Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, зазначаючи, що 21.12.2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, факт укладення договору підтверджується укладеною між сторонами розпискою. [PERSON] отримала від нього грошові кошти в розмірі 2399 грн. для власних потреб на умовах розписки і зобов`язалася повернути позику до 21.03.2022 року та сплатити 3 % за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання в частині сплати відсотків щомісячно - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення сплати до повного розрахунку, про що склала власноруч розписку. Проте, у визначений строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути із відповідачки борг за розпискою: 2399 грн. - прострочена заборгованість за основною сумою боргу, 215 грн. - плата за користування кредитом, 963 грн втрати від інфляції, 224 грн - 3% річних та судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. Ухвалою судді від 20.05.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 16.06.2025 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у позовній заяві до суду не заперечував проти розгляду справи в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не надавала, тому у суду є підстави для розгляду справи у її відсутність на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.280-289 ЦПК України у заочному порядку, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 21.12.2021 року відповідачка [PERSON] склала розписку про отримання в позику у [PERSON] грошових коштів у розмірі 2399 грн та зобов`язалась повернути суму боргу до 21.03.2022 року і сплатити 3 % за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення оплати до повного розрахунку. Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2399 грн, на що вказує остання у своїй розписці. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов`язалася повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 2399 грн. та 3 % за кожен місяць користування позикою і повернути гроші в повному обсязі з відсотками своєчасно до 21.03.2022 року, про що зазначила у розписці. Проте, відповідачка борг в сумі 2399 грн та відсотки за користування позикою у визначені договором строки - до 21.03.2022 року і на час звернення позивача із позовом до суду не повернула. Відповідно до ст. 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за розпискою становить: 2399 грн. - прострочена заборгованість за основною сумою боргу, 215 грн. - плата за користування кредитом, 963 грн втрати від інфляції, 224 грн - 3% річних, всього в сумі 3801 грн. На підставі викладеного, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором позики від 21.12.2021 року та має сплатити на користь [PERSON] прострочену заборгованість за основною сумою боргу - 2399 грн, 215 грн. - плата за користування кредитом. 24.02.2022 року Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 -259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нарахованих включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).(п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). З цих підстав позов в частині стягнення на користь позивача штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України - 963 грн втрат від інфляції, 224 грн - 3% річних, задоволенню не підлягає, оскільки строк виконання зобов`язань відповідачки перед позивачем настав 21.03.2022 року, тобто на час введення в Україні воєнного стану, тому на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, не допускається стягнення штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України у період воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати, сплачені ним при подачі позову пропорційно сумі задоволених позовних вимог -832,95 грн.

Outcome: partial