Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] (далі позивач) через представника [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області(далі відповідач 1), третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Іван Сергійович, в якому просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із недоотриманої пенсії. Позивачу встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що проживала на окупованій території та доглядала за батьком, а надалі за матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері позивач виїхала з окупованої території. Надалі вона зверталась до суду з метою встановлення факту смерті її батьків, так як вони померли на території неіснуючої держави. Саме тому вона вимушена звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2024 року матеріали позовної заяви направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Фастівського\~міськрайонного суду\~Київської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до провадження судді Осаулової Н.А., а ухвалою судді від 17 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог вказаної ухвали подано заяву у новій редакції, де сторона позивача вказала відповідачем Вишневу міську раду Бучанського району Київської області (далі відповідач 2). Ухвалою суду від 04.02.2025 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, а також витребувано копію спадкової справи щодо майна [PERSON] 28.02.2025 року надійшли витребувані судом документи. Ухвалою суду від 05.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надала суду письмові пояснення, у яких вказала, що батьки позивача перебували на обліку у ГУ ПФУ в Донецькій області (м. Торецьк), які з часу окупації міста не звертались на територію, контрольовану українською владою, за проведенням виплати пенсії. Пенсійні справи [PERSON] та [PERSON] взято на облік ГУ ПФУ у Київській області на підставі заяви [PERSON] від 22.08.2024 року про виплату допомоги на поховання. Позивач не зверталась до органу пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманих пенсій, свідоцтво про право на спадщину за законом не подавала. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача 1 та третя особа у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача 2 надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи відповідно до вимог чинного законодавства. Розгляд справи\~відбувається в\~судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). [PERSON] , [INFO] , являється донькою померлого [PERSON] (а.с. 16). Як зазначала позивач, вона має намір оформити спадкові права на недоотриману пенсію батька. Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини суд прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У той же час, постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича від 27.08.2024 року №826/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що проживала на окупованій території з 2020 року, оскільки доглядала за батьком, а надалі за матір`ю [PERSON] (а.с. 16), яка померла [INFO] (а.с. 11). Лише після смерті матері вона виїхала з окупованої території. Так, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11), адреса фактичного перебування: [ADDRESS] (а.с. 12), є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 29.07.2015 року №3244-6193. У серпні 2024 року [PERSON] у порядку ст. 317 ЦПК України зверталась до суду із заявами про встановлення факту смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17-20) і лише на підставі судових рішень отримала свідоцтво про смерть останніх. Як вбачається\~із Переліку\~територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих Російською\~Федерацією,\~затверджений Наказом\~Міністерства з\~питань реінтеграції\~тимчасово окупованих\~територій України\~22\~грудня 2022\~року №\~309, вся територія Горлівського району Донецької області включена до переліку тимчасово окупованих російською федерацією території України з 07.04.2014 року. Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.\~ У подальшому, продовжено строк дії воєнного стану в Україні який діє і станом на час розгляду справи. Таким чином, дочка померлого була обмежена у праві звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки доглядала на тимчасово окупованій території у м. Горлівка маму після смерті батька, яку за станом здоров`я не можливо було вивезти на підконтрольну Україною територію. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення\~\~особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окремо, щодо суб`єктивного складу даної справи варто зазначити, що у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). У той же час, спочатку відповідачем у справі зазначено лише орган пенсійного фонду, оскільки спадщина складається з недоотриманої пенсії, а у подальшому вказано орган місцевого самоврядування за місцем подання заяви про відкриття спадщини, оскільки м. Горлівка є окупованим. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved