Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. У липні 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів, у якому просила: припинити стягнення аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2017 року по справі №766/9101/17, ВП [NUMBER]; звільнити позивача від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнутих за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2017 року у справі №766/9101/17, ВП [NUMBER] та звільнити від нарахованої заборгованості по аліментах у ВП [NUMBER]; визнати виданий Херсонським міським судом Херсонської області виконавчий лист у справі №766/9101/17 від 10.01.2018 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 28.09.2013 року, в якому [INFO] народився син [PERSON] . 03.10.2017 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/9101/17 шлюб між подружжям розірвано. На підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.12.2017 у справі №766/9100/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 року. На виконання даного рішення 10.01.2018 видано виконавчий лист, який з 16.01.2018 перебуває на примусовому виконанні у Суворовському РВДВС м. Херсону ГТУЮ у Херсонській області, ВП [NUMBER]. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України та окупації м. Херсон, [PERSON] перебував у м. Херсоні, виїхати з міста одразу не мав можливості, намагався вмовити відповідачку виїхати на не окуповану територію з дитиною, однак остання підтримувала окупаційну владу та ховала від позивача дитину. Позивач вимушено виїхав сам з м. Херсона та наразі проживає у м. Ірпінь Київської області. Під час окупації та після звільнення м. Херсона позивач втратив роботу, не міг працювати, банківська система під час окупації не працювала, а тому відрахування аліментів з березня 2022 не здійснювалися, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Незважаючи на це позивач продовжував надавати матеріальну допомогу дитині самостійно. Крім того, на теперішній час, відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.01.2024 у справі №490/6921/23, відповідачка [PERSON] перебуває у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», до неї застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, кримінальне провадження №22023230000000259, слідство триває. За неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] у 2023 році притягувалася до адміністративної відповідальності, справа №766/7618/23. Також наказом начальника Служби у справах дітей Корабельного району у м. Херсоні №1 від 11.01.2024, вирішено тимчасово влаштувати малолітню дитину [PERSON] , спільно проживати з бабусею [PERSON] «так як зі слів бабусі та матері місце знаходження і номер телефону був відсутній». Тобто, відповідачка перестала займатися вихованням дитини, спільно проживати з сином та матеріально забезпечувати його, отже існує порушення прав дитини на отримання таких платежів, так і майнових прав платника аліментів. З 28.05.2024 [PERSON] перебуває з позивачем, де вони разом мешкають за адресою: [ADDRESS] . Позивач самостійно утримує сина, займається його вихованням, навчанням, піклується про його стан здоров`я, психічний та емоційний стан. Крім того, позивачу з сином як внутрішньо переміщеним особам 29.05.2024 надано житло за адресою: [ADDRESS] . Отже, наявні усі підстави для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої дитини, а наслідком цього є визнання виконавчого документа про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Від відповідачки відзив на позовну заяву не надходив. Представники відповідача за ордером адвокат Предместніков О.Г., у подальшому Свистун Л.В. та самостійно відповідач неодноразово до суду подавали заяви про відкладення розгляду справи та клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, що свідчить про обізнаність відповідача та її представників, про день, час та місце розгляду справи, однак відзив на позовну заяву не подали, про причини не вчинення відповідної процесуальної дії суд не повідомили. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.08.2024 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі судді у судовому засідання з розгляду іншої справи, підготовче засідання не відбулося. Розгляд справи призначено на 20.11.2024 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі судді на лікарняному, розгляд справи призначено на 15.01.2025 року. У час призначений для розгляду справи позивач та представник позивача у судове засідання не прибули. 15.01.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У заяві виклав додаткові пояснення по суті справи та долучив докази. У час призначений для розгляду справи відповідач не з`явився, 15.01.2025 року від представника відповідача за ордером Предместнікова О.Г. до суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, клопотання про приєднання до матеріалів справи документів та клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із надходженням клопотання від сторони відповідача про відкладення судового засідання, розгляд справи відкладено на 28.01.2025 року. 27.01.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. 28.01.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 28.01.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. У зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті розгляд справи не відбувся, підготовче засідання призначено на 24.03.2025 року. 29.01.2025 року від представника відповідача Предместнікова О.Г. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. 24.03.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів та про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. У зв`язку із неявкою у судове засідання сторони відповідача, підготовче засідання відкладено на 25.04.2025 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули. Сторона позивача у раніше поданих заявах клопотала про розгляд справи без участі позивача та його представника на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідач 25.04.2025 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. У зв`язку із надходженням клопотання про відкладення судового засідання, підготовче засідання відкладено на 20.05.2025 року. 19.05.2025 року через канцелярію суду від відповідача надійшло повідомлення про припинення відносин з отримання правової допомоги з адвокатом Предместніковим О.Г. та клопотання про відкладення підготовчого засідання. 20.05.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Виклала заперечення, щодо відкладення підготовчих засідань через постійні клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи та вважала такі дії зловживанням процесуальними правами спрямованими на затягування розгляду справи. 20.05.2025 року від представника відповідача Предместнікова О.Г. через систему «Електронний суд» надійшло повідомлення про припинення договірних відносин між Предместніковим О.Г. як адвокатом та клієнтом - [PERSON] (відповідачем у справі). Ухвалою Херсонського міського суду від 20.05.2025 року підготовче провадження закрито справу призначено до розгляду по суті на 02.06.2025 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули. Про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Представник позивача у раніше поданих заявах клопотав про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду не надходило. У зв`язку із неявкою у судове засідання сторони відповідача, розгляд справи відкладено на 16.06.2025 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, адвокат Веріковська Т.А. діючи в його інтересах на підставі ордеру подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. З неодноразових клопотань про відкладення розгляду справи та розписок про ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що про розгляд судової справи відносно нього відповідач був повідомлений ще з квітня 2025, а тому протягом двох місяців, які передували призначеному судовому засіданню мав змогу реалізувати своє процесуальне право на подачу заяв по суті справи особисто або через представника, однак протягом строків, визначених ст. 178 ЦПК України цього не зробив. Представник, будучи наділений правом брати особисту участь у судовому засіданні, в час призначений для розгляду справи не з`явився, заяв по суті справи не подав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі викладеного, враховуючи визначені ЦПК України строки розгляду справ в порядку загального позовного провадження, відсутність підстав для відкладення судового засідання, суд доходить висновку про можливість розгляду справи по суті пред`явлених вимог без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача/представника і відсутності будь-яких заяв від них, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем, відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2017 у справі №766/9101/17 розірвано шлюб між сторонами. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №30 від 13.01.2015. 16.01.2018 старшим державним виконавцем Суворовського РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №766/9100/17, виданого 10.01.2018 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2017. За даними розрахунку заборгованості за сплати аліментів, у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 38 046,82 грн за період з березня 2022 по травень 2023 року. Відповідно до листа Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) від 27.01.2025 вих. №533, станом на 31.06.2023 у боржника за ВП [NUMBER] існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 38 046,90 грн, яку було погашено в повному обсязі 05.07.2023. Починаючи з серпня 2023 по лютий 2024 аліменти щомісячно та повному розмірі сплачуватися боржником на рахунок відділу. Станом на 31.12.2024 заборгованість по [NUMBER] становить 17 160,00 грн. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.01.2024 у справі №490/6921/23 до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №22023230000000259 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. 28.05.2024 Служба у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради повідомила [PERSON] про ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.01.2024 у справі №490/6921/23 та його обов`язки відповідно до ст.. 150 СК України. Відповідно до довідки вих.. №16/05 від 16.05.2024, [PERSON] працює в ТОВ «АЙСБЕРГ 2.0» на посаді директора з 03.01.2023. На підставі договору оренди від 02.05.2024 [PERSON] орендує двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З Акту обстеження умов проживання від 21.05.2024, затвердженого начальником служби у справах дітей Ірпінської міської ради, за адресою: [ADDRESS] наявні умови для повноцінного розвитку та проживання дитини. Відповідно до довідки №457 від 13.06.2024, [PERSON] буде зарахований в 4 клас Ірпінського академічного ліцею «Мрія» Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області. З 29.05.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №3251-5003306141 та №3251-5003306148 від 29.05.2024. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За приписами ч. 3 ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Подібні висновки викладено КЦС у складі ВС у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01.08.2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20.09.2018 року у справі №592/2683/17. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право на зміну правовідносин, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому, зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За обставинами цієї справи позивач посилався на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та подальше їх стягнення, а саме, що син [PERSON] , [INFO] , повністю знаходиться на його утриманні, вони проживають разом з травня 2024 року, а відповідачка [PERSON] з січня 2024 року перебувала під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Враховуючи, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статтею 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Крім того, суд вважає істотною обставиною, яка передбачена положеннями частини 2 статті 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є фактичне проживання сина разом із ним з травня 2024 року, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивача, і відповідно за період проживання неповнолітнього [PERSON] з позивачем, останній має бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей період аліментів. Згідно положень ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження. Таким чином ефективним способом захисту порушених прав позивача також буде визнання виконавчого листа №766/9100/17, виданого 10.01.2018 Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, оскільки лише припинення стягнення аліментів призведе до закінчення виконавчого провадження за яким з позивача стягуються аліменти. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved