Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

10.04.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Фідобанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Плюйко В.П. про визнання іпотеки такою, що припинена та зняття заборони з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Між ним та ВАТ «СЕБ БАНК», яке у 2012 році було перейменовано на ПАТ «ФІДОБАНК», було укладено кредитний договір № 1849 від 24.12.2007 року. Вимоги за кредитним договором були забезпечені іпотечним договором ВКС № 814276-814277 від 26.12.2007 року, предметом якого була вищевказана квартира. ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року перебуває на стадії ліквідації та повноваження здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язання за кредитним договором ним були виконані своєчасному та у повному обсязі, однак обтяження у виді заборони на відчуження не зняті. Приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйком В.П. було відмовлено у знятті заборони з нерухомого майна, посилаючись на відсутність підтверджуючих документів, які б свідчили про можливість нотаріусом припинення обтяження. Тому він був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Плюйко В.П. у судове засідання не з`явився. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2005 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13, 14, 15). Так, між [PERSON] та ВАТ «СЕБ БАНК», яке у 2012 році було перейменовано на ПАТ «ФІДОБАНК», було укладено кредитний договір № 1849 від 24.12.2007 року. Вимоги за кредитним договором були забезпечені іпотечним договором ВКС № 814276-814277 від 26.12.2007 року, предметом якого була вищевказана квартира. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.02.2025 року вищевказана квартира належить [PERSON] на праві власності, яке обтяжено іпотекою згідно договору іпотеки ВКС № 814276-814277 від 26.12.2007 року, внесених реєстратором приватний нотаріусом Качан В.О., № обтяження 6321456 (а.с. 16-17). ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року перебуває на стадії ліквідації та повноваження здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 18). Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2024 року кредитна заборгованість на ім`я [PERSON] відсутня, претензій стосовно кредитних договорів та догорів застави (іпотеки) відсутні (а.с. 18). З відповіді приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйка В.П. слідує, що у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів, які б свідчили про можливість нотаріусом припинення обтяження, здійснити будь-які дії щодо запису про накладення обтяження у вигляді заборони не виявляється можливим (а.с. 20). Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 575 ЦК України\~та\~ст. 1 Закону України Про іпотеку\~іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1\~ст. 3 Закону України Про іпотеку). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5\~ст. 3 Закону України Про іпотеку). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в\~статті 17 зазначеного Закону. Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий ч. 1\~ст. 17 Закону України Про іпотеку). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1\~ст. 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 Припинення зобов`язання розділу І книги\~п`ятої Зобов`язальне право ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608та 609 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 зроблено висновок, що\~Закон України Про іпотеку\~є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення\~статті 17 Закону України Про іпотеку\~містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у\~статті 593 ЦК України. Підставами припинення іпотеки відповідно до\~статті 17 Закону України Про іпотеку\~є: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 \~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором № 1849 від 24.12.2007 року виконані, претензій зі сторони відповідача за вказаним кредитним договором немає, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved