Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 42 890, 45 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 04.01.2018 приблизно о 1 год. 15 хвилин [PERSON] знаходився разом із друзями у приміщені нічного клубу «Зодіак», [ADDRESS] . Приблизно в 1 годину 30 хвилин в приміщенні санвузлу до [PERSON] з явною неповагою та приниженням гідності, використовуючи нецензурні вирази розпочав чіплятись [PERSON] . У подальшому конфлікт розвивався, і [PERSON] наніс на очах у багатьох людей декілька ударів по лицю, один із котрих був кулаком по лицю та в груди в самому холі приміщення нічного клубу «Зодіак». По троху виштовхуючи [PERSON] із клубу і вже за порогом [PERSON] наніс [PERSON] ще один удар по лицю, від якого [PERSON] впав спиною на сходи. Вдарившись спиною і головою, після цього [PERSON] відчув ще один удар у спину ногою. У результаті дій [PERSON] , [PERSON] спричинено тілесних ушкоджень у вигляді: компресійного перелому тіла першого поперекового хребця 1 ст. струсу головного мозку, садна в потиличній ділянці голови зліва, крововиливу на верхній губі зліва, на лівому стегні, правій гомілці та двох крововиливів в поперековій ділянці. Чим завдав тілесних ушкоджень, які відносяться до середньої ступені тяжкості. Лікування тривало понад 21 день. На час події позивач навчався у Інституті спецзв`язку та захисту інформації КПІ ім. Сікорського. Після отриманої травми позивач вимушений був залишити навчання, у зв`язку із станом здоров`я, так як позивач проходив військову кафедру, а за станом здоров`я не міг далі її проходити. На тривале лікування у м. Житомирі та м. Києві були витрачені кошти в розмірі 27 027,45 грн. Протягом усього досудового слідства та судового розгляду, яке тривало з лютого 2018 року [PERSON] та його родичі відчували тривогу, та страх із-за того, що [PERSON] є місцевим, і фактично його знають, як особу агресивну і небезпечну. Денис постійно знаходиться під моральним тиском кожного разу, коли виходить на вулицю в м. Бердичів і навіть зараз. В нього триває страх зустрітись на вулиці із своїм кривдником. І що тоді? Він знов нападе на нього і застосує насилля. Свої моральні страждання [PERSON] оцінює в 500 000,00 грн, оскільки знаючи, що [PERSON] вільно пересувається по місту, фактично звільнений у зв`язку із строком давності і може в будь-який момент повторити протиправні дії відносно позивача. З цією думкою позивач фактично живе і страждає. У провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувала кримінальна справа № 274/3543/18 провадження № 12018060050000162 від 05.12.2018 за обвинуваченням [PERSON] , 1995 р.н. у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України. 07.03.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено Вирок по справі № 274/3543/18 за обвинуваченням [PERSON] , 1995 р.н., яким останнього визнано винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України ст. 128 КК України (в ред. від 05.04.2001) на підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Потерпілим в кримінальному іговадженні визнано [PERSON] . [INFO] . Вироком задоволено цивільний позов потерпілого частково. [PERSON] не погодився з вироком і його адвокатом було подано апеляційну скаргу що скасування вироку та виправдання обвинуваченого [PERSON] в повному обсязі. Під час розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого, захисником було подано клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 128, ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України яка звільняє від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. 27.09.2023 Ухвалою Житомирського апеляційного суду клопотання захисника погоджене з обвинуваченим [PERSON] про закриття кримінального провадження задоволено, вирок Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області по справі № 274/3543/18 скасовано. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов залишено без розгляду. Виходячи із наведеного, позивач вимушений звертатися до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди знову. Також позивач витрачав кошти на послуги адвокат в кримінальному провадженню № 12018060050000162 від 05.12.2018 - в розмірі 15 863, 00 грн, що фактично також є матеріальною шкодою, та наразі знов несе витрати на підготовку позову про стягнення шкоди - які вже є судовими витратами. Розрахунок матеріальної шкоди: 27 027,45 грн (витрати на лікування) + 15 863, 00 (витрати на правову допомогу) = 42790, 45 грн. За час досудового розслідування і під час судового розгляду кримінальної справи № 274/3543/18 [PERSON] жодного разу не вибачився і не визнав своїх дій. Це ще більше пригнічує стан позивача. Особа фактично зухвало поводилась, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючим фактором. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 29.07.2024 відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін. 27.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] в ході судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнавав. Відповідач вважає, що не вчиняв будь-якого кримінального правопорушення щодо позивача [PERSON] , а саме: не спричиняв йому будь-яких тілесних ушкоджень і не вчиняв хуліганських дій, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, а в матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази на підтвердження вини. Також зазначає, що наявність моральної шкоди позивачем не доведена, її розмір завищений та не підтверджується жодними доказами. Витрати на професійну правничу допомогу, понесені пад час розгляду кримінальної справи не відносяться до матеріальної шкоди. Заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає засадам розумності, не є співмірними. Ухвалою суду від 21.11.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Закрито проведення підготовчого судового засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, які вказані у відзиві. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.03.2023 справа № 274/3543/18, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України, ст. 128 КК України (в ред. від 05.04.2001). На підставі статей 49, 74 КК України звільнено [PERSON] від покарання в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 27027 (двадцять сім тисяч двадцять сім) грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовні вимоги - залишено без задоволення. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.09.2023, справа 274/3543/18, клопотання захисника Васильчука В.П., погоджене з обвинуваченим [PERSON] , про закриття кримінального провадження задоволено. Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2023 року скасовано. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 128, ч.1 ст. 296 КК України, а провадження щодо нього закрито на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] залишено без розгляду. Як вбачається з указаних рішень, 04 лютого 2018 року приблизно о 01 год. 30 хв. [PERSON] , знаходячись у приміщенні нічного клубу «Зодіак» по вул. Житомирській, 38 в сел. Гришківці Бердичівського району, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, скоїв хуліганські дії щодо [PERSON] , що супроводжувались особливою зухвалістю. А саме, [PERSON] , використовуючи малозначний привід, перебуваючи у розважальному закладі, ігноруючи елементарні правила поведінки та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм в суспільстві, безпричинно розпочав словесну суперечку з [PERSON] , яка переросла в штовханину та бійку. Під час бійки у [PERSON] виник хуліганський намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій хуліганський намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , [PERSON] , розуміючи протиправність своїх дій, умисно наніс один удар кулаком правої руки в в область тулуба [PERSON] . Намагаючись уникнути ударів, [PERSON] , відходячи назад, почав залишати приміщення нічного клубу «Зодіак», де [PERSON] наніс йому ще один удар правою долонею в обличчя, від якого [PERSON] впав спиною на сходи. В результаті хуліганських дій [PERSON] . [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла першого поперекового хребця 1 ст., яке є тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості, як таке, що викликало тривалий розлад здоров`я. Згідно консультаційного висновку спеціаліста КУ «Обласний медичний центр вертебрології і реабілітації Житомирської обласної ради» від 20.04.2018 [PERSON] встановлено діагноз консолідований компресійний перелом тіла хребця L1 (05.02.2018). Больовий синдром. Відповідно до довідки № 177 про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму або школи Бердичівської міської лікарні [PERSON] з 5.02.2018 по 08.02.2018 звільнено від занять з діагнозом - закритий уламковий компресійний перелом тіла L1. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1327, [PERSON] знаходився на стаціонарі в Бердичівській міській лікарні з 05.02.2018 по 08.02.2018, діагноз: уламково-компресійний перелом тіла L1 хребця 1 ст., компресія верхніх замикальних пластинок L 4-L 5 хребців, больовий синдром,ЗЧМТструс головного мозку, Відповідно до довідки КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» про тимчасову непрацездатність студента КПІ [PERSON] з 8.02.2018 по 21.02.2018 звільнено від занять з діагнозом - ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита хребетна травма. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3693, [PERSON] знаходився на стаціонарі КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» з 08.02.2018 по 21.02.2018, діагноз: поєднана краніо-спінальна травма,ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита хребетна травма, неускладнений компресійний перелом тіла L1 хребця 1 ст. Відповідно до довідки Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова АМН України» позивач знаходився на лікуванні з 21.02.2018 по 27.02.2018 з приводу поєднаної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритої травми хребта, закритого компресійного перелому тіла L1. Вказане підтверджується також випискою із медичної карти стаціонарного хворого №180948. 08.02.2028 та 15.03.2018 позивачу проведено МРТ поперекового відділу хребта. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» від 20.04.2018 у [PERSON] закритий компресійний перелом тіла L1, хребця (стан після оперативного лікування 23.02.2018) з порушенням функції хребта. Так,\~за загальнимправилом, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Звільнення від кримінальної відповідальності з підстав ч. 1 ст. 49 КК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, що кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 1177 ЦК України та ч. ч. 1, 7 ст. 128 КПК України. Водночас за змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не лише вирок, але і ухвала про закриття кримінального провадження із звільненням від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду у цивільному провадженні виключно в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрито через збіг строків притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України. Таким чином, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодування заподіяної її діяннями шкоди. За такого, доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України закрито без визнання винуватості, суд вважає безпідставними з вищевикладених мотивів. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача 42890,45 грн матеріальної шкоди, з яких 27027,45 грн витрати на лікування та 15863, 00 грн витрати на правову допомогу. Позивачем на підтвердження витрат на лікування додані копії чеків та їх оригінали на загальну суму 27027,45 грн. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що обгрунтованим є розмір заподіяної матеріальної шкоди 18323,23 грн, що підтверджується копіями фіскальних чеків, які свідчать про придбання ліків та інших медичних засобів, згідно призначень. Інші долучені позивачем до позовної заяви фіскальні чеки на підтвердження витрат на лікування не дають можливість встановити, які саме препарати придбавались чи такі препарати були дійсно рекомендовані та чи таке лікування пов`язане з наслідками кримінального правопорушення, оскільки позивачем не подано доказів, що такі призначення чи рекомендації лікарів мали місце, що свідчило б про необхідність таких. До того ж частина фіскальних чеків є нечитабельними. Відтак, суд вважає, що у стягненні з відповідача 8704,22 грн. слід відмовити. Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу, як складову матеріальної шкоди, що становлять 15863,00 грн під час розгляду кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, суд зазначає наступне. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 02.12.2024 у справі № 686/1699/20 зазначила, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, процесуальні витрати потерпілого можуть бути стягнені з такої особи в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 124 КПК. Можливість стягнення процесуальних витрат має бути роз`яснена обвинуваченому при роз`ясненні йому права на звільнення від кримінальної відповідальності і права заперечувати проти закриття кримінального провадження відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 285 КПК. Таким чином, враховуючи правові висновки Верховного Суду, у стягненні з відповідача витрат, понесених позивачем у зв`язку із заявленням цивільного позову у кримінальному провадженні слід відмовити. Що стосується вимоги про стягнення 500 000 грн моральної шкоди у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, то суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого та дійшов висновку, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 500 000 гривень є завищеним і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. ІV. Розподіл судових витрат Частина1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 указаної статті Кодексу). У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 1183,23 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 910/12876/19 від 07.07.2021. Частинами 4, 5 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 18.09.2024, ордер про надання правничої допомоги № 1101022, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності серія ЖТ № 001130, акт наданих послуг на суму 23718 грн та платіжні інструкції на вказану суму. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму в розмірі 5110,81 грн, пропорційну розміру задоволених вимог позивача.

Outcome: partial