Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

30.12.2020 року до Октябрського районного суду м. Полтави поштовим відправленням № 3795000772627 від 29.12.2020 надійшла позовна заява [PERSON] . Відповідно до якої позивач прохав суд: визнати недійсним заповіт [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , посвідчений 21.12.2019 р. Полтавським міським приватним нотаріусом Шимка О.М., за номером у спадковому реєстрі 65282972, номер у реєстрі нотаріальних дій 2377; стягнути з відповідача на користь [PERSON] , ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~261,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем [PERSON] зазначено, що [PERSON] , [INFO] є його тіткою, яка померла [INFO] . Позивач вказав, що до грудня 2019 року доглядав за [PERSON] , адже тітка на його думку хворіла на «деменцію». В грудні 2019 року [PERSON] була госпіталізована в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». По закінченню лікування [PERSON] , позивач дізнався, що її забрала інша племінниця [PERSON] та відвезла в своє домоволодіння. В телефонній розмові [PERSON] повідомила позивачу, що сама буде доглядати тітку, та слухавку більше не брала. 04.12.2020 р. будучи в нотаріуса позивач дізнався, що 21.12.2019 р. (останній день лікування [PERSON] в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради») у Полтавського міського приватного нотаріуса Шимки О.М. посвідчено заповіт, а 30.07.2020 р. вказаним нотаріусом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за [PERSON] зареєстровано об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, за адресою: [ADDRESS] , що була власністю [PERSON] . Позивач вважає, що заповіт оформлений 21.12.2019 р., під час лікування [PERSON] в психіатричній лікарні, посвідчений останньою в стані, коли та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку із чим прохав визнати заповіт недійсним. Ухвалою суду від 06.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 01.02.2021року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету та підстав позову, а саме доповнено позовні вимоги вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії та номер 1030, виданого 30.07.2020 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимка О.М. В лютому 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого остання прохала відмовити у позові; з позовними вимогами не погоджувалася. В обґрунтування заперечень зазначила, що [PERSON] є тіткою відповідачки, з якою вона мала гарні стосунки, постійно телефонувала, привозила продукти харчування. На думку відповідачки [PERSON] завжди знаходилась у адекватному стані та психічними захворюваннями, відхиленнями не страждала. Зазначала, що [PERSON] не зважаючи на перенесений інсульт та похилий вік завжди мала ясну свідомість. В грудні 2019 року їй зателефонувала [PERSON] та попросила забрати з КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». 21 грудня 2019 року [PERSON] забрала [PERSON] з вказаного закладу, після чого тітка попросила повезти її до нотаріуса, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] посвідчено заповіт від 21.12.2019 р. № 2377. Третьою особою - приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. надано до суду письмові пояснення, в яких вона пояснила, що перед складанням заповіту нею було встановлено особу [PERSON] на підставі паспорту громадянина України та перевірено обсяг цивільної дієздатності [PERSON] . Після складання заповіту [PERSON] самостійно прочитала його вголос та власноручно підписала два примірника заповіту. 21.12.2021 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких [PERSON] вважає, що її тітка [PERSON] була психічно здоровою, та повністю могла усвідомлювати значення своїх дій. Зазначила, що вказане підтверджується тим, що [PERSON] самостійно отримувала пенсію, про що розписувалась у відомостях та особисто отримувала паспорт громадянина України. Ухвалою суду від 20.05.2021 року задоволено клопотання адвоката позивача Чудненка В.М. та витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 06.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 08.02.2023 року за клопотанням адвоката позивача у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавської філії судово-психіатричних експертиз Державної Установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" (м. Полтава, вул. Медична, №1) на вирішення експерта поставлено наступні запитання: чи могла громадянка [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , померла [INFO] ) усвідомлювати значення своїх дій, та ( або ) керувати ними, 21.12.2019 року, при складанні Полтавським міським приватним нотаріусом Шимкою О.М. заповіту, за номером у спадковому реєстрі 65282972, номер у реєстрі нотаріальних дій 2377. Провадження у справі зупинено до надходження до суду висновку експерта. Із вказаною ухвалою в частині доручення проведення експертизи експертам Полтавської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» не погодилась відповідач [PERSON] та оскаржила її в апеляційному порядку через свого представника, адвоката Даценко Ю.І. Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.03.2023 року апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] , адвоката Даценко Ю.І. залишено без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2022 року залишено без змін. 09.08.2023 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка Ольга Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину - повернулася до суду з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи. Ухвалою суду від 28.08.2023 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка Ольга Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 25.01.2024 року задоволено клопотання представника позивача та викликано свідка [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника філії Полтавської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України». Ухвалою суду від 28.05.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представників позивача та відповідача про виклик свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] 21.11.2024 року представником позивача направлено заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника та подальше повторне направлення справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 27.01.2025 року направлено цивільну справу для проведення експертизи, яка призначена ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2023 року. Надано для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, призначеної ухвалою Октябрського районного суду м Полтави від 08.02.2023 року матеріали цивільної справи № 554/12096/20, разом із медичною документацією на ім`я [PERSON] 14.03.2025 року від Полтавської філії СЕ ДУ "ІСП МОЗ України" до суду надійшов лист з реквізитами для оплати експертного дослідження з проханням повідомити про проведення оплати. 16.05.2025 року від Полтавської філії СЕ ДУ "ІСП МОЗ України" до суду повернулися матеріали справи без проведення експертизи, в зв`язку з тривалим терміном відсутності оплати експертного дослідження. Ухвалою суду від 19.05.2025 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 11.06.2025 на 15 год. 30 хв. 11.06.2025 року в судове засідання призначене на 15 год. 30 хв не з`явився позивач та його представник не повідомивши причини неявки, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 25.06.2025 на 13 год 00 хв. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Чудненко В.М. в судове засідання не з"явилися, представник позивача направив до суду заяву про розгляд без його участі. Представник відповідача - адвокат Даценко Ю.М. направила до суду заяву про розгляд без її участі. Третя особа у справі, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка Ольга Миколаївна, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, встановив наступне. Позивач, [PERSON] є племінником по батьківській лінії [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , яка померла [INFO] , згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 11. Відповідач, [PERSON] є племінницею [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , яка померла [INFO] . За життя, а саме 21.12.2020 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою Ольгою Миколаївною 21.12.2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 2377. Відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі все, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, в тому числі належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та будь-яку земельну ділянку, надану для будь-якого цільового призначення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Котелевський район, с. Велика Рублівка, повністю заповіла [PERSON] , [INFO] . Своїм особистим підписом у заповіті [PERSON] підтвердила, що заповіт записаний з її слів, прочитаний нею вголос і власноручно підписаний нею. Також, згідно тексту заповіту, особистим підписом нотаріусом підтверджено, що заповіт записаний нею, нотаріусом, зі слів [PERSON] , заповіт до підписання прочитаний у голос заповідачем та нею власноручно підписаний у присутності нотаріуса о 13 годині 55 хвилин 21.12.2020 року; особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. 31.01.2020 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. зареєстровано спадкову справу № 5/2020 після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі № 65439187. 30.07.2020 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М у спадкові справі № 5/2020, відкритої після смерті [PERSON] , видано [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що мешкає: [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1030. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 30.07.2020 за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1030, виданому 30.07.2020 Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., зареєстровано право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Предметом оскарження у справі є вищевказаний заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам, що стосуються предмету спору, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивач прохав визнати заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом недійсними з підстав того, що, тітка [PERSON] хворіла на «деменцію», тому в момент складання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними, тобто на підставі статті 225, 257, 1265, 1257 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 1 ст. 1234 ЦК України). Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, є нікчемним. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування»\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, особою з\~обмеженою\~цивільною\~дієздатністю, є нікчемним. Судом встановлено, що заповідач [PERSON] за життя не була визнана недієздатною чи обмежено дієздатною. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підставі недійсності заповіту. Так, згідно ч. 2 передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За цією ж статтею недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, у яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі № 551/335/18 зазначив, зокрема, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України". У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21) вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках». Як вбачається з письмових пояснень приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шимки О.М., на момент складання заповіту [PERSON] відповіла на всі поставлені запитання: назвала своє прізвище, ім`я, по батькові, рік народження, де народилась, та де проживає, Також, [PERSON] розповіла, що буде проживати разом з племінницею [PERSON] в Харківській області та назвала адреси належного їй майна, а саме квартири та житлового будинку. Після складання заповіту [PERSON] самостійно прочитала його вголос. На запитання нотаріуса чи розуміє вона зміст заповіту, який нею прочитаний, [PERSON] відповіла ствердно та зазначила, що дійсно бажає заповідати своє майно племінниці [PERSON] . Після чого, [PERSON] власноручно підписала два примірника заповіту. Нотаріус вказала, що [PERSON] на момент складання заповіту, повністю усвідомлювала значення своїх дій, що було нею перевірено у встановленому законом порядку. Отже, на переконання суду, заповіт [PERSON] відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті паспортних даних, підписаний особисто заповідачем, зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті та підтвердила, що [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Згідно з п. 16 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Ухвалою суду від 08.02.2023 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавської філії судово-психіатричних експертиз Державної Установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України" (м. Полтава, вул. Медична, №1) на вирішення експерта поставлено наступні запитання: чи могла громадянка [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , померла [INFO] ) усвідомлювати значення своїх дій, та ( або ) керувати ними, 21.12.2019 року, при складанні Полтавським міським приватним нотаріусом Шимкою О.М. заповіту, за номером у спадковому реєстрі 65282972, номер у реєстрі нотаріальних дій 2377. Провадження у справі зупинено до надходження до суду висновку експерта. 09.08.2023 року в.о. начальника Полтавської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» повернув матеріали цивільної справи для прийняття процесуальних рішень, вказавши, що для відповіді на поставлені питання в розпорядження експертів потрібно надати покази в судовому засіданні: сторін (стосовно історії життя, особливостей характеру, перенесених захворювань, психічних порушень з початку їх виникнення і в подальшому, ступеню зниження соціально-побутової адаптації, заповідальних намірів; нотаріуса Шимки О.М. щодо обставин складання заповіту; свідків, що заявлені сторонами, стосовно особливостей психічного стану досліджуваної на протязі останніх років її життя, особливо докладно - про стан напередодні госпіталізації до психіатричного закладу і після виписки з нього. Судом задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків: [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника філії Полтавської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», позивача [PERSON] , та відповідача [PERSON] . Після повернення матеріалів цивільної справи від експертів, судові засідання по справі призначалися на 25.01.2024 р. на 10 год. 00 хв.; 10.04.2024 р. на 14 год. 00 хв.; 28.05.2024 р. на 11 год. 30 хв.; 27.06.2024 р. на 14 год.00 хв.; 25.09.2024 р. на 14 год. 00 хв.; 27.11.2024 на 15 год. 15 хв. Але, вказані судові засідання постійно відкладалися та сторонами не забезпечено виконання клопотання експерта щодо надання показів в судовому засіданні, а саме не забезпечено явку свідків для надання необхідних матеріалів експерту. 21.11.2024 представником позивача подано заяву про повторне направлення справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 27.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача та направлено цивільну справу для проведення експертизи, яка призначена ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2023 року. Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Згідно ч. 7 ст. 72 ЦПК України 7 експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з викладеного та відповідних роз`яснень, наданих у абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року, оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. З роз`яснень, викладених у п. 45 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, також вказано, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі. Пунктом 1.13 Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюст від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. Як вбачається з приведених норм права, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі - за рахунок замовника, така оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання, тобто в даному випадку сторони позивача. 14.03.2025 року від Полтавської філії СЕ ДУ "ІСП МОЗ України" до суду надійшов лист з реквізитами для оплати експертного дослідження з проханням повідомити про проведення оплати. 16.05.2025 року від Полтавської філії СЕ ДУ "ІСП МОЗ України" до суду повернулися матеріали справи без проведення експертизи, в зв`язку з тривалим терміном відсутності оплати експертного дослідження. Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України «Допустимість доказів»). Доказами, серед іншого, є висновки експертів (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що проведення посмертної судово-психіатричної експертизи неможливо провести через відсутність оплати експертного дослідження позивачем (лист начальника філії від 09.05.2025 № 898), в зв`язку з чим останній повернув матеріали цивільної справи. Свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] нікого не впізнавала, вела себе неадекватно суд оцінює критично, враховуючи, що вони не стосуються періоду складання заповіту та спростовуються письмовими доказами та поясненнями нотаріуса. Суд враховує, що в матеріалах справи наявна відповідь на адвокатський запит Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» № 100.009.001.-333-21 від 17.12.2021 р., згідно якої [PERSON] отримувала пенсію в період з січня по грудень 2019 р. особисто, згідно паспорту [NUMBER] та ставила власноручний підпис. Згідно листа Управління ДМС у Полтавській області від 28.04.2022 № 5301.4-2791/53.1-22 та довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] 17 грудня 2019 року особисто отримала паспорт громадянина України. Також, суд бере до уваги, що заповіт складений 21.12.2019 року містить особистий підпис заповідачки. Суд наголошує, що докази, на які посилається позивач в позовній заяві, а саме, те, що його померла тітка хворіла на «деменцію», спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Позивачем та його представником не надано суду інших належних та допустимих доказів, які б засвідчували, що на момент складання заповіту 21.12.2019 року [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства. Під час розгляду справи не доведено належними, допустимими та достатніми доказами у справі наявність підстав визнання оспорюваного заповіту недійсним відповідно до ст. 225, ч. 2 статті 1257 ЦК України, як не доведено і підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed