Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

19 березня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказав, що 19.12.2019 відповідач подав заявку на отримання кредиту в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан». Відповідач уклав договір про споживчий кредит № 1064483 від 19.12.2019 та на підставі доручення йому було перераховані грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень. Водночас [PERSON] не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 09.10.2020 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Діджи Фінанс». 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг». Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1064483 від 19.12.2019 у розмірі 17 442,05 гривень та судові витрати. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 19.03.2025 справу передано на розгляд судді Макарчуку С.М. Відповідно до одержаної в порядку ст. 187 ЦПК України інформації, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 03 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 30 квітня 2025 року. 30 квітня 2025 року судове засідання відкладено на 18 червня 2025 року у зв`язку неявкою відповідача. У судове засідання 18 червня 2025 року: Представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст. 178, ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами при заочному розгляды, про що постановлено ухвалу. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.12.2019 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1064483, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 10 000,00 гривень строком на 30 днів з 19.12.2019. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.21-23). Згідно копії платіжного доручення № 7011363 від 19.12.2019 року [PERSON] перераховано 10 000,00 гривень від ТОВ «Мілоан» згідно договору № 1064483 на рахунок № 473121ХХХХХХ374 (а.с.36). Суду також надано графік платежів за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву на кредит. Згідно розрахунку ТОВ «Мілоан» [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 1064483 станом на 02.11.2024 у розмірі 17 442,05 гривень, з яких сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6581,07 гривень, боргу по відсотках 9509,17 гривень, боргу по пені 152 гривень, боргу по комісії 1200 гривень (а.с.14-16). 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 03/10, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.24-27). Згідно витягу з Додатку до договору про відступлення прав вимоги № 03/10 від 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1064483 у розмірі 17 442,05 гривень, з них сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6581,07 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 9509,17 гривень, сума заборгованості за комісією 1200,00 гривень, сума заборгованості за пенею 151,81 гривень (а.с.10). 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.31-33). Згідно витягу з Додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 позивач отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1064483 у розмірі 17 442,05 гривень, з них сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6581,07 гривень, сума заборгованості за відсотками у розмірі 9509,17 гривень, сума заборгованості за комісією 1200,00 гривень, сума заборгованості за пенею 151,81 гривень (а.с.9). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі № 129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1064483 у розмірі 17 442,05 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороною позивача надано: копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом № 1064483 від 03.03.2025 (а.с.11,18-20). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у розмірі 6 000 гривень.

Outcome: approved