Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеського Національного академічного театру опери та балету про спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] (сценічний псевдонім В`ячеслав Чарнухо-Воліч) громадянин Білорусі, працював в театрі Одеський Національний театр опери та балету (надалі [PERSON] ) з 2019 року за контрактом на посаді головного диригента. Враховуючи більш ніж 10-річний досвід співпраці з Бакинською оперою, у квітні 2023 року він був запрошений в м. Баку, Республіки Азербайджан, диригувати у [PERSON] . Позивач, разом із колективом, виконав домовленість [PERSON] та виступив на виставі в Баку. В [PERSON] він був направлений за наказом про відповідне відрядження, видане на підставі запрошення від Бакинської опери, що надійшло на адресу Театру. 08.04.2023 вранці у день вистави (спектаклю), він дізнався, що 07.04.2023, за день до того, у Бакинській опери було призначено нового директора, громадянина Азербайджану [PERSON] , заслуженого та народного артиста Республіки Азербайджан, відомого оперного співака. Загальновідомою інформацією є той факт, що [PERSON] є чоловіком відомої оперної співачки [PERSON] , проте він також знав та в той же день перевірив через Інтернет, що [PERSON] ніде не висловлювався на підтримку війни в Україні та не висловлював нічого проти інтересів України. Більш того, Позивач окремо отримав узгодження голосовим повідомленням від [PERSON] , заступника директорки театру, на участь у виставі. Після спектаклю він, разом із іншими артистами, які брали участь у виставі, вийшли на сцену перед глядачами. Також, на сцену вийшов і новопризначений директор Бакинської опери, разом із представниками Міністерства культури Республіки Азербайджан, в процесі чого було зроблено групову фотографію присутніх на сцені. Наступного дня, Позивач виїхав у іншу частину цього відрядження, для організації та проведення вистави в Королівстві Нідерланди, також із колективом, по іншій домовленості Відповідача із стороною, яка приймала артистів Театру. Позивачу стало відомо, що ця фотографія була опублікована азербайджанською актрисою [PERSON] та викликала негативну реакції у соцмережах, у багатьох українських користувачів фейсбук, це спричинило нервові проблеми зі здоров`ям позивача, оскільки він вважав, що нічого протиправного не зробив. 09.04.2023 у Позивача відбулася телефонна розмова з директоркою Театру, яка була незадоволена наявністю в мережі Інтернет фотографії з [PERSON] . Вона відкритим текстом запевнила Позивача, що його звільнить. 12.04.2023, Позивач не міг більше нормально працювати, страждав від шаленого психологічного тиску, який на нього здійснювався директоркою Театру, тому він написав заяву на відпустку протягом місяця за станом здоров`я від 11.04.2023 та надіслав її 12.04.2023 через месенджер керівнику відділу кадрів Відповідача. Також Позивач, побоюючись реакції керівництва Відповідача, написав Пояснення, де пояснив ситуацію, як вона сталася. 12.04.2023 Позивач також написав під тиском, з боку директора, та відправив заяву про звільнення за згодою сторін на особистий номер директорки месенджером WhatsApp. В той же день на сайті Відповідача за адресою https://operahouse.od.ua/povidomlennya-shchodo-zvilnennya-z-posady-golovnogodyrygenta-teatru-vyacheslava-chernukho-volicha/ з`явилось повідомлення наступного змісту (надалі Публікація 1): «Повідомлення щодо звільнення з посади головного диригента театру В`ячеслава Чернухо-Воліча» Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері, де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія РФ проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій Росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим»». Також, на сторінці Відповідача в мережі Фейсбук за адресою: https://www.facebook.com/OdesaOperaBallet/posts/pfbid02Lm66y26Eow1TbZUvGeptw з`явилось повідомлення наступного змісту (надалі Публікація 2): «ОДЕСЬКА ОПЕРА ПОВІДОМЛЯЄ!» Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері (Азербайджанська Республіка), де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія рф проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим!»». Посилаючись на те, що Публікація 1 та Публікація 2 містять недостовірну інформацію, яка поширена з метою приниження честі, гідності і ділової репутації Позивача є негативною інформацією, що порушує його особисті немайнові права та спричинила йому моральні страждання, позивач просить суд: 1. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] інформацію у вигляді публікації, що розміщена на сайті Одеського Національного академічного театру опери та балету у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] : «Повідомлення щодо звільнення з посади головного диригента театру В`ячеслава Чернухо-Воліча» Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері, де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія РФ проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій Росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим»». 2. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] інформацію у вигляді публікації, що розміщена у мережі Інтернет в соцмережі фейсбук на сторінці Одеського Національного академічного театру опери та балету за посиланням: [INFO] наступного змісту: « [INFO] повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері (Азербайджанська Республіка), де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія рф проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим!»» 3. Зобов`язати Одеський Національний академічний театр опери та балету спростувати опубліковану відносно [PERSON] недостовірну інформацію у вигляді публікації, як таку, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] , яка розміщена у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] : «Повідомлення щодо звільнення з посади головного диригента театру В`ячеслава Чернухо-Воліча» Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері, де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія РФ проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій Росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим»» шляхом опублікування повідомлення про ухвалене в цієї справі рішення суду, включаючи публікацію повного тексту його резулятивної частини, на тому ж сайті, на якому була опублікована недостовірна вищевказана інформація в строк не пізніше 10 днів з дати набрання законної сили рішенням суду. 4. Зобов`язати Одеський Національний академічний театр опери та балету спростувати опубліковану відносно [PERSON] недостовірну інформацію у вигляді публікації, як таку, що принижує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] , яка розміщена у мережі Інтернет в соцмережі фейсбук на сторінці Одеського Національного академічного театру опери та балету за посиланням: [INFO] повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері (Азербайджанська Республіка), де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. !? Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія рф проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим!»» шляхом опублікування повідомлення про ухвалене в цієї справі рішення суду, включаючи публікацію повного тексту його резулятивної частини, на цій же самій сторінці в мережі фейсбук, на якої була опублікована вищевказана недостовірна інформація в строк не пізніше 10 днів з дати набрання законної сили рішенням суду. 5. Стягнути з Одеського Національного академічного театру опери та балету на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок. 6. Стягнути з Одеського Національного академічного театру опери та балету на користь [PERSON] судові витрати, в тому числі витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 120 000 гривень. 23.05.2023 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази. 21.06.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає про невизнання позовних вимог. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, бо фактично публікація містить об`єктивну інформацію, оскільки у ній вказані дійсні обставини, що призвели до переривання трудових відносин з позивачем, а саме: диригування виставою у Азербайджанській національній опері, якою на той момент керував [PERSON] , який разом зі своєю дружиною російською співачкою [PERSON] (відомою своєю підтримкою та матеріальною допомогою самопроголошеним ДНР та ДНР), фотографувався поруч з лідером сепаратистів і прапором самопроголошеної ДНР. Цей вчинок позивача не міг залишитися без належної оцінки керівництва театру, адже чинним законодавством України ст. 31 Закону України «Про гастрольні заходи» забороняється організація та проведення гастрольних заходів, учасниками яких є громадяни держави-агресора, крім тих, які засуджують агресію проти України, та на виконання наведених вимог Закону, на засіданні колегії Театру 01.07.2022 було прийняте рішення «вважати неприпустимим будь-яку співпрацю, зокрема, виступ на одній сцені з представниками культури країни-агресора та іншими діячами мистецтв, що виступають в країні-агресорці». Позивачеві навіть були спеціально виготовлені сценічні атрибути кольору Державного прапору України: шийна хустинка та кишеньковий носовичок для того, щоб він мав можливість виказати свою причетність до України та української культури, якими він чомусь не скористався. Навіть, якби законодавчо не було такої заборони, відповідна моральна оцінка такого вчинку мала би бути зроблена, адже, у часи, коли відбувається повномасштабна військова агресія рф проти України, позиція митця, який представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, має бути чіткою і зрозумілою: засудження варварських дій країни - агресора та неприйнятність жодних контактів з представниками "руського миру". Позивач особисто негативно оцінював свій вчинок, вибачався та самостійно, без будь-якого тиску, прийняв рішення про своє звільнення і направив відповідачеві заяву про звільнення за угодою сторін, що й визнає у позовній заяві. Тому, позивачеві не слід плутати громадянську оцінку його вчинку, що наведена у публікаціях та юридичні підстави переривання з ним контракту, адже в умовах війни, загибелі ні в чому не винних громадян України від дій агресора, честь, гідність, ділова репутація діяча культури повинні визначатися з урахуванням нинішніх реалій, передусім, відповідно до того, чи вважає за можливе діяч культури контактувати з представниками "руського миру". Щодо твердження позивача про те, що "рішення щодо його участі у виставі в Баку було прийняте керівництвом Театру, оскільки на адресу відповідача від Бакинської опери надійшов офіційний лист з запрошенням участі позивача у виставі, та керівництво відповідача ніяким чином не перешкоджало участі позивача у виставі, а навпаки - винесло наказ керівника про відрядження, який позивач зобов?язаний був виконати", представник відповідача вказує, що таке твердження не відповідає дійсності, оскільки лист з проханням направити позивача до [PERSON] надійшов з його особистої домовленості з попереднім директором Азербайджанської національної опери [PERSON] , з яким, вони співпрацювали задовго до того, як позивач почав працювати в Одеській опері. Наказ про відрядження було видано на прохання позивача, тому у листуванні з генеральною директоркою-художньою керівницею відповідача у Ватсапі позивач називає ці гастролі "личными". Таким чином, виключно від позивача залежало рішення: виступати чи не виступати на сцені Азербайджанської національної опери після призначення нового керівника. Позивач визнає що 08.04.2023 дізнавшись про призначення директором Азербайджанської опери [PERSON] , "перевірив через Інтернет, що Ейвазов ніде не висловлювався на підтримку війни в Україні та не висловлював нічого проти України", тобто позивач усвідомлював хто такий [PERSON] та перевіряв наявність компромату щодо цієї особи, тому виглядає неправдивим його твердження про те, що ніяких фактів, що компрометують [PERSON] він не знайшов, адже в соцмережах більше ніж достатньо матеріалів, що характеризують світогляд цієї особи та його дружини [PERSON] . Таким чином, поширена відповідачем інформація, яку позивач вимагає спростувати, як недостовірну, відповідає дійсності, містить відомості про події і явища, які мали місце, а саме: прийняття ним власного, неузгодженого з керівництвом театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері, де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено [PERSON] , фотографування з цією особою, що призвело до дострокового переривання контракту з позивачем на підставі його особистої заяви, викладена правдиво, у пристойній формі, а тому не завдає шкоди його гідності, честі чи діловій репутації. І хоча ця інформація є неприємною для позивача, проте вона не виходить за рамки суспільної моралі, оскільки її висловлено в формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Решта інформації, що була розміщена на зазначених сайтах за зазначеними адресами містить оцінку дій позивача, право на яку гарантовано ст. 34 Конституції України та закріплено у ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства і тому, не є предметом судового захисту. Якщо позивач і може мати претензії щодо зниження свого авторитету за результатами своєї співпраці з представником "руського миру", то - виключно до себе самого. У задоволенні позову просить відмовити. 30.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що у відзиві на позов, як причину звільнення позивача, відповідач вказує, що позивач диригував у Бакинській опері та фотографувався з [PERSON] , і те, що [PERSON] не міг допустити, щоб після цього позивач був його диригентом, проте, як випливає із доданих документів щодо особової справи позивача, його було звільнено на підставі заяви на звільнення за згодою сторін. Тоді як, з публікацій випливає, що позивача було звільнено саме з ініціативи відповідача, тобто роботодавцем, саме так сприймає цю інформацію сторонній спостерігач. У відзиві відповідач вказує, що нібито диригування в м. Баку було особистим рішенням позивача, та в публікаціях він вказує, що рішення щодо диригування в Бакинській опері не було узгоджено з Театром, проте позивачем до позову було додано лист з Бакинської опери на адресу Театру щодо надання дозволу на диригування позивача у Бакинській опері. Так, відповідач посилається на те, що надавав згоду на диригування, ще коли директором Бакинської опери був [PERSON] , а [PERSON] було призначено пізніше. Проте відповідач також мав інформацію щодо зміни директора Бакинської опери, проте ніяк не відреагував на це, та офіційно не заборонив виступати позивачу на виставі. І лише після опублікування азербайджанською співачкою фотографії позивача з [PERSON] та іншими артистами в мережі Інтернет, відповідач почав тиснути на позивача, щоб той написав заяву на звільнення за згодою сторін. Відповідач у відзиві посилається на ст. 1-3 Закону України «Про гастрольні заходи», проте відповідач не наводить аргументів, чому саме випадкова фотографія позивача з [PERSON] має якесь відношення до вказаної статті Закону. Так, [PERSON] є чоловіком [PERSON] , ніяких обмежень щодо фотографування саме з [PERSON] законодавство України не містить, по вищевказаній нормі мова не йде про родичів громадян Росії, більш того [PERSON] ні в якому разі не був учасником гастрольного заходу, він був новим призначеним директором Бакинської опери, який після вистави просто вийшов на сцену привітати глядачів разом з керівництвом Міністерства культури Азербайджану. Відповідач посилається на те, що його висловлювання в публікаціях є тою інформацією, яка нібито не принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, нібито не носить характеру неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації, проте саме з огляду на чітку політичну позицію позивача, який залишив з цього приводу свою Батьківщину, тобто дійсно пожертвував багатьом заради своїх принципів, для нього такі публікації завдали значної шкоди, в тому числі й моральної. Відповідно до п. 2 протоколу № 3 засідання диригентсько-режисерської колегії від 01.07.2022, диригентсько-режисерська колегія вирішила подати клопотання до МІД України щодо присвоєння позивачу звання «заслужений діяч мистецтв України», що свідчить про дуже високий авторитет позивача у Театрі і відсутність претензій до нього щодо його роботи чи позиції з боку адміністрації Театру вже після початку війни. Розміщення спірних Публікацій завдало шкоди позивачу, він був у стані стресу та звертався до лікарні як у Нідерландах, після ознайомлення з Публікацями 1 та 2, так і в Україні після приїзду до м. Одеси. 18.07.2023 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, а саме копії двох голосових повідомлень з їх роздруківкою, отриманих позивачем від заступника Генерального директора Відповідача Мюльбрега С., щодо узгодження участі позивача у виставі, яка відбулась 08.04.2023 в м. Баку. 05.10.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копію наказу від 30.12.2022 № 58 про затвердження організаційної структури Одеського національного академічного театру опери та балету на підтвердження підпорядкування позивача; копію посадової інструкції головного диригенту театру; скріншот сатті з сайту щодо підтримки ДНР Г. Нетребко; скріншот статті [PERSON] з Інтернету, у якій надано оцінку діям позивача. 12.10.2023 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просить суд викликати та допитати у якості свідків: 1) [PERSON] , заступника директора Одеського Національного академічного театру опери та балету (даному свідку відомі обставини щодо емоційного стану позивача, його суспільної позиції, шкоди його ділової репутації та інші обставини); 2) [PERSON] , артиста оркестру, інспектора оркестру Одеського Національного академічного театру опери та балету (даному свідку відомі обставини щодо емоційного стану, страждань, стану здоров`я позивача після публікацій, шкоди його ділової репутації, честі, гідності та інші обставини); 3) [PERSON] , асистента головного диригента, голову профспілки Одеського Національного академічного театру опери та балету (даному свідку відомі обставини щодо діяльності позивача, його суспільної позиції, емоційного стану позивача після публікацій, його страждань, шкоди його ділової репутації та інші обставини); 4) [PERSON] , дружину позивача (даному свідку відомі обставини щодо емоційного стану, стану здоров`я позивача після публікацій, його страждань, шкоди честі, гідності та інші обставини); 5) [PERSON] , директора БО «БФ «Хесед Менахем» (даному свідку відомі обставини щодо емоційного стану, стану здоров`я позивача та інші обставини). 12.10.2023 ухвалою суду клопотання представника позивача від 11.10.2023 про виклик свідків задоволено. 12.10.2023 від представника відповідача надійшли відповіді на запитання поставлені позивачем: 1. На підставі якої статті КЗпП України (пункт, частина) було звільнено Позивача з посади головного диригента Одеського національного академічного театру опери та балету? Відповідь: відповідачеві відомо на підставі якої статті КЗпП України його було звільнено, бо у день звільнення він отримав по Вайберу копію наказу про звільнення, повідомлення про звільнення та розрахунковий листок, на що наступного дня - 13.04.2023 відповів "Спасибо". 2. На підставі чого Ви дійшли висновку, що [PERSON] є прихильником "руського миру" або людиною, що його підтримує? Відповідь: Бо він разом із своєю дружиною [PERSON] вручав пожертву представнику ДНР та ЛНР Царьову, 5/4, виступає в росії, зокрема є запрошеним солістом Маріїнського театру у Санкт-Петербурзі, в той час, коли усі свідомі представники культури росії виступають проти вбивства українських громадян, що їх чинить російська армія. 3. Чи вважаєте Ви, що позивач не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, і якщо так, то на підставі чого? Відповідь: Стосовно конкретного випадку, який є предметом розгляду по даній справі, вважаю, що позивач вчинив непатріотично по відношенню до країни, що надала йому притулок та роботу, бо не скористався гастролями для того, щоб нагадати про страждання українського народу від нападу росії, навіть не вдягнув виготовлені спеціально для нього для використання під час гастролей: носовичок та платок кольорів прапору України, що також вважаю замало для головного диригента національного театру. Адже в той час, коли пан позивач гастролює, менш освічені та менш щасливі, але набагато молодші сини України гинуть, забезпечуючи нам усім, і в тому числі пану позивачеві можливість працювати, а не ховатися від обстрілів. 4. Як мав би поводитися патріот. Відповідь на це питання надано у відповіді на питання 3. 5. Чи підтримував позивач якимось чином на міжнародних гастролях Україну чи на Національному рівні? Відповідь: Мені відомо, що позивач фотографувався з прапором України, як я бачила у мережах, що вважаю недостатнім. Може чогось не знаю, може пан позивач постійно жертвує кошти на збройні сили України, як це роблю я, то будь-ласка, надайте докази. 6,7. Яка саме особа станом на 12.04.2023 мала доступ до офіційного сайту та сторінки Фейсбук театру? Відповідь: В театрі існує рекламний відділ, працівники якого мають доступ до сторінки та сайту. 8. Хто, окрім директора уповноважений контролювати зміст відомостей на офіційному сайті театру? Відповідь: Заступник генеральної директорки-художньої керівниці з основної діяльності [PERSON] . 12.10.2023 до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій він просить суд викликати та допитати у якості свідків: 1)\~ [PERSON] ( [INFO] ); 2) [PERSON] ( [INFO] ). 12.10.2023 ухвалою суду клопотання представника відповідача про виклик свідків задоволено. 12.10.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.11.2023 від представника відповідача надійшли відповіді на поставлені запитання позивачем, які протокольною ухвалою суду від 07.11.2023 залишені без розгляду, оскільки вже надавались суду 12.10.2023. 07.11.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме скріншот переписка позивача з начальницею відділу кадрів відповідача у Вайбері. 30.01.2024 у судовому засіданні здійснено допит свідків: Свідок [PERSON] зазначив, що він є заступником Генерального директора Одеського Національного академічного театру опери та балету та підтримує позицію театру. Коли бачив афішу, зателефонував [PERSON] та сказав своє бачення. Зазначає, що [PERSON] повинен був відмовитись. Про зміну директора Бакинської опери йому стало відомо у суботу. Зазначає, що це було рішенням [PERSON] , туди він поїхав за наказом театру, проте коли змінився директор він міг висловити свою позицію і не фотографуватися. Для того, щоб поїхати на гастролі [PERSON] особисто домовився з театром, гастролі були особисті. [PERSON] повинен був знати, що [PERSON] чоловік [PERSON] , він міг просто виступити і висловити свою позицію. До цієї ситуації питань щодо роботи [PERSON] не було. Для розміщення на сайті інформації є спеціальний відділ. Свідок [PERSON] зазначив, що він є начальником відділу кадрів Одеського Національного академічного театру опери та балету. Будь-яка інформація, яка розміщується на сайті погоджується з директором. Доган [PERSON] при його роботі в театрі не було. [PERSON] звільнили на підставі його заяви, трудову книжку він не отримував. Наказ про звільнення також не отримував, просто написав смс повідомлення. Свідок [PERSON] зазначив, що він є диригентом театру. [PERSON] поїхав до м. Баку один, [PERSON] це засуджує. Зазначив, що якщо відмовитись він відрядження по контракту, то буде штраф, якщо просто відрядження, то можна просто відмовитись. Коли виступає на сцені, то диригує з українською символікою. Перед поїздкою на гастролі співробітники знають хто буде виступати та перевіряють список. [PERSON] знав про зміну директора до відрядження [PERSON] [PERSON] засуджує [PERSON] за фотографії з [PERSON] і за те, що продовжує російський репертуар. [PERSON] говорив [PERSON] , що розуміє, що вчинив неправильно. Свідок [PERSON] зазначив, що він є артистом оркестру вищої категорії. Зазначив, що [PERSON] спілкувався з усіма артистами, та не може засуджувати його поведінку. У Нідерландах [PERSON] не диригував, прийшов попрощатись і всі дізнались, що він звільнився. Свідок [PERSON] зазначив, що він є асистентом диригента. Позицію [PERSON] не підтримує. Знає, що [PERSON] написав заяву за згодою сторін, що було на сайті не читав. Вважає, що розміщена інформація позначилась на репутації [PERSON] в Україні. 21.02.2024 в судовому засіданні здійснено допит свідка [PERSON] , який зазначив, що знає, що [PERSON] принудили написати заяву на звільнення. [PERSON] сказав, що шкодував, що не надів хустку. [PERSON] був подавлений. Зараз позиція [PERSON] щодо України не змінилась. Він вивчив українську мову та хотів отримати громадянство України, хотів залишитись тут назавжди. Зазначив, що у [PERSON] були проблеми з серцем та нервами. Крім того, викладена у публікаціях інформація про звільнення [PERSON] за його не патріотичну позицію є не правдою. 29.02.2024 та 01.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме пояснення [PERSON] по справі. 01.03.2024 через систему «Електронний суд» та на електронну пошту суду надійшли клопотання представника позивача адвоката Зайцева М.С. щодо надання міжнародного доручення до компетентного органу Республіки Узбекистан для надання можливості виступити у суді позивачу [PERSON] , та свідку його дружині [PERSON] шляхом відеоконференції з будь-яким судом у м. Ташкент Республіки Узбекистан, де будуть знаходитися позивач та свідок. 18.03.2024 ухвалою суду клопотання представника позивача адвоката Зайцева М.С. про міжнародне доручення у справі № 522/9670/23-Е задоволено. Вирішено направити судове доручення через Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) до компетентного суду м. Ташкент Республіки Узбекистан про надання правової допомоги у цивільній справі № 522/9670/23-Е. Доручено компетентному суду в м. Ташкент Республіки Узбекистан забезпечити проведення відеоконференції за участі позивача громадянина Республіки Білорусь [PERSON] , а також свідка громадянки Республіка Білорусь [PERSON] з Приморським районним судом м. Одеси. Зупинити провадження у справі до надходження відповіді від компетентного суду Республіки Узбекистан. 02.04.2024 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи нотаріально-посвідченого перекладу ухвали на російську мову, яка є офіційною мовою у Республіці Узбекистан. 12.08.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копія довідки щодо місця проживання позивача в Республіці Узбекистан. 31.03.2025 до суду від Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист з документами Верховного Суду Республіки Узбекистан, складеними в ході виконання доручення Приморського районного суду м. Одеси про проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] та [PERSON] , згідно якої інспектором по профілактиці внутрішніх справ при перевірці квартири за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою. 07.04.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 14.05.2024 від представника позивача адвоката Зайцева М.С. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про надання міжнародного доручення до компетентного органу Республіки Узбекистан для надання можливості виступити у суді позивачу [PERSON] , та свідку його дружині [PERSON] шляхом відеоконференції з будь-яким судом у м. Ташкент Республіки Узбекистан, де будуть знаходитись позивач та свідок. 14.05.2025 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, а саме контактні дані позивача та його дружини. 14.05.2025 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Зайцева М.С. про міжнародне доручення у справі за позовом [PERSON] до Одеського Національного академічного театру опери та балету про спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію відмовлено. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши доводи та заперечення сторін, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно відомостей про роботу, внесених до трудової книжки [PERSON] , [INFO] , 30.07.2019 він був прийнятий на роботу до Одеського Національного академічного театру опери та балету на посаду головного диригента за контрактом та 12.04.2023 звільнений з посади за угодою сторін. 01.07.2022 були прийняті рішення засідання диригентсько-режисерської колегії, оформлені протоколом № 3, на яких приймав участь позивач та поставив підпис на протоколі, згідно яких, зокрема, вирішено вважати неприпустимим будь-яку співпрацю, зокрема, виступ на одній сцені з представниками культури країни-агресора та іншими діячами мистецтв, що виступають в країні-агресорці; підготувати клопотання до МІД України щодо присвоєння звання «заслужений діяч мистецтв України» [PERSON] . У квітні 2023 року [PERSON] був запрошений в м. Баку, Республіки Азербайджан, диригувати у Бакинській Опері. В м. Баку позивач був направлений за наказом про відповідне відрядження, видане на підставі запрошення від Бакинської опери, що надійшло на адресу Театру, що не заперечується сторонами. 08.04.2023 вранці у день вистави (спектаклю) позивач дізнався, що 07.04.2023, за день до того, у Бакинській опері було призначено нового директора, громадянина Азербайджану [PERSON] , який є чоловіком оперної співачки громадянки РФ [PERSON] . Після спектаклю позивач разом із іншими артистами, які брали участь у виставі, вийшли на сцену перед глядачами. Також, на сцену вийшов і новопризначений директор Бакинської опери [PERSON] , разом із представниками Міністерства культури Республіки Азербайджан, в процесі чого було зроблено групову фотографію присутніх на сцені. Одразу після\~вистави вказана\~фотографія була\~опублікована азербайджанською\~актрисою [PERSON] в\~соціальних мережах\~та викликала\~негативну реакцію\~у багатьох\~українськихкористувачів, позивачу та керівнику театру почали надходити повідомлення, дзвінки, також і на адресу керівника театру. 12.04.2023 наказом № 183-к [PERSON] звільнено з посади головного диригента Одеського Національного академічного театру опери та балету та угодою сторін. В той же день на сайті Відповідача за адресою https://operahouse.od.ua/povidomlennya-shchodo-zvilnennya-z-posady-golovnogodyrygenta-teatru-vyacheslava-chernukho-volicha/ з`явилось повідомлення наступного змісту: «Повідомлення щодо звільнення з посади головного диригента театру В`ячеслава Чернухо-Воліча» «Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері, де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія РФ проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій Росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим»». Також, на сторінці Відповідача в мережі Фейсбук за адресою: https://www.facebook.com/OdesaOperaBallet/posts/pfbid02Lm66y26Eow1TbZUvGeptw з`явилось повідомлення наступного змісту: «ОДЕСЬКА ОПЕРА ПОВІДОМЛЯЄ!» Адміністрація Одеської національної опери повідомляє про дострокове переривання контракту та звільнення з посади головного диригента театру [PERSON] . Причиною переривання контракту стало прийняття паном Волічем особистого, неузгодженого із дирекцією театру рішення щодо диригування виставою у Бакинській опері (Азербайджанська Республіка), де напередодні відбулися кадрові зміни та на посаду директора було призначено Юзіфа Ейвазова. Адміністрація театру вважає неприпустимими такі дії головного диригента національної опери в час, коли відбувається повномасштабна військова агресія рф проти України. Позиція митця, що представляє українське мистецтво на міжнародному рівні, повинна бути чіткою та зрозумілою: засудження варварських дій росії проти нашої Держави та неприйнятність жодних контактів з представниками «руського миру» та тими, хто підтримує російських агресорів. Зрозуміло, що продовжувати трудові відносини з тими, хто не усвідомлює це і не має чіткої громадянської і патріотичної позиції, для нашого театру не є можливим!»». Зазначену інформацію позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію та завдала йому моральної шкоди, та зобов`язати відповідача її спростувати. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 32\~Конституції Україникожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати й передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади й незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Таким чином,\~відповідно до\~статті 277\~ЦК України\~предметом судового\~захисту не\~можуть бути\~оціночні судження,\~думки,\~переконання,\~критична оцінка\~певних фактів\~і недоліків,\~які як\~вираження суб`єктивної\~думки й\~поглядів відповідача\~не можна\~перевірити щодо\~їх відповідності\~дійсності (на\~відміну від\~перевірки істинності\~фактів)\~і спростувати,\~що відповідає\~прецедентній судовій\~практиці Європейського\~суду з\~прав людини\~щодо тлумачення\~положень статті\~10\~Конвенції (рішення\~Європейського суду\~з прав\~людини від\~8\~липня 1986\~року у\~справі «Лінгенс\~проти Австрії»\~(Lingens\~v.\~Austria),\~§ 46).\~Вирішуючи питання\~про визнання\~поширеної інформації\~недостовірною,\~суди повинні\~визначати характер\~такої інформації\~та з`ясовувати,\~чи є\~вона фактичним\~твердженням,\~чи оціночним\~судженням.Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень ні. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. У свою чергу національна влада може втрутитися в процес реалізації норми статті 10 Конвенції, якщо, зокрема, це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. На переконання суду, у даній справі відповідачем були поширені оціночні судження з відсутністю посилань на конкретні факти, в зв`язку з чим відсутній достатній баланс для необхідності втручання суду в процес реалізації відповідачем права на свободу вираження поглядів. Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їхню правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не лише «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 6 жовтня 2015 року). Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки й напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена в судовому порядку. Поширена інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. У даній справі, зміст опублікованої відповідачем інформації не містить фактів та є його суб`єктивною думкою (оціночним судженням), а тому не є недостовірною інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, згідно з визначеним статтею 277 ЦК України порядком. У рішенні у справі «Ляшко проти України» від 10 серпня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів є запорукою побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. Водночас необхідним є чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції. Публічні особи, артисти, музиканти, митці повинні бути готовими до підвищеного рівня критики, прискіпливої уваги суспільства й підвищеної зацікавленості суспільства їхньою діяльністю, поведінкою та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру, погодилися на таку увагу. Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди на підставі статті 23 ЦК України позивач зазначав про те, що достатнім для проведення реабілітаційних заходів буде еквівалент приблизно 5 000 євро, що на даний час складає 200\~000,00 грн. При цьому акцентував, що це моральна шкода, саме нанесена публікаціями відповідача і не пов`язана із моральною шкодою, про стягнення якої позивач заявив у позові, в якому йдеться про незаконні дії з самого звільнення та невиплати заробітку. Ураховуючи встановлені судом обставини та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження відповідача, в зв`язку з чим на нього не може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позові, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed