Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У травні 2025 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~ (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») було укладено кредитний договір №4338601 від 23 серпня 2021 року, відповідно до яких ТОВ «Мілоан» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3\~000 грн, на умовах строковості, платності, з можливістю пролонгації договору, а позичальник зобов`язався повернути вказані суми та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах визначених договорами. Вказує, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 29\~листопада 2021\~ року\~між ТОВ\~«Мілоан» \~та ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~було укладено\~договір факторингу\~№29-11-102,\~відповідно до\~яких ТОВ\~«Мілоан»відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за кредитним договором №4338601 від 23 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за кредитним договором №4338601 від 23 серпня 2021 року. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за кредитними договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором №4338601 від 23 серпня 2021 року у сумі 25 059 грн, з яких: 3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 22 059 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. З урахуванням\~викладеного,\~позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 25\~059 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення, про що суд 26 червня 2025 року постановив ухвалу. Процесуальні дії у справі 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04 червня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 23 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4338601 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором J29917 (23.08.2021), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.1 Договору) (арк. спр. 7-11, 19). Сума кредиту (загальний розмір) становить 3 000,00 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 23 серпня 2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22 вересня 2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Загальні витрати за кредитом складають 9 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 3 009 грн (пункт 1.5 Договору). Проценти за користування кредитом: 9,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування за користування кредитом: 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору або проценти за базовою ставкою, визначеною п. 1.6 Договору (п.2.2.1 Договору). Пролонгація строку кредитування вказаного в п. 1.3 Договору здійснюється на пільгових або стандартних (базових умовах). Для продовження строк кредитування на пільгових умов позичальник має вчинити дії передбачені у розділі 6 Правил надання фінансових кредитів, які розміщенні на вебсайті Товариства (miloan.ua), зокрема, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1 Договору). Пролонгація на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користуванні кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору (п. 2.3.1.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (арк. спр. 12). Графіком платежів за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 11 на звороті). Даними квитанції LiqPay підтверджується перерахування кредитних коштів, згідно договору 4338601, у розмірі 3 000 грн, на рахунок № [NUMBER] , о 10 год 37 хв 23 серпня 2021 року (арк. спр.19 на звороті). Відповідно до договору факторингу № 29-11-102 від 29 листопада 2021 року, ТОВ «Мілоан» (Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками (п.2.1 Договору Факторингу). Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми які він одержить на виконання вимоги від боржників (п.2.2 Договорів Факторингу). За цим договором фактор одержує права замість клієнта, вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами права надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.4 Договорів Факторингу) (арк. спр. 24-26). За результатами підписання договору факторингу були складені акти приймання - передавання реєстру боржників (арк. спр. 26 на звороті). ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» грошові кошти за договором факторингу, про що свідчить платіжне доручення (арк. спр.26). Відповідно до реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29-11-102 від 29 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4338601 від 23 серпня 2021 року, станом на 29 листопада 2021 року, в загальному розмірі 12 009 грн, з яких 3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 009 грн заборгованість за процентами (арк. спр. 27-28, 29). Згідно договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у додатках №1, №3 про що складений акт прийому передачі реєстру боржників та акт зарахування зустрічних однорідних вимог (арк. спр. 30-32,33). Відповідно до реєстру боржників, витягу з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4338601 від 23 серпня 2021 року (арк. спр. 34-35). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у\~матеріалах справи\~доказами \~підтверджується та\~сторонами не\~спростовано факт\~ \~переходу права\~грошової вимоги відпервісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~та згодом\~ до позивача ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит № 4338601 від 23 серпня 2021 року, укладеними між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 4338601 від 23 серпня 2021 року. Вказаний договір про споживчий кредит укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). 23 серпня 2021 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем. У подальшому позивач ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за вказаним договором про споживчий кредит. Стосовно розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами\~договору про споживчий кредит № 4338601 від 23 серпня 2021 року товариство надало відповідачу кошти в сумі 3\~000 грн, строком на 30 днів. Пунктами 2.3.1.2 договору про споживчий кредит сторони погодили порядок пролонгації договору, зокрема на стандартних (базових) умовах, збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз на один день коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Після закінчення 30-денного строку кредитування (22 вересня 2021 року) відповідач не повернула кредитні кошти, а тому відбулася пролонгація строку користування кредитом на 60 днів, що узгоджено сторонами у пункті 2.3.1.2 договору про споживчий кредит. Вказану обставину відповідач не спростувала, доказів щодо погашення заборгованості суду не надано. Однак позивач\~просить стягнути\~з відповідача\~проценти за\~користування коштами\~за договором про споживчий кредит № 4338601 від 23 серпня 2021 року за період з 23 серпня 2021 року до 21 листопада 2021 року у розмірі 9009 грн та за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 13050 гривень, тобто як за період строку кредитування з урахуванням пролонгації договору, так і після закінчення цього строку, що суперечить умовам договору. Сторонами була погоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами 0,01 % на добу від тіла кредиту (3 000 гривень), що дорівнює 0,30 грн на добу та загалом становить 9 грн за 30 днів користування кредитними коштами за кожним договором. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами в період пролонгації (60 днів) становить 5 % на добу від тіла кредиту (3 000 гривень), що дорівнює 150 грн на добу та загалом становить 9 000 грн за 60 днів користування кредитними коштами за договором. Загальна сума відсотків за користування кредитними коштами становить 9\~009 грн (30 днів х 0,30 грн = 9 грн + 60 днів х 150 грн = 9 009 грн), що цілком відповідає відомостям про щоденні нарахування та погашення (арк.спр.20). Виходячи із викладеного, суд відхиляє надані позивачем розрахунки заборгованості за договором про споживчий кредит (арк.спр.22,23), згідно з якими заборгованість відповідача за процентами складає 22 059 грн, оскільки такий проведений без урахування умов договору, а також всупереч вимог Закону. Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки в ході судового розгляду справи об`єктивно, на підставі наданих позивачем доказів, встановлено укладення відповідачем договору, отримання нею коштів, а також неналежне виконання останньою умов договору, існування заборгованості за договором про споживчий кредит № 4338601 від 23 серпня 2021 року у розмірі 12\~009 грн, з яких: 3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 009 грн заборгованість за процентами. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надала. Водночас суд відхиляє надані позивачем докази: Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (арк. спр. 14-18), оскільки вони не підписані [PERSON] , у тому числі за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи кредитний договір. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. Позивачем ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. 01\~липня 2024\~року укладено договір про надання правової допомоги №01/07/-2024 з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». За умовами п. 2.1 договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлення у формі заявки на надання юридичної допомоги, взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу (арк. спр. 47-48). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №625 від 01 березня 2025 року, витягу з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року згідно Договору №01/07/-2024 від 01 липня 2024 року, АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТОВ «Коллект Центр» послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду щодо відповідача [PERSON] , на що витрачено 5 годин. Вартість послуг - 13 000 гривень (арк.спр.50,51). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial