Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (місцезнаходження: Київська область м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1 ) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,що 03.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] підписано заяву-анкету № 102926938 та [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту та договором про надання позики. Підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-анкети. \~ \~ \~ \~Згідно договору про надання позики № 102926938 від 03.08.2021 року відповідачу надано кредитні кошти та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кошти в сумі 5000 гривень на картковий рахунок. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Згідно умов договору відступлення прав вимоги № 1ЗТ від 12.11.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором №102926938 від 03.08.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» та він набув право вимоги до відповідача. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав умов кредитного зобов`язання. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 24 700 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 5000 грн, заборгованість за відсотками 18\~750 грн, заборгованість за комісійними винагородами 950 грн., сплачений судовий збір в сумі 2\~422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Соснівського районного суду від 24.03.2025 року позов позивача був задоволений. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2025 року скасовано заочне рішення та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до\~судового засідання\~не з`явився,\~причини неявки\~суду не\~відомі,\~про день\~та час\~розгляду справи\~був повідомлений\~належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] підписано заяву-анкету № 102926938 та [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту та договором про надання позики. Підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-анкети. \~ \~ \~ \~Згідно договору про надання позики № 102926938 від 03.08.2021 року відповідачу надано кредитні кошти та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кошти в сумі 5000 гривень на картковий рахунок. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Відповідно до п. 6.1-6.3 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відразу після вчинених дій відповідача, 03.08.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в сумі 5 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30633482 від 03.08.2021 року, що, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МІЛОАН». Відповідач використовував наданий кредит, однак своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору не повертав. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №102926938 від 03.08.2021, становить 24 700 грн., яка складається з наступного: 5 000 грн. - заборгованість по кредиту; 18 750 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 950 грн заборгованість по комісійним винагородам. Згідно умов договору відступлення прав вимоги № 1ЗТ від 12.11.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором №102926938 від 03.08.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» та він набув право вимоги до відповідача. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав умов кредитного зобов`язання. Таким чином відповідач порушив зобов`язання, визначене в Кредитному договорі, що відповідно ст.611ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Згідно ст.ст.525,526,530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, після укладення вказаних вище договорів факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набув право вимоги до відповідача. Судом встановлено що відповідач погасив заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі ні первісному кредитору, ні позивачу. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки позивачем підтверджено факт укладення відповідачем кредитного договору, отримання ним кредитних коштів у розмірі 5 000 грн, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту, який не сплачено боржником в обумовлені строки, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що у цій частині позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн.. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 18 750 грн, то суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Суд вважає хибними твердження позивача про те, що відсотки за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів. Такі твердження свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором від 03.08.2021 30 днів, тобто до 02.09.2021 року. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем ТОВ "МІЛОАН", вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування позикодавець нараховував саме як відсотки за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-якої неустойки за кредитним договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за вказаним вище кредитним договором. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом наявності заявленого позивачем розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом. Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором №102926938 від 03.08.2021 у вигляді відсотків за користування кредитом у розмірі 3\~750 грн. ( 5 \~000 х 2.50% х 30 днів). Враховуючи викладене. Суд вважає стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами в сумі 3\~750 грн. Підлягають до стягнення з відповідача 950 грн заборгованості за комісійними винагородами, відповідно до договору про надання кредиту, яка є одноразовим платежем. За таких обставин позов слід задовольнити частково. Щодо розподілу судових витрат у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов `язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було сплачено через Електронний суд за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 951,30 грн, що відповідає пропорційно задоволеним вимогам позивача. Позивачем, на виконання вимог ст.137 ЦПК України заявлено вимогу про стягнення з відповідача користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024 року, додаткову угоду від 30.12.2024 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам позивача в сумі 2 356 грн. З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved