Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме - 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивач дуже важко переживала смерть матері, також на її психічному стані відобразилась ситуація, що склалася в Україні через збройну агресію РФ, внаслідок хвилювань та стресу загострились хронічні хвороби, вона постійно перебувала у пригніченому стані та довгий час не цікавилась навколишнім життям. Через погіршення стану здоров`я вона потрапила до лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 липня 2023 року по 04 серпня 2023 року. Після закінчення лікування, вона звернулася до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про праву на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , у зв`язку з чим, було заведено спадкову справу № 530/2023. Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку. Позивач указує, що втрата для неї близької людини, яку вона болісно переживала, стан її здоров`я (загострення хронічних хвороб), безпекова ситуація в країні є тими поважними причинами, що призвели до пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, строк пропущений на незначний термін. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Митрофанову А. О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року залишено позовну заяву без руху. 13 грудня 2023 року позивачем усунуто недоліки. 18 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у П`ятої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 530/2023 щодо померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 31 січня 2024 року до суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи. Розпорядженням керівника апарату суду Щерби А. від 02 лютого 2024 року № 38 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/24256/23, провадження № 2/760/5136/24, у зв`язку з відрахуванням зі штату суду головуючої судді [PERSON] , пов`язаного із закінченням строку відрядження, відповідно до наказу голови суду від 01 лютого 2024 року № 7-К. На підставі вищевикладеного, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю [PERSON] 14 лютого 2024 року до суду надійшов відзив, в якому представник просив ухвалити рішення по суті справи у відповідності до чинного законодавства. Розпорядженням керівника апарату суду Аліни Щерби від 04 квітня 2024 року № 777 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/24256/23, провадження № 2/760/5136/24, у зв`язку із звільненням головуючого судді [PERSON] у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року № 797/0/15-24. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 12 квітня 2024 року ухвалою суду вказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання 23 вересня 2024 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] 09 квітня 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві просив розглядати справи у відсутність його представника. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим 26 вересня 1969 року Жовтневим ЗАГС м. Київ серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу позивачем, виданим 20 жовтня 1991 року Палацом реєстрації шлюбів та новорождених м. Київ серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 лютого 2023 року, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10 січня 2003 року квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. 20 вересня 2023 року позивач звернулася до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Цього ж дня державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О. А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не було виконано вимог щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. На час відкриття спадщини вона разом із померлою [INFO] [PERSON] не проживали. Згідно з витягом № 100139947 від 03 жовтня 2023 року з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] з 06 жовтня 1962 року до 01 лютого 2023 року. З довідки П`ятої київської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2023 року за вих. № 3559/01-16 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулась її дочка, [PERSON] , проте після встановленого законом строку. Інших заяв спадкоємців не надходило. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як встановлено судом позивач у вересні 2023 року звернулась до П`ятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом 20 вересня 2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку подання заяви та роз`яснено право оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. При цьому, тісно пов`язаний із принципом верховенства права принцип «пропорційності»: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Так, позивач зазначає поважними причинами пропуску строку: перебування її у пригніченому стані після смерті її матері, запровадження воєнного стану на території України у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну, загострення її хронічних хвороб через постійні хвилювання та стрес. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Відповідно до довідки № 47 ДУ «Інститут нефрології НАМН України» позивач з 18 липня 2023 року по 04 серпня 2023 перебувала у відділенні нефрології. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через запровадження в Україні воєнного стану, переживаннями у зв`язкою з втратою матері, що призвело до загострення хронічних хвороб. Крім того, строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущено позивачем на досить незначний проміжок часу, при цьому, необхідно врахувати ту обставину, що після отримання постанови державного нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, [PERSON] , не зволікаючи звернулася до суду з позовом у даній справі. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, встановлені статтею 3 ЦК України, верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх задоволення, та визначення [PERSON] додаткового строку для подання відповідної заяви терміном у 3 місяці. З огляду на викладене,

Outcome: approved