Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою власністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2007 року між [PERSON] , як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембудсервіс-інвест", як продавцем, було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 2567. Відповідно до п. 2.1 даного Договору вартість квартири на дату укладення цього Попереднього договору становить 715 837, 50 грн. Крім того, 11 січня 2008 року між [PERSON] , як покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як продавцем, було укладено Попередній договір купівлі-продажу гаражу, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 47. Відповідно до п. 2.1 даного договору вартість гаража на дату укладення цього Попереднього договору становить 160 000, 00 грн. Вищевказані грошові кошти, які позивач у встановлений умовами попередніх договорів купівлі-продажу період часу сплатила, зазначає, що є її особистою власністю, адже на той час не перебувала у шлюбі. В подальшому, між позивачем та [PERSON] , було укладено шлюб. 10 серпня 2011 року між [PERSON] як замовником та ТОВ "Рембудсервіс-інвест" як підрядником, було укладено Договір підряду, щодо виконання роботи по будівництву трьохкімнатної квартири та гаражу в житловому будинку по [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1. цього Договору, загальна вартість робіт, яка доручається підряднику визначається на підставі вартості 1 м. кв. площі квартири, яка становить 7 575, 00 грн та зазначеної в п. 1.1. цього договору проектної площі квартири і складає 715 837, 50 грн, гаража - 160 000 грн. Згідно п. 3.1. даного договору підряду, Сторони погоджують, що сплачена Замовником сума в розмірі 875 837,50 грн. (тобто попередньо сплачені Позивачем кошти у розмірі 715 837, 50 грн. (вартість квартири), а також кошти у розмірі 160 00 грн (вартість гаражу) згідно укладеного ними Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2007 р, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2567 та Попереднього договору купівлі-продажу гаража від 11.01.2008 р, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 47 в забезпечення зобов`язань замовника щодо укладення Основного договору, зараховується в повному обсязі підрядником в рахунок сплати Замовником загальної вартості робіт, що визначена п. 2.1. цього Договору. 03 квітня 2012 року між [PERSON] , як покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як продавцем, було укладено нотаріально посвідчений (реєстровий номер 364) Договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 2567. Згідно п. 2 даного Договору грошові кошти у сумі 715 837, 50 грн, що були сплачені на умовах вищевказаного Попереднього договору, Продавець повертає Покупцю. Окрім того, 03 квітня 2012 року між [PERSON] , як покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як продавцем, було укладено нотаріально посвідчений (реєстровий номер 365) договір про розірвання попереднього договору купівлі продажу гаражу, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 47. Згідно п. 2 даного Договору грошові кошти у сумі 160 000, 00 грн, що були сплачені на умовах вищевказаного Попереднього договору, Продавець повертає Покупцю. Відповідно до змісту Довідки ТОВ "Рембудсервіс-інвест" від 05.04.2012 року, позивач згідно Договору підряду від 10.08.2011 р. по будівництву 20 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] розрахувалась за квартиру [ADDRESS] - 714 837,50 грн, вбудований гараж XXXVII - 160 000,00 грн, підвальне приміщення XVI - 10 000,00 грн (загальна вартість - 875 837,50 грн). 05 квітня 2012 року, підрядник за вищевказаним Договором підряду - ТОВ "Рембудсервіс-інвест" та позивач, як Замовник, склали Акт прийому-передачі згідно якого позивачу на підставі вищевказаного Договору підряду від 10.08.2011 р. по будівництву 20 квартирного житлового будинку [ADDRESS] передається квартира [ADDRESS] , вбудований гараж XXXVII та підвальне приміщення XVI. Згідно вказаного Акту вартість квартири становить 714 837,50 грн, в т.ч. ПДВ, вбудованого гаража - 160 000,00 грн, підвального приміщення - 10 000,00 грн. 25.05.2012 року [PERSON] було видано свідоцтва про право власності на вказані квартиру та нежитлове приміщення (гараж) та зареєстровано право власності. Позивач зазначає, що хоч право власності на спірну квартиру та гараж було зареєстровано під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , проте дане нерухоме майно отримано у власність виключно за особисті кошти позивача у розмірі 875 837,50 грн., які набуті нею до шлюбу. Тому на підставі вищевикладеного просить суд визнати особистою приватною власністю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] квартиру № 16 заг. пл. 94,70 кв.м., житл. пл. 52,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати особистою приватною власністю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] нежитлове приміщення XXXVII (гараж) заг. пл. 23,60 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2025 призначено справу до розгляду по суті. У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2010 року по 17 квітня 2023 року. Під час шлюбу на позивача було оформлено право власності на квартиру загальною площею 94,70 кв.м, житлова площа 52,90 кв.м, що складається з 3 житлових кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення XXXVII (гараж) загальною площею 23,60 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будівництво вказаних квартири та гаражу відбувалось у період їхнього з [PERSON] шлюбу, коли вони поділяли між собою побут та взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство та разом формували спільний бюджет. Вони обопільно фінансували роботи по будівництву нерухомого майна, здійснювали його облаштування, внутрішні ремонти, меблювання, після чого разом з донькою [PERSON] почали там проживати до моменту припинення шлюбних відносин. Відповідач вважає, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки будівництво відбулося під час шлюбу, як зазначено вище. У той же час посилання [PERSON] на те, що вказане майно набуте за її особисті кошти є безпідставним з огляду на таке. Право власності на нерухоме майно оформлено у травні 2012 році, тобто майже через два роки після реєстрації їхнього шлюбу. При цьому, договір підряду на будівництво вказаного майна також укладено під час шлюбу - 10 серпня 2011 року. У той же час [PERSON] не спростувала дані обставини та не надала суду доказів того, коли нею було сплачено вартість будівництва спірного нерухомого майна, а також джерела її доходів, які дозволяли їй придбати таке майно самостійно. Так, довідка ТОВ «Рембудсервіс-Інвест» складена 05 квітня 2012 року (тобто у період шлюбу) підтверджує лише факт розрахунку за договором підряду від 10.08.2011, проте не вказує в який період відбувся такий розрахунок та за які кошти. Крім того, в матеріалах справи відсутні платіжні документи про повернення грошових коштів відповідно до пунктів 2 договорів від 05.04.2012 або ж їх зарахування у рахунок договору підряду від 10.08.2011. Також просить врахувати суд, що вказані попередні договори були укладені за його згоди. За таких обставин вважає, що [PERSON] не спростувала відсутність у спірного нерухомого майна статусу спільної сумісної власності, не надала доказів оплати робіт по його будівництву у період до укладення шлюбу, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві. Просили суд із врахуванням всіх обставин по справі задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в їх задоволені. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що відповідно до наказу № 1 від 15 серпня 2000 р. приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Рембудсервіс-інвест», зазначив, що ТОВ «Рембудсервіс-інвест» було надано дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.10.2005 року з будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , зазначив також те, що на той час відбувалося залучення інвесторів для будівництва, одним з них був [PERSON] (батько позивачки), він був замовником двох квартир та двох гаражів, коли прийшов час щодо оформлення квартир, то [PERSON] бажав оформити на своїх дочок, оформили в нотаріуса попередній договір з [PERSON] , пізніше розірвали даний договір та уклали інший договір підряду у зв`язку із законодавчими змінами, згідно декларацією про готовність об`єкта до експлуатації будівництво 20 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] завершилось, коли прийшлось передавати квартиру, то згідно акту прийому-передачі квартири від 05.12.2012 року, квартиру [ADDRESS] , вбудований гараж XXXVII та підвальне приміщення XVI були передані [PERSON] директором ТОВ «Рембудсервіс-інвест» дочці [PERSON] . Кривохижій- [PERSON] , щодо процесу оплати, то є відповідні копії квитанції. Свідком у судовому засіданні надано оригінали квитанцій щодо оплати [PERSON] квартири та гаража, дані квитанції були безпосередньо оглянуті судом. Судом прийнято зазначені квитанції як допустимі та належні докази, оскільки вони мають значення для справи та не були спростовані іншими доказами. Суд, проаналізувавши матеріали справи, пояснення сторін по справі, показання свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між [PERSON] , як Покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембудсервіс-інвест", як Продавцем, було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири проектною пл. 94,5 м2 на 3 поверсі (ІІ під`їзд) у 20-квартирному житловому будинку по [ADDRESS] , який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 2567. Відповідно до п. 2.1 даного Договору вартість Квартири на дату укладення цього Попереднього договору становить 715 837, 50 грн. Згідно п. 2.4 даного Договору Покупець сплачує Продавцю вартість Квартири черговими платежами в наступному порядку: в строк до 27.11.2007 р - 30,035% зазначеної в п. 2.1. даного Попереднього договору вартості Квартири, що становить 215 000, 00 грн. Остаточний розрахунок Покупець зобов`язується здійснити з 01.12.07 р до 10.07.09 р шляхом щомісячної сплати чергових платежів по 3, 682 % від суми, зазначеної в п. 2.1 Договору (а.с. 4-7). Крім того, 11 січня 2008 року між [PERSON] , як Покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як Продавцем, було укладено Попередній договір купівлі-продажу гаражу у 20-квартирному житловому будинку по [ADDRESS] , який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 47. Відповідно до п. 2.1 даного Договору вартість гаража на дату укладення цього Попереднього договору становить 160 000, 00 грн. Згідно п. 2.4 даного Договору Покупець сплачує Продавцю вартість гаража в наступному порядку: В строк до 31.08.2008 р - 100 % зазначеної в п. 2.1. даного Попереднього договору вартості Гаража (а.с. 8-10). 10 серпня 2011 року між [PERSON] як Замовником та ТОВ "Рембудсервіс-інвест" як Підрядником, було укладено Договір підряду, згідно якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати роботи по будівництву трьохкімнатної квартири та гаражу в житловому будинку по [ADDRESS] (п. 1.1. Договору). Відповідно до п. 2.1. цього Договору, загальна вартість робіт, яка доручається Підряднику визначається на підставі вартості 1 м. кв. площі квартири, яка становить 7 575, 00 грн. та зазначеної в п. 1.1. цього договору проектної площі квартири і складає 715 837, 50 грн, гаража - 160 000 грн. Згідно п. 3.1. даного договору підряду, Сторони погоджують, що сплачена Замовником сума в розмірі 875 837,50 грн згідно укладеного ними Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2567 та Попереднього договору купівлі-продажу гаража від 11.01.2008 р, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 47 в забезпечення зобов`язань Замовника щодо укладення Основного договору, зараховується в повному обсязі Підрядником в рахунок сплати Замовником загальної вартості робіт, що визначена п. 2.1. цього Договору (а.с. 19-21). 03 квітня 2012 року між [PERSON] , як Покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як Продавцем, було укладено нотаріально посвідчений (реєстровий номер 364) Договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 2567. Згідно п. 2 даного Договору грошові кошти у сумі 715 837, 50 грн, що були сплачені на умовах вищевказаного Попереднього договору, Продавець повертає Покупцю (а.с. 11). 03 квітня 2012 року між [PERSON] , як Покупцем та ТОВ "Рембудсервіс-інвест", як Продавцем, було укладено нотаріально посвідчений (реєстровий номер 365) договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу гаражу, який було нотаріально посвідчено за реєстровим номером 47. Згідно п. 2 даного Договору грошові кошти у сумі 160 000, 00 грн, що були сплачені на умовах вищевказаного Попереднього договору, Продавець повертає Покупцю (а.с. 12). Відповідно до змісту Довідки ТОВ "Рембудсервіс-інвест" від 05.04.2012 року, позивач згідно Договору підряду від 10.08.2011 р. по будівництву 20 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] розрахувалась за квартиру [ADDRESS] - 714 837,50 грн, вбудований гараж XXXVII - 160 000,00 грн, підвальне приміщення XVI - 10 000,00 грн. (а.с. 22). 05 квітня 2012 року, підрядник за вищевказаним Договором підряду - ТОВ "Рембудсервіс-інвест" та [PERSON] , як Замовник, склали Акт прийому-передачі квартири згідно якого позивачу на підставі вищевказаного Договору підряду від 10.08.2011 р. по будівництву 20 квартирного житлового будинку [ADDRESS] передається квартира [ADDRESS] , вбудований гараж XXXVII та підвальне приміщення XVI. Згідно вказаного Акту вартість квартири становить 714 837,50 грн, в т.ч. ПДВ, вбудованого гаража - 160 000,00 грн, підвального приміщення - 10 000,00 грн (а.с. 23). Відповідно до заяви [PERSON] спрямованої секретарю виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 06.04.2012 року, позивач просила у зв`язку із введенням будинку в експлуатацію оформити право власності на квартиру [ADDRESS] та видати правовстановлюючий документ на об`єкт (а.с. 71). Відповідно до витягу із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 341/11 від 22.05.2012 року вирішено оформити право приватної власності за [PERSON] , як особою яка брала дольову участь у будівництві на квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення (гараж) (а.с. 13, 18). 25.05.2012 року [PERSON] було видано свідоцтва про право власності на вказані квартиру та нежитлове приміщення (гараж) та зареєстровано право власності згідно витягів про державну реєстрацію прав (а.с. 14-17). 07 жовтня 2010 року між [PERSON] , та [PERSON] зареєстровано шлюб, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2023 року в справі № 727/770/23, яке набрало законної сили 17 квітня 2023 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 07 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1781 розірвано. Цим судовим рішення також вирішено питання стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх дітей. При цьому, питання поділу набутого під час шлюбу майна між нами не вирішувалось (а.с. 50-57). Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно з ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у статті 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше. За змістом статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Як роз`яснив Пленум Верховного\~Суду України\~постанові від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~"Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу, або у період спільного проживання осіб без реєстрації шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя або цих осіб. Так, згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження. Таким чином, вбачається, що хоч право власності на спірну квартиру та гараж було зареєстровано під час зареєстрованого шлюбу позивачкою з [PERSON] , проте дане нерухоме майно отримано у власність виключно за її особисті кошти у розмірі 875 837,50 грн., які набуті нею до шлюбу, про що свідчать вищевказані попередні договори купівлі-продажу, договір підряду, договори про розірвання попередніх договорів купівлі-продажу, акт прийому-передачі квартири та гаражу, рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Посилання відповідача про здійснення оплати за квартиру та гараж за рахунок спільних коштів подружжя не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, що виключає можливість визнання таких коштів спільними. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що [PERSON] довела належними та допустимими доказами придбання спірного майна за особисті кошти, а тому є визначені законом підстави для задоволення позову.

Outcome: approved