Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Баран В.В., звернувся в суд з позовом до відповідача, Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер 2625687700:01:006:0930, площею 0,7174 га, місце розташування - Івано-Франківська область, Тлумацький район, Підвербцівська сільська рада, урочище "Циганка"; земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер 2625687700:01:001:0873, площею 0,2025 га, місце розташування - Івано-Франківська область, Тлумацький район, Підвербцівська сільська рада, урочище "Завалений"; земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер 2625687700:01:001:0946, площею 0,9661 га, місце розташування - Івано-Франківська область, Тлумацький район, Підвербцівська сільська рада, урочище "Старі Гунищі". Під час внесення в Державний реєстр речових право інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2625687700:01:006:0930, від державного реєстратора він отримав інформацію про те, що на все його майно накладено арешт. Згідно даних які містяться у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна міститься запис: тип обтяження: нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 8637077, зареєстровано: 13.04.2009 14:17:24 за № 8637077 реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 76000, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Шухевичів, 21, тип обтяження: невизначене майно, все належне нерухоме майно; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА457254, 08.11.2006, ВДВС Тлумацького РУЮ, об?єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, Власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, додаткові дані: накладення арешту на все нерухоме майно, заявник: Відділ державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, код: 34023481, 78000, Івано-Франківська обл., Тлумацький р., м. Тлумач, пл. Д.Галицького, 17. Відповідно до відповідей Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно реєстру АСВП у Івано-Франківському відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні дані про підстави внесення запису про арешт його майна на підставі постанови АА457254 від 08.11.2006 року та відкриті виконавчі провадження боржником у яких зазначений він не перебувають. Оскільки відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження не вчинено дій по зняттю арешту, існування арешту на його майно порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, а тому, просив зняти (скасувати) арешт із належного йому нерухомого майна. Позивач, [PERSON] та його представник адвокат Баран В.В., у судове засідання не з`явився, однак 16.06.2025 року від представника на адресу суду надійшла заява, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримують повність та просив справу розглядати без їхньої участі, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 28). Представник відповідача, Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не подав відзиву та не повідомив суду причин неявки (а.с. 30). 07.05.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. За змістом ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником\~земельних ділянок,\~а саме:\~земельної ділянки,\~якій присвоєно\~кадастровий номер\~2625687700:01:006:0930,\~площею 0,7174\~га,\~місце розташування\~-\~Івано-Франківська\~область,\~Тлумацький район,\~Підвербцівська сільська\~рада,\~урочище "Циганка";\~земельної ділянки,\~якій присвоєно\~кадастровий номер\~2625687700:01:001:0873,\~площею 0,2025\~га,\~місце розташування\~-\~Івано-Франківська\~область,\~Тлумацький район,\~Підвербцівська сільська\~рада,\~урочище "Завалений";\~земельної ділянки,\~якій присвоєно\~кадастровий номер\~2625687700:01:001:0946,\~площею 0,9661\~га,\~місце розташування\~-\~Івано-Франківська\~область,\~Тлумацький район,\~Підвербцівська сільська\~рада,\~урочище "Старі\~Гунищі",\~що вбачається\~з інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта №\~425074215\~від 01.05.2025\~року та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 7, на звороті-8, 9, 10, 11). Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 425074215 від 01.05.2025 року вбачається, що на все нерухоме майно позивача накладено арешт, а саме міститься запис: тип обтяження: нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 8637077, зареєстровано: 13.04.2009 14:17:24 за № 8637077 реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 76000, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Шухевичів, 21, об`єкт обтяження: невизначене майно, все належне нерухоме майно; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА457254, 08.11.2006, ВДВС Тлумацького РУЮ, об?єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, додаткові дані: накладення арешту на все нерухоме майно, заявник: Відділ державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, код: 34023481, 78000, Івано-Франківська обл., Тлумацький р., м. Тлумач, пл. Д.Галицького, 17 (а.с. 7, на звороті-8). Відповідно до копії відповіді № 51820/В-7 від 25.03.2025 року Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства, який є правонаступником ВДВС Тлумацького РУЮ, згідно реєстру АСВП у Івано-Франківському відділі ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні дані про підстави внесення запису про арешт майна [PERSON] , [INFO] у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови АА457254 від 08.11.2006 року, ВДВС Тлумацького РУЮ. У зв`язку з відсутністю інформації на підставі якого саме виконавчого документа державним виконавцем вносилась постанова про арешт майна боржника відділ ДВС не може зняти арешт (а.с. 7). У копії відповіді № 69188/8 від 11.04.2025 року Івано-Франківський відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що станом на 11.04.2025 року на виконанні в Івано-Франківському відділі ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкриті виконавчі провадження, у яких боржником зазначений [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] не перебуває (а.с. 12). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд враховує, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 року, в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п. 168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувала про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бузи забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для відновлення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Враховуючи те що, на даний час виконавчі провадження де [PERSON] є боржником на виконанні у Івано-Франківському відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні, позивач не має можливості розпоряджатись своїм майном, що перешкоджає йому як власникові майна здійснювати всі свої повноваження, суд виходячи із встановлених обставин, вбачає невідповідність заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та скасувати таке обтяження щодо вищевказаного нерухомого майна. На підставі наведеного, відповідно Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved