Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений договір про споживчій кредит №1890445, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн. та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та строки, передбачені договором. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору відповідач отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 20.08.2020 згідно умов Договору факторингу №02/08, ТОВ «МІЛОАН» відступлене право вимоги за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ ПОНГ» укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку №1 до Договору факторингу, товариство набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №1890445 від 08.02.2020. Згідно додатку №1 до Договору факторингу, сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 30558,50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 13300 грн.. заборгованість за відсотками становить 15046,50 грн., заборгованість за комісією становить 1680 грн., заборгованість за пенею становить 532 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору №1890445 від 08.02.2020, позивач, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі №1890445 від 08.02.2020 направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №1890445 від 08.02.2020. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором №1890445 від 08.02.2020. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 у розмірі 30558,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 07.03.2025 відповідач подав відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що між ним ТОВ «МІЛОАН» ніяких договірних зобов`язань по наданню кредиту не існувало. Заяви на отримання кредиту він не подавав, кредитний договір не підписував, кредитних коштів не отримував, про існування заборгованості дізнався після отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В жовтні 2019 року в нього був викрадений телефон. З цього приводу він звертався із офіційною заявою до Магдалинівського відділення поліції. В телефоні зберігалася уся його особиста інформація - анкетні дані, дані паспорту, податкового номеру, банківських карток, акаунти соціальних мереж, та інше. Тому допускає, що особа, яка викрала його телефон, скористалася його даними для отримання кредиту. Звертає увагу на те, що в додатку №1 до Договору (графік розрахунку) позивачем вказано на здійснення ним електронного підпису. Однак електронного підпису він не мав і не має до цього часу. Просить відмовити у задоволенні позову. 12.03.2025 представником позивача подана відповідь на відзив, в якій зазначає, що 08.02.2020 відповідачем в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подано заявку на отримання кредиту №1890445, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства. Відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону [NUMBER] , який особисто вказаний відповідачем у кредитному договорі. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Даний кредитний договір також знаходився у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. На момент укладення кредитного договору діяли Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 19.01.2020 (далі- Правила), з умовами яких відповідач міг без перешкод ознайомитися як до укладення кредитного договору, так і в ході його укладення на веб-сайті товариства. Звертає увагу суду, що надані відповідачем докази на підтвердження вчинення шахрайських дій, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з тим, що з талону-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №3650 від 11.03.2021 не можливо встановити, чи дане кримінальне правопорушення має відношення до кредитного договору №1890445 від 08.02.2020. Відповідачем не було надано актуальної інформації щодо стану розгляду кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення за його зверненням до відділення поліції. Матеріали справи не містять жодних доказів, що рахунок, на який були перераховані кошти за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020, був відкритий на ім`я особи, яка шахрайським способом отримала від імені відповідача кредитні кошти. Також звертає увагу суду, що відповідач не звертався до суду і за захистом своїх прав із позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання правочину недійсним, що є черговим доказом того, що відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020. 22.04.2025 представник відповідача подав заяву про усунення недоліків, в якій, посилаючись на те, що в позовній заяві помилково було зазначено по-батькові відповідача, як [PERSON] , просив замінити неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON] та вважати вірним прізвище, ім`я та по-батькові позивача [PERSON] . До заяви також додана позовна заява в новій редакції з виправленим ПІБ відповідача. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив. Ухвалою від 17.03.2025 визнано обов`язковою явку представника позивача у судове засідання. Ухвалою від 22.04.2025 за заявою представника позивача замінено неналежного відповідача - [PERSON] на належного відповідача- [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у 2019 році було викрадено його мобільний телефон разом з банківськими картками. Він подав заяву до поліції, однак чи було зареєстровано кримінальне провадження йому невідомо. До банку із заявою про блокування картки він не звертався, телефонував на «гарячу лінію», банківська картка не була заблокована. У подальшому він отримав картку «Ощадбанку», тому він цікавився своїм рахунком в АТ КБ «ПриватБанк». Звертає увагу на те, що це не перша справа щодо стягнення з нього заборгованості, в усіх справах судами були прийняті рішення на його користь. Вислухав пояснення сторін, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 08.02.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1890445 (далі - Кредитний договір) (а.с.42-45). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.п.1.2-1.4 Кредитного договору, сума кредиту становить 14000 грн., кредит надається строком на 12 днів з 08.02.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.02.2020. Відповідно до п.п.1.5.1 Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1680 грн., яка нараховується за ставкою 12 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2520 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п.п.1.5.1 кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору (п.1.6 кредитного договору). Відповідно до п.1.7 кредитного договору, розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Пунктом 2.3. кредитного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування, у т.ч. пролонгація на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2). Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник, починаючи з наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 цього Договору, з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складається у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку на більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Згідно п. 6.1 кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника або надається іншим чином засобами зв`язку, вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству (п. 6.2 кредитного договору). Укладення Товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 1890445 від 08.08.2020, визначено графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 20.02.2020 в розмірі 18200 грн. з яких: 14000 грн. - сума кредиту, 2520 грн. - проценти за користування кредитом, 1680 - комісія за надання кредиту (а.с.45.) Вказані умови договору також зафіксовані в анкеті-заяві на кредит №1890445 від 08.02.2020 (а.с.32). Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції [PERSON] укласти цей договір (анкета-заява №1890445) від 08.02.2020 і прийняття пропозиції ТОВ «МІЛОАН» (а.с.32). Кредитний договір підписано електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) Z27409, направлений ТОВ «МІЛОАН» 08.02.2020 на номер телефону відповідача: [NUMBER] , зазначеного у Анкеті-заяві (а.с.32, 123-126). На підтвердження факту перерахування грошових коштів, позивачем надано платіжне доручення ТОВ «МІЛОАН» №14952442 від 08.02.2020 про перерахування коштів у розмірі 14000 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.15). На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало до суду виписку по рахунку [PERSON] . Із супровідного листа банку вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано карту № [NUMBER] , номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 08.02.2020 по 13.02.2020 (фінансовий номер телефону) та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] (а.с.202). З виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку № [NUMBER] за період 08.02.2020 по 13.02.2020 вбачається, що на даний рахунок 08.02.2020 зараховано переказ на картку у сумі 14 000 грн. (а.с.203-204). Як вбачається з відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1890445, станом на 27.04.2020 заборгованість складала 30 558,50 грн., у тому числі: 13300 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 15 046,50 грн. - заборгованість по відсоткам; 532 грн. - заборгованість по пені; 1680 грн. - заборгованість по комісії (а.с.36-37). 20 серпня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 02/08, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрі прав вимоги (а.с.46-49). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №02/08 від 20.08.2020, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 в загальному розмірі 30558,50 грн, з яких 13300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15046,50 грн - заборгованість за відсотками, 1680 грн. - заборгованість за комісією, 532 грн. - заборгованість за пенею (а.с.159). 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/15, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» належні йому права вимоги кредитора до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.10-13). Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 в загальному розмірі 30558,50 грн., з яких 13300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15046,50 грн заборгованість за процентами, 1680 грн. - заборгованість за комісією, 532 грн. - заборгованість за пенею (а.с.160). З талону-повідомлення єдиного обліку №3650 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вбачається, що 14 жовтня 2019 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.10.2019 невідомі особи таємно викрали мобільний телефон [PERSON] із сім-картками [NUMBER], [NUMBER], гаманець із банківськими картками та 8 грн. грошових коштів (а.с.75). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». А тому їх умови приймаються судом до уваги. Факт перерахування коштів підтверджується належними доказами, у тому числі і первинним документом - випискою із банківського рахунку відповідача. У письмовому відзиві та у судовому засіданні відповідач заперечував факт укладення кредитного договору, посилаючись на те, що в жовтні 2019 року в нього був викрадений мобільний телефон, в якому зберігалася уся його особиста інформація - анкетні дані, дані паспорту, податкового номеру, банківських карток та інше. З цього приводу він звертався із офіційною заявою до Магдалинівського відділення поліції. Тому допускає, що особа, яка викрала його телефон, скористалася його даними для отримання кредиту. На підтвердження вказаних обставин відповідачем долучено до відзиву талон-повідомлення єдиного обліку №3650 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, з якого вбачається, що 14 жовтня 2019 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.10.2019 невідомі особи таємно викрали мобільний телефон [PERSON] із сім-картками [NUMBER], [NUMBER], гаманець із банківськими картками та 8 грн. грошових коштів. Разом з тим, доказів внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкриття кримінального провадження за даним повідомленням відповідачем суду не надано, як і не надано доказів того, що за даним фактом взагалі проводилось досудове розслідування. Крім того, стверджуючи про те, що його банківська картка була викрадена разом з мобільним телефоном, відповідач жодного доказу на підтвердження вказаного факту не надав. До АТ КБ «ПриватБанк» з повідомленням про заволодіння його банківською карткою невідомими особами відповідач не звертався, що підтвердив у судовому засіданні. Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що сам по собі факт звернення до правоохоронних органів із повідомленням про викрадення телефону та банківських карток, без наявності відносно крадія обвинувального вироку, яким би було встановлено, що він скористався телефоном та даними банківської картки для оформлення кредитного договору на ім`я відповідача, не доводить, що телефон та банківська картка в дійсності були викрадені. Подібного висновку дійшов Верховний суд у постанові № 337/869/17 від 02.10.2019 року. Таким чином, факт того, що договір укладено іншими особами, які незаконно заволоділи персональними даними відповідача, не доведено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Крім того, факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджено матеріалами справи, зокрема, банківською випискою. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено порушення його прав при укладенні відповідного договору, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на його рахунок. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] кредитного договору №1890445 від 08.02.2020. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 14000 грн., однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 02/08, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрі прав вимоги, у тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 в загальному розмірі 30558,50 грн, з яких 13300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15046,50 грн - заборгованість за відсотками, 1680 грн. - заборгованість за комісією, 532 грн. - заборгованість за пенею. 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/15, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» належні йому права вимоги кредитора до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 в загальному розмірі 30558,50 грн., з яких 13300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15046,50 грн заборгованість за процентами, 1680 грн. - заборгованість за комісією, 532 грн. - заборгованість за пенею. При цьому з матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість у зазначеному розмірі нарахована первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» станом на 20.04.2020 та залишилась незмінною з моменту передання права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а у подальшому - до позивача. При перевірці розрахунку заборгованості судом встановлено, що заборгованість за відсотками, пенею та комісією нараховані відповідно до умов кредитного договору, та у межах строку його дії. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1890445 від 08.02.2020 у загальному розмірі 30558,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на праву допомогу у розмірі 6 000 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд встановив, що понесені ТОВ «ФК «ПІН-ПОНГ» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн. підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024 року з переліком видів послуг адвоката, додатковою угодою від 07.08.2024 №1890445 до договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024, яким визначено вартість юридичних послуг, наданих адвокатом Білецьким Б.М.., в загальній сумі 6000 грн., а також кількість часу витраченого на надану правову допомогу з детальним переліком проведеної роботи. При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Таким чином з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 6000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved