Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

25 квітня 2025 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області за підсудністю з Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та на своє утримання як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Обґрунтовуючи позов, вказує, що перебувала шлюбі з [PERSON] . В період шлюбних відносин у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки діти перебувають на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягнути аліменти на їх утримання. Окрім того, оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, просить суд стягнути аліменти на своє утримання як матері дитини. Враховуючи, що проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку їх виховувати, піклуватися про них та матеріально забезпечувати, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач про дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 07 березня 2018 року, про що складено актовий запис № 2 виконавчим комітетом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.08.2022 року, серія [NUMBER] , про що складений актовий запис №79. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не спростовані твердження позивача щодо ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини, докази щодо виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини до суду не надавалися. Згідно\~ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин і відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , розмір яких з урахуванням встановлених обставин і розміру заявлених позовних вимог суд визначає у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини, а тому право позивача є порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд враховує обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, його обов`язок з утримання дружини до досягнення дитиною трьох років має виконуватись з огляду також на те, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Таким чином суд, виходячи із засад справедливості та розумності вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини (позивача по справі), яка потребує матеріальної допомоги чоловіка, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] ,трирічного віку. У частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , слід зазначити наступне. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно приписів ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Позивач, обґрунтовуючи вказану позовну вимогу, посилається на копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , виданого Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 29.03.2017 року, серія [NUMBER] , актовий запис №37. Зі змісту копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , неможливо встановити наявність родинного зв`язку між дитиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] , оскільки в графі батько значиться « [PERSON] », що не підтверджує батьківства відповідача [PERSON] щодо дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що у частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , необхідно відмовити. Згідно п.1 ч.1\~ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~якщосторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. (1211 грн. 20 коп. за кожну вимогу) На підставі викладеного,

Outcome: partial