Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

15 травня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. 18 вересня 2021 року сторони зареєстрували шлюб в Миргородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що зроблено запис № 249. Від шлюбу сторони спільних дітей немають. Сторони не проживають разом понад року, тобто з квітня 2024 року. Причинами для розірвання шлюбу є те, що сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, внаслідок чого у них часто траплялися непорозуміння. Це все призвело до розпаду сім`ї. За таких обставин примирення неможливе. Вжиття заходів вирішення спору в досудовому порядку виявилися безрезультатними. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Стахурлов І.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Жага Е.Г. подав заяву, в якій зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив проводити судове засідання без участі відповідача та його представника, при винесенні рішення просить вирішити питання про повернення позивачу 50% судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України (а.с. 17-18). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2021 року, який був зареєстрований у Миргородському відділі державної реєстрації актів цивільному стані у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що 18\~вересня 2021\~рокубуло видано свідоцтво серії [NUMBER] та зроблено актовий запис у Книзі реєстрації шлюбу № 249 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя між сторонами погіршилося через те, що вони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, внаслідок чого у них часто траплялися непорозуміння, що призвело до розпаду сім`ї. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у позовній заяві позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 605 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 133, ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved