримував дохід. Представник позивача адвокат Обертинська-Єніч А.О. в інтересах [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначила, що не підтверджені доказами доводи відповідача щодо належного йому автомобіля, на якому виїхала позивач за кордон, та питання його утримання. Взаємовідносин сторін щодо користування вказаним транспортним засобом не можуть впливати на призначення аліментів на утримання їх сина. Відповідач у відзиві не вказав пояснення щодо захоплень, потреб позивача, які він оплачував та в яких розмірах. Відповідач дійсно неодноразово погрожував позивачу припинити виплати коштів на утримання їх сина, зокрема з березня 2025 року вказані кошти припинили надходити позивачу. Відповідач долучив до відзиву лише декілька сторінок його трудової книжки, з яких неможливо встановити наявність чи відсутність факту офіційного працевлаштування відповідача. Також відповідач не надав до відзиву належних доказів на підтвердження відсутності у нього доходів від підприємницької діяльності. Їх син має право на матеріальне утримання незалежно від факту працевлаштування відповідача чи одержання ним доходів. Крім того, у відзиву відповідач не надав аргументи на підтвердження його стану здоров`я, матеріального становища, наявності у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо. Із відзиву відповідача не зрозуміло в якій частині він визнає позовні вимоги та який достатній розмір аліментів на утримання їх дитини. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з копією свідоцтва про народження від 15.01.2019 серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади від 20.11.2024 №2024/014049722 та від 30.11.2024 №2024/014444342. 27.10.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №816, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.10.2018 серії [NUMBER] . На підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20.12.2024 по справі №752/18874/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідно до копії виписки по картці на ім`я [PERSON] від 28.01.2025 за період з 18.04.2022 по 01.10.2024 відбувалися поповнення картки від ФОП [PERSON] грошовими коштами у різних розмірах. Вказані поповнення картки не містять в описі призначення платежу. Згідно з копією витягу з реєстру від 31.01.2025 [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.04.2015. Як вбачається з копії виписки по банківській картці на ім`я [PERSON] , від [PERSON] надходили грошові кошти у сумі 25000 грн (01.10.2024, 06.09.2024, 05.08.2024, 06.06.2024, 05.12.2022, 05.09.2022), у сумі 30000 грн (04.07.2024, 01.12.2023, 09.01.2023, 04.10.2022), у сумі 45000 грн (02.05.2024), у сумі 50000 грн (28.03.2024, 08.03.2024, 02.02.2024), у сумі 20000 грн (29.12.2023, 27.12.2023, 01.07.2022, 31.05.2022), у сумі 10000 грн (08.09.2023, 15.05.2023, 17.09.2022), у сумі 40000 грн (11.08.2023). Відповідно до копії трудової книжки на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] внесений запис номер 12, за яким 31.10.2023 був звільнений з посади провідного програміста баз даних за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 25.10.2023 №27-к. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Відповідачем не надано суду відомостей про стан його здоров`я та матеріальне становище. Зокрема, судом встановлено, що з 14.04.2015 відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, а також він з 31.10.2023 звільнений із займаної посади. Проте, сторонами суду не надано документів на підтвердження розміру доходів відповідача, зокрема його декларації про майновий стан та доходи фізичної особи-підприємця та/або виписки/довідки про дохід фізичної особи за відповідний період. Отже, суд виходить з того, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Водночас відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у добровільному порядку. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Між тим, зважаючи на те, що аліменти стягуються лише на одну дитину та встановлення у судовому засіданні обставин, які підтверджують необхідність стягнення аліментів саме у запропонованому позивачем розмірі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Вказаний розмір аліментів є цілком достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд враховує визнання позовних вимог відповідачем, яке приймається судом, оскільки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн, у зв`язку з тим, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаною позовною заявою.

Outcome: approved