Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.09.2020 [PERSON] уклала з Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького Договір №2-86 про надання освітніх послуг за кошти юридичних або фізичних осіб для [PERSON] . На підставі цього, Наказом ректора ЛНУВМБ імені С.З. Гжицького №480-4 від 07.09.2020 [PERSON] зарахований на навчання в ЛНУВМБ імені С.З. Гжицького з 15.09.2020 на денну форму навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб за контрактом. Вказує, що згідно п.3.1. Договору університет зобов`язаний надати освітню послугу, а замовник відповідно до п.5 Договору зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. Позивач виконав свої зобов`язання згідно з договором, надавши освітню послугу. Проте, відповідачка не виконала своїх зобов`язань згідно умов Договору, а саме не сплатила повністю кошти за навчання. [PERSON] подав заяву про відрахування, а тому був відрахований зі складу студентів Наказом №93-4 від 14.03.2022, однак заборгованість за навчання в розмірі 8055,00 грн. не сплачено. Відтак, станом на 06.03.2024 існує заборгованість у розмірі 8055,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького 8055,00 грн. заборгованості за навчання та судові витрати. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.04.2024р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи без повідомлення сторін. У вказаний в ухвалі суду строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до змісту ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] (Замовник) та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького (далі ЛНУВМБ імені С.З. Гжицького) (Виконавець) укладено Договір №2-86 про надання освітніх послуг між університетом і фізичною особою/юридичною особу за кошти юридичних або фізичних осіб для [PERSON] (Одержувач). Предметом даного договору є надання освітньої послуги. 07.09.2020 [PERSON] Наказом ректора ЛНУВМБ імені С.З. Гжицького [PERSON] №480-4 зараховано на навчання в ЛНУВМБ імені С.З. Гжицького з 15.09.2020р. Згідно п.3.1. Договору університет зобов`язаний надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти: форма навчання «Денна», ступінь вищої освіти «Бакалавр», строк надання послуги 3 роки 10 місяців, назва спеціальності «Туризм». Відповідно до п. 5 Договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. Позивач виконав свої зобов`язання згідно з договором, надавши освітню послугу одержувачу. Проте, відповідачка не виконала своїх зобов`язань згідно умов п.5 Договору, а саме не сплатила повністю кошти за навчання [PERSON] . Пунктом 10 Договору встановлена загальна вартість освітньої послуги, яка становить 60000,00 грн. Згідно п. 11 Договору замовник вносить плату 7500,00 грн. щосеместрово для початкового курсу навчання не пізніше п`яти днів після видання наказу ректора про зарахування замовника на навчання, а для наступних курсів не пізніше десяти днів після початку зазначеного вище періоду. Станом на 06.03.2024 у відповідачки зберігається заборгованість у сумі 8055,00 грн., що стверджується копією контокорентної карточки. Наказом №93-4 від 14.03.2022 [PERSON] , студента другого курсу факультету економіки та менеджменту денної форми навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб (освітній ступінь «Бакалавр», за спеціальністю 242 «Туризм») відраховано зі складу студентів за власним бажанням на підставі поданої ним заяви. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Такими наслідками є, зокрема, розірвання договору (угоди) та відшкодування збитків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що в судовому засіданні належними та допустимим доказами у справі встановлено невиконання відповідачкою умов договору та зобов`язань, покладених на неї таким, допущено порушення умов договору, які передбачені законом у якості підстав для відшкодування витрат навчальному закладу про надання освітніх послуг, а тому є підстави для покладення на відповідачку обов`язку відшкодувати навчальному закладу витрати, пов`язані з наданням освітньої послуги згідно розрахунку, наданого представником позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з [PERSON] слід стягнути сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved