Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду позовною заявою до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.01.2010 року в розмірі 43856,95 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 22.01.2010 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву №б/н від 22.01.2010 року. На підставі вищевказаної анкети-заяви [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн. , що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 03/13, тип - Універсальна. [PERSON] після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. У процесі\~користування рахунком\~02.12.2021\~р.\~ [PERSON] \~підписано Заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг,\~на підставі\~якої погоджені\~інші суттєві\~умови користування\~кредитним рахунком.\~Данку заяву\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання банківських\~послуг відповідачем\~підписано у\~системі самообслуговування\~Приват24\~за допомогою\~ОТП пароля.\~Разом з\~тим,\~відповідач підписав\~у системі\~самообслуговування Приват24\~за допомогою\~ОТП пароля\~додаткову угоду\~до кредитного\~договору від\~07.09.2022\~ року\~ № SAMDN50OTC002643227_01. Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 22.01.2010 року, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, в результаті чого, станом на 12.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 43853,95 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 40981,33 гривень, заборгованості за простроченими відсотками 2872,62 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2025 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «за закінченням терміну зберігання», причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надав. Як зазначено в Постанові Касаційний цивільний суд Верховного Суду №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви [PERSON] від 22.01.2010 року, відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. В якості доказів позивач надав суду копію анкети-заяви від 22 січня 2010 року, заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 02.12.2021 року та 07.09.2022 року, а також підписані відповідачем, витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За даними довідки АТ КБ «ПриватБанк» між [PERSON] та позивачем був підписаний договір № б/н, за яким відповідач отримав п`ять карток: 22.01.2010 року (строк дії 03/13) тип універсальна; 19.07.2010 року (строк дії 05/14) тип універсальна; 14.07.2014 року (строк дії 03/18) тип універсальна; 29.05.2018 року (строк дії 01/22) тип універсальна; 23.10.2018 року (строк дії 09/22) тип універсальна Gold. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я [PERSON] , 22 січня 2010 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався, в останнє 25 серпня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 50000,00 гривень, а 09 вересня 2022 року зменшено до 0,00 гривень. Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.12.2021 року відповідачу надано кредит у виді відновлюваної кредитної лінії на споживчі цілі безготівковим шляхом строком на 12 місяців з пролонгацією, з фіксованою процентною ставкою 42,0% (для карт «Універсальна») та 40,8% (для карт «Універсальна Gold»); повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочки, починаючи с другого місяця прострочення. Відповідно до додатковогої угоди № SAMDN50OTC002643227_01 від 07.09.2022 року повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку Клієнта у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту та шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди; 3% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, починаючи з сьомого календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 22.01.2010 року станом на 12.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 43853,95 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 40981,33 гривень, заборгованості за простроченими відсотками 2872,62 гривень. Також судом встановлено, що згідно з наказом Мінфіну № 519 від 21 травня 2018 року змінено тип банку з публічного на приватне та його найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчать Загальні положення Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 594 від 05 червня 2019 року в редакції постанови КМУ № 712 від 14 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 22.01.2010 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 43853,95 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приват Банк» не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2010 року у добровільному порядку, відповідач ознайомлений з умовами надання кредиту, про що свідчить підпис останнього у анкеті-заяві від 22.01.2010 року, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. Відповідно до платіжної інструкції № BOJ64B4674 від 24 грудня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved