Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 75159858 від 20.08.2021 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 12629,00грн, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 15 днів, дата надання позики 20 серпня 2021 року по 04 вересня 2021 року дата повернення позики (останній день) із відповідною базовою процентною ставкою 1,99% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав 20.08.2021 Позичальнику грошові кошти у сумі 12629,00грн, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути їх згідно з умовами цього Договору. Проте, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. Враховуючи умови Договору позики № 75159858 від 20.08.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0грн, заборгованість складає 38766,28грн, з яких: 12629,00грн заборгованість за основною сумою боргу, 26137,28грн - заборгованість за відсотками. Позивач зазначає, що 21.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 від 21.12.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75159858 від 20.08.2021. 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір Факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб божників, в тому числі за договором позики № 75159858 від 20.08.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39017,30грн, з яких 12629,00грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26388,30грн - сума заборгованості за відсотками. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 38766,28грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 12629,00грн, суми заборгованості за відсотками 26137,28грн; та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00грн. 21.05.2025\~від представника\~відповідача \~адвоката Ковтуна\~М.В.\~надійшли письмові\~пояснення по\~суті заявлених\~позовних вимог,\~в яких\~стосовно стягнення\~з відповідача\~26137,28грн\~суми заборгованості за відсотками представник відповідача зазначає наступне. Згідно умов договору позики № 75159858: строк договору 15 днів, дата надання позики 20 серпня 2021 року по 04 вересня 2021 року - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 04 вересня 2021 року. Дійсно розділ 7 Правил містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Одночасно не було звернення позичальника до позивача за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 04 вересня 2021 року. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За таких обставин у позивача наявне право вимоги від відповідача: заборгованість за тілом кредиту 12629грн; відсотки за користування кредитом у розмірі 3769,76грн (12629,00грн х 1,99 відсоткова ставка за договором х 15 днів строку кредитування), а всього 16398,8грн (а.с.88-89). 26.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої щодо нарахування процентів за договором позики №75159858 від 20.08.2021 зазначає таке. Відповідно до п.5.2. договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно із п.6.5 Правил у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування (Правила про надання грошових коштів у позику від 14.05.21 (повернення позики в кінці строку) містяться в матеріалах справи). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які відповідно до вимог частини четвертої статі 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №911/94/23 від 14.02.2024. Окрім того, Верховним Судом у справі №910/9072/17 від 26.06.2018 зроблено висновок про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно з вимогами ст.599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Отже, доводи представника відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами на думку представника позивача є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7% за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими Відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить Відповідача. Щодо судової практики АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в частині ознайомлення сторони з правилами кредитування, представник позивача вважає посилання представника відповідача на правові висновки, викладені у постановах Великої палати Верховного суду та Верховного суду України помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. Представник відповідача посилається на судову практику, що випливає з кредитних правовідносин за договорами, які укладені ПАТ «Приват Банк» з фізичними особами, зокрема, в частині ознайомлення позичальниками з правилами в тій редакції, яка надається суду для огляду. Проте зазначені обставини є відмінними від обставин даної справи, оскільки у даній справі: Договір позики укладений в порядку ЗУ «Про електронну комерцію», який передбачає ознайомлення позичальника з правилами надання грошових коштів у позику в електронному вигляді шляхом розміщення відповідних правил на сайті Позикодавця та як у даному випадку на сайті та в ІТС (інформаційна-телекомунікаційна система) під час погодження з Офертою (укладання договору). Договір з ПАТ «Приват Банк» був укладений у традиційній письмовій формі на відміну від даного виду правочину, в якому воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Пролонгація/автопролонгація передбачена договором позики п. 5.2. Договору, а тому відповідач був ознайомлений з правилами надання позики (чинними на день укладання договору). На інтернет ресурсі позикодавця в розділі «Архівна інформація» (https://mycredit.ua/ua/archived_info/) містяться всі правила надання позики за весь час діяльності компанії, пункт, з яким не погоджується представник відповідача, (передбачена умовами договору пролонгація на 90 діб) міститься в правилах за період з 2018 рік по сьогоднішній день. Таким чином, метод укладання договору у даній справі є відмінним від справи у ПАТ «Приват Банк» (укладання в паперовій формі), так як останній надавав Клієнту/Позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі, тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити, з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений Відповідач, тоді як у даному випадку Відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС Позикодавця та до акцепту оферти, в якій також містились правила одноразовим ідентифікатором. Крім цього представник позивача зазначає, що відповідач/представник відповідача доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (контррозрахунок, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду (ст. 89 ЦПК України). Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, представник відповідача надав набір правових висновків, які ,на думку позивача, є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою (а.с. 91-92). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідної якої розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Ковтуна М.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, при ухваленні рішення просить врахувати його письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог та позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 20.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №75159858 від 20.08.2021 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням елетронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію (а.с.12), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 24-зворотня сторона). Відповідно до п.2 Договору Позикодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 12629,00грн, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 15 днів, останній день повернення позики 04.09.2021, знижена процентна ставка (базова) в день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 57499,79%, орієнтовна загальна вартість позики 16398,76грн. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 12629,00грн строком на 15 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути їх згідно з умовами цього договору (а.с.12-24). Відповідно до п.5, 6, 7 ч.1 ст.3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно ч.2 ст.6 Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» (в редакції станом на момент укладення договору) накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст.11 Закону України\~"Про\~електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального\~кодексу\~України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (в редакції станом на момент укладення договору) передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, що кредитний договір між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів в електронній формі. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. За змістом статей 526, 530\~ЦК\~України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За ст.\~1046\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Відповідно до ст.629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~611\~ЦК\~Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 12629грн 20.08.2021 на рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» про успішний переказ на карту № [NUMBER] , номер платежу 074b6c6b-7c89-4a91-8c38-5568bc76d0a5, а також копією платіжної інструкції від 2008.2021 (а.с.25, 26). Згідно письмових пояснень, наданих представником відповідача, отримання вказаної суми позики також визнається відповідачем. Отже, позикодавець свій обов`язок перед відповідачем по перерахуванню суми позики виконав, проте відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики, внаслідок чого в нього перед кредитором виникла заборгованість. 21.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 (а.с. 27-31). Згідно п. 1.1 зазначеного Договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей. Згідно копії Реєстру прав вимоги № 4 від 21.12.2021 за Договором факторингу №212 від 21.12.2021, право вимоги за Договором позики № 75159858 від 20.08.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на загальну суму заборгованості 39017,30грн, що складається з: суми заборгованості за тілом 12629,00грн, суми заборгованості по процентам за користування 26388,30грн (а.с. 35-36). 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір Факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 (а.с.37-41). Згідно п. 1.1 зазначеного Договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей. Відповідно до Реєстру боржників від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 75159858 на загальну суму 39017,30грн, з яких 12629,00грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 26368,30грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 46-47). Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК\~України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077\~ЦК\~України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за Договором позики № 75159858 від 20.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Отже, позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором позики № 75159858 від 20.08.2021, яка становить 38766,28грн, зокрема: 12629грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26137,28грн - сума заборгованості за відсотками. З огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу 12629грн підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 26137,28грн суд зазначає таке. Згідно умов договору позики № 75159858 від 20.08.2021 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк договору 15 днів, дата надання позики 20.08.2021; 04.09.2021 - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 04 вересня 2021 року. Відповідно до пункту 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (а.с. 12). Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою (а.с. 18-19). Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем позики взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору кредиту й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Натомість, суд не погоджується з наведеними представником позивача у відповіді на відзив запереченнями щодо того, що метод укладання договору у даній справі є відмінним від справи ПАТ «ПриватБанк» (укладеного в паперовій формі), оскільки останній надавав клієнту/позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі, тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений відповідач, тоді як у даному випадку відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС позикодавця та до акцепту оферти, в якій також містились правила, які підписані одноразовим ідентифікатором. Оскільки згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - з 20.08.2021 до 04.09.2021. Оскільки в Договорі позики відсутні умови щодо нарахування відсотків після закінчення строку дії Договору, таке стягнення можливе лише в порядку ст. 625 ЦК України, проте така вимога позивачем не заявлялась. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК\~України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до змісту статей 12, 81\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування відсотків за період після 04 вересня 2021 року у позивача відсутні. Розраховувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 15 днів, починаючи з 21 серпня 2021 року по 04 вересня 2021 року, розмір яких складає 3769,80грн (12629,00грн х 1,99% х 15 днів). Таким чином, у відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість у сумі 16398,80грн (12629грн + 3769,80грн). З урахуванням викладеного позов підлягає частковому задоволенню у сумі 16398,80грн, яка доведена належними і допустимими доказами. В позовній заяві позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3500грн, що підтверджуються: копією договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с. 47-50); копією Акту приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 (а.с. 52-53), копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 27.01.2025 (а.с. 53-зворотна сторона). В силу ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 42,3%, тому позивач має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1480,50грн (3500грн х 42,3% : 100%). Згідно вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1024,70грн (2422,4грн х 42,3% : 100%). Згальний розмір судових витрат, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, становить 2505,20грн.

Outcome: partial