Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У березні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач 2), треті особи: [PERSON] , Одеська міська рада, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, у якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.05.2024, просить: -усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності та користуванні належним їм майном у вигляді 127/2400 та 127/2400 частин домоволодіння [ADDRESS] шляхом відновлення веранди під літ. «а9» розмірами 1,65х3,2 м. та шляхом забезпечення доступу до приміщень: 2-1, 2-2, 2-4 та прибудови літ. «а1» - приміщення кухні 2-3-12.2 кв.м, відповідно до поточної інвентаризації виконаної фахівцями КП «ОМБТІ та РОН» станом на 20.01.2005 (згідно з технічним паспортом від 10.02.2020 це приміщення 1-5-9,7 кв.м.) та шляхом знесення самочинно збудованої споруди літ. «Ю», яка зазначена у технічному паспорті від 27.07.2021; - зобов`язати відповідачів відновити веранду під літ. «а9» у первісному стані розмірами 1,65х3,2 м. через яку здійснювався доступ до приміщення кухні під літ. 2-3 площею 12,2\~кв.м. (9,7 кв.м), яка позначена у технічному паспорті ПП «Укрелтранс» від 10.02.2020 під літ. 1-6 (літ.а6) за особистий рахунок відповідно до технічної інвентаризації виконаної фахівцями КП «ОМБТІ та РОН» станом на 20.01.2005; - зобов`язати відповідачів не перешкоджати у користуванні та надати доступ позивачу до приміщень: 2-1, 2-2, 2-4 та прибудови літ. «а1» - приміщення кухні 2-3-12.2 кв.м. (9,7 кв.м), доступ до яких здійснювався через веранду під літ. «а9» позначеною у технічному паспорті виконаного ПП «Укрелтранс» від 10.02.2020 під літ. «1-6» (літ. а6) в житловому будинку літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної інвентаризації виконаної фахівцями КП «ОМБТІ та РОН» станом на 20.01.2025; - зобов`язати відповідачів не перешкоджати у користуванні та надати доступ позивачу до приміщень: 2-1, 2-2, 2-4 шляхом відновлення проходу з кухні літ. 2-3 12,2 кв.м. (9.7 кв.м.), яка позначена у технічному паспорті виконаного ПП «Укрелтранс» від 10.02.2020 під літ. 1-5 (літ.а5) в житловому будинку літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної інвентаризації виконаної фахівцями КП «ОМБТІ та РОН» станом на 20.01.2025 за особистий рахунок; - зобов`язати відповідачів знести триповерхову десятиметрову самочинно збудовану споруду (два поверхи, третій поверх мансардного типу, висота 10,6 м.), яка зазначена у технічному паспорті від 27.07.2021 під літ. «Ю» за особистий рахунок; - зобов`язати відповідачів знести огорожі з хвірткою №№ 6, 7, що позначені на малюнку № 17, додаток № 1 до експертизи № 001/006/24 від 07.03.2024 за особистий рахунок; - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Марінової Катерини Анатоліївни Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52364656 від 25.05.2020 15:34:47 про реєстрацію права власності за відповідачем-2 на житловий будинок під літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , розмір частки 1/1, яка складається з: житловий будинок літ. «А» загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., огорожа 1-4, мостіння І. Позов обґрунтовано тим, що позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном, а саме частиною домоволодіння, оскільки відповідачі перешкоджають у реалізації цього права, тому право позивача є порушеним, яке підлягає захисту в судовому порядку. 30.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази. 19.04.2021 від Одеського державного нотаріального архіву Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання ухвали суду від 30.03.2021 надійшла належним чином завірена копії договору купівлі-продажу від 18.02.1982, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] на 33 арк. 20.04.2021 від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради на виконання ухвали суду від 30.03.2021 надійшла відповідь, згідно якої повідомляють, що в частині про витребування документів реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно з даними журналу обліку надходження (вибуття) реєстраційних справ Управління, запитувані документи до архіву Управління не надходили. У зв?язку з чим надсилають роздруковані та завірені скан-копії документів реєстраційної справи № 2086374751101, які містяться в електронному вигляді у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В частині витребування документів реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] повідомляють, що вищезазначену реєстраційну справу зареєстровано до 2013 року в Реєстрі прав на нерухоме майно, у зв?язку з чим неможливо надати належним чином завірені копії та скан-копії запитуваних документів. 27.04.2021\~від [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~зазначає,\~що з\~позовною заявою\~не погоджується,\~оскільки позовні\~вимоги [PERSON] \~є необґрунтованими,\~безпідставними,\~вказана позовна\~заява подана\~виклично з\~помилкових міркувань,\~які не\~ґрунтуються на\~законі,\~не підтверджується\~жодним належним\~та допустимим\~доказом.\~Зазначає,\~що позивач не довів тих обставин з якими пов`язує свої вимоги, оскільки позивач у будинку за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживав, у задоволенні позову просить відмовити. 27.04.2021 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов [PERSON] не визнає в повному обсязі, наполягає на залишенні його без задоволення. Вважає, що позов [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи, а також заперечує проти всіх доказів та документів, які позивач додала до позову. Відносно заяв позивачки про те, що вона не мала доступу на земельну ділянку до листопада 2020 року, повідомляє, що не мала та не має жодного відношення до судових процесів між [PERSON] та [PERSON] , тому вважає некоректним залучення в спір, який ніколи її не стосувався. Відносно заяв позивачки, що частину будинку, який належав [PERSON] було зіпсовано, зруйновано інші споруди, повідомляє, що [PERSON] на відміну від позивачки все своє життя проживає по [ADDRESS] вже більше 50 років. І як при житті її чоловіка так і після його смерті в 2013 році, а також по сьогоднішній день всі видатки, комунальні платежі, грошові витрати на утримання цього будинку, ліквідацію наслідків пожеж, відновлювальні ремонти оплачує особисто за власний рахунок. Позивачка ніколи не допомагала у вищевказаних витратах, а з`явилась в перший раз лише наприкінці 2020 року із якимось незрозумілими претензіями. Відносно заяв позивачки, що частину будинку, який належав [PERSON] , нібито зруйнували зайнявши усю земельну ділянку, зробивши її непридатною для користування, порушили права позивача, повідомляє, що межі та розміри земельної ділянки залишилися незмінними, жодних претензій з боку інших співвласників, чи сусідів на її адресу ніколи не поступало. І якщо, позивачка вважає, що власник свого майна не має права зробити відновлювальний ремонт/реконструкцію, поліпшити чи збільшити свою частку в спільному майні, то вказана думка позивачки є хибною. Земельна ділянка, яка знаходилася в користуванні [PERSON] та перейшла у спадок [PERSON] , третій особі [PERSON] та позивачці [PERSON] придатна для користування нею. 18.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що відзиви не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не базуються на дійсних обставинах справи, містять додумки та особисті міркування, не підтверджені належними та допустимими доказами. У тому числі, відзиви містять незрозумілі розрахунки площі у будинку та площі земельної ділянки, які не виконані спеціалістами, а проведені відповідачами на свій розсуд. Тим більше, що для вирішення цього спору ці розрахунки не мають жодного значення. Відповідачі посилаються на відсутність витрат позивача щодо утримання майна, але це не відповідає дійсності, оскільки не підтверджено будь-якими доказами. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] можуть вирішити це питання особисто з позивачкою. На підтвердження своїх доводів, вони додають план, який не зрозуміло ким складений, який ніким не підписаний та не засвідчений, та не відомо з якого документу отриманий. А також два документи, які свідчать про виникнення пожежі за адресою: [ADDRESS] , але у першому документі йдеться посилання на іншу особу, яка не є стороною у спорі та приміщення, які не є предметом спору або спадщини. У іншій довідці йдеться мова за загальну адресу: [ADDRESS] , без визначення місця та інших обставин. Тому ці документи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є неналежними та недопустимими та не відносяться до суті спору. Одночасно відповідачі у своїх відзивах, посилаючись на своє право робити перепланування, реконструкції, добудови, прибудови, якщо це не порушує прав інших співвласників, фактично визнають обставини самочинного будівництва. Таким чином, відзиви є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги. 19.05.2021 від представника позивача надійшла заява про призначення технічної інвентаризації, яку ухвалою суду від 30.06.2021 задоволено. Призначено проведення технічної інвентаризації будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , [ADDRESS] \~\~в, які знаходяться у користуванні [PERSON] та [PERSON] та розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Доручено проведення поточної технічної інвентаризації інженеру з інвентирезації нерухомого майна [PERSON] ( [ADDRESS] ). Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] надати доступ до усіх приміщень, будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] \~\~в. Витрати пов`язані з проведенням технічної інвентаризації покладено на позивача [PERSON] ( [ADDRESS] ). 20.05.2021 ухвалою суду повторно витребувано у Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04379166, 68640, Одеська обл., Ізмаїльський район, смт.\~Суворове, вул. Пушкіна, 47) посвідчені належним чином копії документів, які були підставою припинення права власності [PERSON] на 1/8 частку за адресою: [ADDRESS] та реєстрації права власності на [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , у тому числі копію технічного висновку та довідки ОД АТ «Укрпошта». 14.06.2021 від Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області надійшла відповідь, згідно якої у зв`язку з тим, що на даний момент у Суворовській селищній раді немає державного реєстратора із доступом до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії щодо ОНМ, а також документи, сформовані у процесі проведення таких дій, що зберігаються в електронній формі надіслати до суду не мають можливості. 29.06.2021 від позивача надійшла заява про приєднання доказів, а саме відповіді КП «Право», відповідь Одеської дирекції АТ «Укрпошта» та відповідь Управління нерухомим майном та інфраструктурою АТ «Укрпошта» (м. Київ). 30.06.2021 у судовому засіданні позивачем долучено до матеріалів справи копію архівної справи КП «БТІ» ОМР на будинок [ADDRESS] . 04.08.2021 від позивача надійшла заява про приєднання доказів, а саме копію роздруківки з сайту Приморського районного суду м. Одеси; копію роздруківки рішення Приморського районного суду м. Одеси з Єдиного реєстру; копія технічного паспорту, зробленого на виконання ухвали суду; копія талону повідомлення; копія витягу з ЄДРДР. 04.08.2021 від позивача надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, розгляд якого судом неодноразово відкладався з огляду на клопотання сторін про необхідність спільного погодження питань, які необхідно поставити на вирішення експерту та для з`ясування доцільності проведення експертизи, оскільки між сторонами проводяться переговори щодо мирного врегулювання спору. 04.08.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалою суду від 05.08.2021 відмовлено. 05.10.2021 від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: відповідь Департаменту архітектури та містобудування ОМР № 01-15/492 від 10.09.2021; відповідь Департаменту земельних ресурсів ОМР № 01-19/748 від 23.09.2021; відповідь Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР № 01-6/590 від 10.09.2021. 05.10.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) копії повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 03.07.2020 № ОД 061201852793, найменування об`єкту будівництва «Реконструкція житлового будинку без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані» за адресою: [ADDRESS] в, із зазначенням прізвища особи, яка надала повідомлення, а також копій документів, які були підставою складення повідомлення та які були додані до цього повідомлення у разі їх наявності, яке ухвалою суду від 07.10.2021 задоволено. 01.11.2021 від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надійшла належним чином завірена копія повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 061201852793 від 03.07.2020 на об`єкт реконструкції за адресою: [ADDRESS] . Проте в управлінні відсутні документи, на підставі яких було зареєстровано вищевказане повідомлення. 03.11.2021 від третьої особи [PERSON] надійшли письмову пояснення, у яких зазначає, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після якого відкрилась спадщина на 127/600 часток домоволодіння [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її батько [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого [PERSON] отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2016, яке було видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. та яке було зареєстровано у реєстрі за № 905, 127/4800 часток домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином, набувши власність частину будинку [ADDRESS] , [PERSON] стала співвласником цього будинку та набула рівні права щодо володіння та користування майном нарівні з іншими співвласниками, тобто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Але [PERSON] , як співвласник, позбавлена можливості здійснювати своє право власності, оскільки не може ні володіти, ні користуватися, ні розпоряджатися цим майном, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] унеможливили фактичне користування та володіння цим майном, зайнявши усю земельну ділянку, яка була призначена для обслуговування частини будинку, яка знаходиться у спільній частковій власності. Виділ частки [PERSON] про який [PERSON] стало відомо у суді під час розгляду цієї справи, порушує її права, оскільки його метою було будівництво самочинно збудованої споруди, яка майже унеможливила здійснення її права власності відносно належного їй майна, а також унеможливило можливу реконструкцію або розширення належної їй частки з метою забезпечення інтересів усіх співвласників спадкового майна. З 2016 по 2019 роки [PERSON] намагалася у судовому порядку позбавити [PERSON] права власності на належну їй частку, у зв?язку з чим остання понесла додаткові витрати. Майже з часу набуття права власності та до цього часу [PERSON] не мала та не має повноцінного доступу до своєї власності, позбавлена можливості використовувати своє майно за призначенням. Таким чином, є доцільним призначення судової експертизи, яка надасть відповіді щодо законності цього будівництва та відповідності її будівельним нормам та інтересам усіх сторін. Позов заявлений [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] підтримує, вважає, що він відповідає дійсним обставинам та підлягає задоволенню. 04.11.2021 на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 від Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР надійшла заява та належним чином завірене повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 03.07.2020 № ОД 061201852793. 04.11.2021 ухвалою суду клопотання [PERSON] про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі № 522/4915/21 судову будівельно-технічну експертизу проведення якої доручено експерту Митнікову Геннадію Петровичу (м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 5, офіс 217) та зупинено провадження у справі. На вирішення експерту поставлено питання: 1) «Чи відповідають будівельним нормам самочинно збудовані споруди зазначені у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю» та літ. «а5», які розташовані за адресою: [ADDRESS] ?»; 2) «На якій відстані розташована самочинно збудована десятиметрова трьохповерхова споруда, зазначена у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю» від житлового будинку літ. «А», яка розташована за адресою: [ADDRESS] та чи відповідає така відстань будівельним нормам?»; 3) «Чи відповідає розташування самочинно збудованої десятиметрової трьохповерхової споруди, зазначеної у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю» протипожежним розривам?»; 4) «Яку площу займає новобудова, зазначена у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю», з урахуванням території необхідної для її обслуговування?»; 5) «Чи можливо забезпечити переобладнання самочинно збудованої споруди під літ. «Ю» зазначеної у технічному паспорті від 27 липня 2021 року, розташованою за адресою: [ADDRESS] таким чином, щоб забезпечити рівні права користування земельною ділянкою усіх співвласників будинку [ADDRESS] та забезпечити відповідність її будівельним нормам, якщо так, то які це переобладнання та чи можливо їх виконати?»; 6) «Які ще будівлі, споруди, огорожі розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася у користуванні співвласників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) житлового будинку [ADDRESS] та чи є на цій земельній ділянці сараї, гаражі, навіси, веранди або інші господарчі споруди, зазначені у рішенні виконавчого комітету Приморської районної Ради народних депутатів від 06.06.1986 № 358 про прийняття до експлуатації?»; 7) «Яка земельна ділянка знаходилася у користуванні співвласників будинку [ADDRESS] , тобто [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] ?» 8) «Чи була технічна можливість виділу в натурі нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме 1/8 частки, яка належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] виконаної на підставі висновку щодо можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна від 10 лютого 2020 року № 10-02-1с/2020 виданий приватним підприємством «Укрелтранс»?»; 9) «Який розмір земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідає частці кожної із сторін ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) в спільному домоволодінні та чи існує технічна можливість для їх виділення кожній із сторін в натурі та якщо так, то яким чином?»; 10) «Чи можливо визначити порядок користування спільною земельною ділянкою для всіх сторін (\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] )?». 05.05.2023 від судового експерта Митнікова Г.П. надійшло клопотання про здійснення сплати з а експертизу за забезпечення доступу до об`єкту дослідження. 09.05.2023 від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи квитанції про оплату експертизи. 16.05.2023 від судового експерта Митнікова Г.П. надійшло клопотання про здійснення сплати з а експертизу за забезпечення доступу до об`єкту дослідження. 09.06.2023 на адресу суду від судового експерта Митнікова Геннадія Петровича надійшло клопотання про роз`яснення і уточнення поставлених перед експертом питань та надання додаткових матеріалів, разом з матеріалами цивільної справи № 522/4915/21 у трьох томах. 12.06.2023 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 12.07.2023 від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. 03.10.2023 від Мельник Ф.В. надійшла заява про згоду на проведення геодезії за адресою: м.\~Одеса, вул. Сонячна, 2. 04.10.2023 у судовому засіданні представником позивача приєднано до матеріалів справи відповідь Департаменту земельних ресурсів та Архітектурного управління. 16.10.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання [PERSON] про витребування доказів, у якому вона просить суд витребувати: у Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85) та Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради (65098, м. Одеса, вул. Стовбова, 17) відомості: 1) у чиїй власності перебуває земельна ділянка за адресою [ADDRESS] ; 2) кому відводилась земельна ділянка, видавалися державні акти про право власності на земельну ділянку, про право користування земельною ділянкою, за адресою [ADDRESS] протягом 1991-2023 років. Якщо видавались, то надати копії цих документів та повідомити про кадастрові номери; 3) інформацію чи приймалися рішення про відведення земельної ділянки, про затвердження угоди про порядок користування земельною ділянкою протягом 1939-1991 років за адресою [ADDRESS] . Якщо так, то надати копії зазначених рішень. 16.10.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшли клопотання представника відповідача-2 адвоката Кавацюк О.В. про витребування доказів, у яких вона просить суд витребувати: 1) у Приморської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області (65020, м. Одеса, вул. Південна, 1): - інформацію щодо сплати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) податку за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , за період з 2005 року по 2023 роки; - інформацію щодо розміру земельної ділянки (площі), що перебуває у користуванні платника податку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також розмір ставки земельного податку та нарахованої суми плати за землю за адресою: [ADDRESS] . 2) у Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85) інформацію щодо власника земельної ділянки, яка обслуговує домоволодіння, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 16.10.2023 ухвалами суду клопотання позивача та клопотання представника відповідача-2 про витребування доказів задоволені. 31.10.2023 та 09.11.2023 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшли дві аналогічні за змістом відповіді, згідно яких фізична особа [PERSON] не перебуває на обліку в Приморській ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області, як платник земельного податку за земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , та не сплачує земельний податок відповідно. Відомості, щодо перебування у власності або користуванні [PERSON] вищезазначеною земельною ділянкою та її розміром відсутні. 03.11.2023 від Департаменту земельних ресурсів ОМР на виконання ухвал Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 щодо оформлення землекористування за адресою: [ADDRESS] Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомляє, що рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2372-XXIII гр. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0973 га, за вищевказаною адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Інформація щодо затвердження угоди про порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] за період часу, зазначений в ухвалі суду, в Департаменті відсутня. Стосовно питання щодо власника земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, що належить на праві спільної сумісної власності гр.гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначаємо, що відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси. 09.11.2023 від Департаменту архівної справи та діловодства ОМР надійшла відповідь, що в перевірених документах Одеської міської ради та її Виконавчого комітету з 1971 по 2014, які є на зберіганні в Департаменті знайдено рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2372-ХXIII «Про передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0973 га, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» копію якого з усіма додатками надають. Крім того, документи Виконавчого комітету ОМР депутатів трудящих за 1939-1970 знаходяться на зберіганні в Державному архіві Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 18. 16.11.2023 від позивача надійшло клопотання про передачу матеріалів справи експерту для проведення експертизи. 06.12.2023 ухвалою суду призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено ті ж самі питання, проведення якої доручено експерту Митнікову Геннадію Петровичу (м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 5, офіс 217) та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 12.12.2023 від судового експерта Митнікова Г.П. надійшло повідомлення про неможливість надання висновку за матеріалами справи № 522/4915/21, у зв`язку з ненаданням у встановлений строк додаткових документів, необхідних для проведення експертизи. 18.03.2024 до суду від судового експерта Митнікова Г.П. надійшов супровідний лист з висновком експерта № 001/006/24 від 07.03.2024 та матеріали цивільної справи № 522/4915/21 в трьох томах. 20.03.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 27.06.2024 від представника [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву, у якому викладені ті самі аргументи, що і у відзиві від 27.04.2021 та додатково зазначено, що стосовно посилання позивача на нібито порушення протипожежних норм та відстаней між новим реконструйованим, кам?яним будинком [PERSON] , та старими, аварійними дерев?яними сараями, допоміжними спорудами, які були побудовані більше 50 років тому та частиною аварійного нежитлового будинку, побудованого більше 105 років тому, в якому ніхто фактично не проживає вже більше 11 років, яка належить позивачу [PERSON] , відповідачу [PERSON] та третій особі [PERSON] зазначає, що саме вказані аварійні будівлі та споруди вже більше 45 років є аварійними, підлягають знесенню та повинні бути знесені, як і було зазначено в архівних документах. Тому саме вказані аварійні будівлі, які не відповідають протипожежним вимогам/нормам, псують іншу частину будинку, є джерелом пожежної небезпеки, антисанітарії і повинні бути знесені, а посилання позивача на невідповідність протипожежним нормам нового реконструйованого кам?яного будинку [PERSON] , є штучним створенням доказів позову, оскільки не відповідає дійсності та буде врегульовано після знесення/реконструкції або саморуйнування внаслідок часу та погодних умов всіх старих, аварійних споруд та спірної частини нежитлового будинку. Стосовно проведеної на замовлення позивача судової будівельно-технічної експертизи, повідомляє, що експерт у своєму висновку так і не надав відповідь на всі питання відповідача [PERSON] (зокрема питання 9,10 та ін.), а також на питання, поставлені перед ним сторонами та судом, в т.ч. зазначивши як одну з причин відсутність документів та даних щодо розміру земельної ділянки, тому відповідачем [PERSON] особисто буде надано вказані документи до суду на виконання вимог експерта для вирішення зазначених питань, в т.ч. шляхом призначення відповідної експертизи за клопотанням сторони відповідача. В задоволенні позову та уточненого позову просить відмовити. 08.10.2024 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи. 09.10.2024 від представника [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи та доручення її проведення експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (65026, м. \~Одеса, \~вул. Рішельєвська, 8), у задоволенні якого ухвалою суду від 25.11.2024 відмовлено. 17.12.2024 ухвалою суду заяву представника позивача адвоката Кудріка К.І. про збільшення та уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Вирішено здійснювати розгляд справи з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог від 06.05.2024. 05.02.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши доводи та заперечення сторін, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. Позивач вказував, що первісним власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , якому домоволодіння, що було розташовано на земельній ділянці площею 1 948 кв.м., належало у цілому на підставі Постанови Одеської Губернської житлової комісії від 10.10.1922, як повернуте попередньому власникові (денаціоналізація). 10.11.1939 [PERSON] подарував частину цього домоволодіння своїй донці та сину - [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. [PERSON] складався з частини домоволодіння [ADDRESS] , яка зазначена на плані під літерою «Б», який додано до договору дарування та складається з двох кімнат - передньої та тераси, які розташовані на земельній ділянці мірою 410 кв.м. Відповідно до доданого до договору плану, який є невід?ємною частиною цього договору дарування, визначені межі та площі земельної ділянки, яка перейшла у користування доньки та сина у рівних частках. 18.02.1982 донька [PERSON] - [PERSON] продала належну їй частку у вищезазначеному домоволодінні [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу до [PERSON] перейшло 127/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та складається у цілому з житлової кам?яної будівлі, загальна житлова площа якої становить 94,4 кв.м. та з надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 1820 кв.м. Межі та площа земельної ділянки, які перейшли у користування [PERSON] залишилися тими ж самими. У власності [PERSON] знаходилася одна кімната 2-4 площею 9,8 кв.м., коридор 2-1 площею 2,9 кв.м., туалет 2-2 площею 2,9 кв.м., веранда у розмірах 2,70?3,60. Відповідно до Акту прийняття до експлуатації від 05.05.1986 [PERSON] було побудовано веранду розмірами 1,65х3,2 м., сарай розмірами 2,2х3,3м., навіс розмірами 1,4х1,4м., а веранду розмірами 2,70?3,60 м. переобладнано у кухню. Також, збудовано окрему хвіртку входу на земельну ділянку. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Приморської районної Ради народних депутатів № 358 від 06.06.1986 зазначені будівлі були прийняті до експлуатації з оформленням права власності за [PERSON] . Відповідно до Виписки з Рішення засідання вуличної комісії № 3 Приморського району м.\~Одеси від 24.01.1986 було проведено поділ земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого у користування [PERSON] відійшла земельна ділянка площею 229 кв.м., а у користування [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 254 кв.м., між якими було встановлено розподільчу огорожу, а [PERSON] влаштована окрема хвіртка. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги були діти померлого - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та його батько - [PERSON] у рівних частках. [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер, після смерті якого на його частку спадкоємцями за законом стали - його донька [PERSON] та внучка за правом представлення [PERSON] , які відповідно отримали наступні частки: [PERSON] - 127/2400; [PERSON] - 127/2400; [PERSON] - 127/1600 (381/4800) та [PERSON] - 127/4800. [PERSON] за договором дарування від 15.06.2017 подарував належну йому частку [PERSON] . Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 950. [PERSON] за договором дарування від 13.09.2017 подарував належну йому частку [PERSON] . Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1597. Таким чином власниками майна, яке залишилося після смерті [PERSON] відповідно є: [PERSON] - 127/1200; [PERSON] - 127/1600 (381/4800) та [PERSON] - 127/4800. Співвласником цього будинку, який безпосередньо межує з земельною ділянкою померлого [PERSON] була [PERSON] , яка є матір?ю [PERSON] та якій належала 1/8 частка у спільній частковій власності з цього будинку. Після того, як [PERSON] стала власником 127/1200 частки домоволодіння [ADDRESS] , вона не мала доступу на земельну ділянку та до своєї власності до листопада 2020 року. [PERSON] перешкоджала їй у доступі до своєї власності та зверталася до суду з позовами про припинення права на спільну часткову власність, у задоволенні яких їй було відмовлено Після закінчення розгляду справ у суді, тільки у листопаді 2020 року [PERSON] отримала доступ до земельної ділянки та до свого майна та побачила, що частина будинку, яка належала [PERSON] була приведена до нежитлового стану, зруйновані веранда, сарай, навіс, розподільча огорожа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] , та на відстані майже одного метру від входу до житлових приміщень [PERSON] на усій земельній ділянці збудовано двох поверховий будинок з третім поверхом мансардного типу з чотирма окремими ходами. Відповідно до відповіді Департаменту архітектури та містобудування дана земельна ділянка відноситься до категорії Ж-1 - присадибні земельні ділянки одно-, двоповерхового будівництва. Самочинна трьохповерхова будівля, яка розташована на усій земельній ділянці, що знаходилася у користуванні [PERSON] перевищує два поверхи, побудована без дозвільних документів та без згоди співвласників. Таким чином, зруйнувавши житло та майно, яке належить позивачу, зайнявши усю земельну ділянку самочинним будівництвом, зробивши її непридатною для користування, відповідачі порушили права власника [PERSON] на здійснення нею прав власника. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] , зруйнувавши розподільну огорожу, зайнявши усю земельну ділянку, виділили 1/8 частку [PERSON] без згоди співвласників на підставі технічного висновку та довідки «Укрпошти», що не є правовою підставою для виділу частки зі спільної часткової власності та таким чином захопили усю земельну ділянку. Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначає, що вся спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON] складається з 127/600 часток, що фактично дорівнює усього 15,6 кв.м. при загальному розмірі всього будинку за адресою [ADDRESS] , згідно технічної документації 94,4 кв.м. Відповідно частка позивача складає: [PERSON] = 7,8 кв.м. (частка [PERSON] = 3,9 кв.м. + частка [PERSON] = 3,9 кв.м.), частка третьї особи [PERSON] = 1,95 кв.м. від усієї спадщини. Окрім того, з матеріалів справи № 522/5629/16-ц та обставин, які не заперечуються позивачем [PERSON] , що були встановлені рішенням суду від 11.02.2019, що набрало законної сили 24.12.2019, експертних звітів, технічної документації на будинок, вбачається, що спадщина складається всього з однієї житлової кімнати, розміром 9,8 кв.м., що унеможливлює одночасне проживання чи спільне користування нею родиною відповідача [PERSON] (три особи) та родинами позивача та третьої особи (вісім осіб). З матеріалів справи № 522/5629/16-ц також чітко вбачається, що кожен і учасників справи та третя особа забезпечені особистим житлом та відповідно зареєстровані в місті Одесі за наступними адресами: [PERSON] - [ADDRESS] ; [PERSON] - [ADDRESS] , [PERSON] - кв. [ADDRESS] та [PERSON] - кв. [ADDRESS] . Таким чином, висновок суду першої інстанції та апеляційної інстанції у справі № 522/5629/16-ц щодо відсутності істотної шкоди інтересам [PERSON] та [PERSON] є вірним та беззаперечним, оскільки ані [PERSON] , ані [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживали та не проживають до цього часу. Посилання на первісного власника домоволодіння за адресою [ADDRESS] , - [PERSON] , якому вказане домоволодіння належало ще в 1922-1939 р.р. не має взагалі жодного доказового значення до вказаного предмету спору. Окрім того, з того часу минуло приблизно 100 років та багато чого змінилося, в тому числі як розміри земельної ділянки, так і розміри домоволодіння. Також відповідач вказує, що будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і частці домоволодіння, яке є предметом спірних правовідносин, вже більше 100 років, тобто фактичний фізичний знос його конструкцій вже перевищує 85-90 відсотків. Відповідно вартість вказаної спірної частки з кожним роком зменшується, знецінюється та на даний час приближається до нуля. Згідно висновку судового експерта Митнікова Г.П. № 001/006/24 складеного 07.03.2024 у судовій справі № 522/1494/23, самочинно збудовані споруди, зазначені у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. "Ю" та літ."а5", які розташовані за адресою: [ADDRESS] , не відповідають будівельним нормам, зокрема, будівництво житлового будинку літ. "Ю" та реконструкція прибудови літ. "а5" житлового будинку літ. "А" виконані без отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, що є порушенням п. 5 "Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт", згідно з яким: "Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт»; протипожежна відстань між житловим будинком літ. "Ю" та сараєм літ. "Ц", який фактично розташований на суміжній земельній ділянці та належить [PERSON] , становить 1.45м, а згідно з Таблицею 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 повинна становити 10 м; протипожежна відстань між житловим будинком літ. "Ю" та навісом літ. "Ч", який фактично розташований на суміжній земельній ділянці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить 2.11м, а згідно з Таблицею 15.2 ДБН повинна становити 10 м; протипожежна відстань між житловим будинком літ. "Ю" та належить [PERSON] :2019 - протипожежна відстань між житловим будинком літ. Ю та окремою частиною житлового будинку літ. "А", яка фактично розташована на суміжній земельній ділянці та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить 4,99м, а згідно з Таблицею 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 повинна становити 8 м. Самочинно збудована десятимерова триповерхова споруда, розташована за адресою: [ADDRESS] зазначена у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю» розташована на відстані 4,99м від житлового будинку літ. «А», фактично на суміжній ділянці, що належить [PERSON] . Така відстань не відповідає вимогам п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Новобудова, зазначена у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. «Ю», займає площу (тобто площа забудови) 160 м2. Враховуючи вимоги п.6.1.41 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування та забудова територій», згідно з яким: "при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.", новобудова, зазначена у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. Ю, займає площу, з урахуванням території необхідної для її обслуговування 240 м2. На обстежуваній земельній ділянці на момент обстеження наявні наступні будинки та будівлі, що зазначені у рішенні виконавчого комітету Приморської районної Ради народних депутатів від 06.06. 1986 №358 про прийняття до експлуатації: приміщення №2-3 - кухня (нумерація згідно з технічним паспортом станом на 27. 07.2021); сарай літ. «Ц»; навіс літ. "Ч" (позначення згідно з технічним паспортом станом на 27. 07. 2021). У зв`язку з відсутністю в матеріалах архівної справи КП "ОМБТІ та РОН, що міститься в наданих на дослідження матеріалах цивільної справи №522/4915/21, геодезичної зйомки земельної ділянки з розмірами та площею земельної ділянки, розмірів земельної ділянки, експерт не може встановити точну площу земельної ділянки, яка знаходилась в користуванні співвласників будинку [ADDRESS] , тобто [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі висновку щодо можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна від 10 лютого 2020 року № 10-02-1с/2020, що виданий приватним підприємством "Укрелтранс", неможливий був виділ в натурі нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме 1/8 частки, яка належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановити який розмір земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідає частці кожної із сторін в спільному домоволодінні, чи існує можливість для їх виділення та визначення порядку користування, не надається можливим. Статтею 2 ЦПК України регламентовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вказаної норми позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення вказаної позовної вимоги є встановлення факту порушення прав позивача і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.01.2025 у справі № 675/594/21. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц). Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказувала, що відповідачі побудували самочинну будівлю без дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а тому їй чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, порушуються правила добросусідства. Будь-яких доказів того, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачці своїм майном, суду не надано. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. З урахуванням змісту статті 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом, лише за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Подібний правовий висновок у постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі №\~308/5988/17-ц, від 20.03.2019 у справі №\~202/3520/16-ц, від 17.08.2022 у справі №\~745/342/19, від 15.11.2023 у справі №\~702/80/17, від 14.05.2025 у справі №\~753/18729/16-ц. Указане свідчить, що судова практика з розгляду подібних справ є сталою та сформованою, відмінність залежить лише від доказування у кожній конкретній справі. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначалося вище, особи можуть заявляти вимоги про знесення самочинного будівництва за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою (стаття 391 ЦК України). У пункті 55 постанови Велика Палата Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, зазначила, що зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 пункти 6.31-6.33)). Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 22 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)». Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проєкту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, підстави заявленого позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідачів знести самочинно збудовану споруду, так як позивачем не надано доказів технічної можливості демонтажу будівлі, яка належить відповідачам, без пошкодження конструкції будинку у цілому. Висновку судового експерта № 001/006/24 від 07.03.2024, складений за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі, згідно якого самочинно збудовані споруди, зазначені у технічному паспорті від 27 липня 2021 року під літ. "Ю" та літ."а5", які розташовані за адресою: [ADDRESS] , не відповідають будівельним нормам, не свідчить про те, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом і інші заходи впливу неможливі або вже використані. Вказаний висновок не є достатньою підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання пункту 1 частини 7 статті 376 ЦК України, в якому зазначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідними органами державної влади або органами місцевого самоврядування приписів щодо можливості/неможливості перебудови спірного об`єкта будівництва не видавалося, з вказаних підстав з позовом до суду про знесення самочинного будівництва відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом, не зверталися. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.05.2025 у справі №\~753/18729/16-ц у подібних правовідносинах, який в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом під час ухвалення рішення. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Разом із тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15). Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами факт здійснення відповідачами перешкод у користуванні належної їй частини домоволодіння. Окрім того, матеріали справи не містять доказів про те, що позивач звертався для фіксації викладених у позові обставин до органу місцевого самоврядування та органів поліції з метою підтвердження перепон у користуванні майном та видачі припису відповідачам про демонтаж самочинного будівництва. Крім того, відсутні докази вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, не вжиття яких тягне за собою знесення самочинного будівництва, в тому числі, проведення перебудови. Водночас [PERSON] не доведено, що вона є стороною правовідношення, пов`язаного із користуванням земельною ділянкою під вказаним будинком. При цьому, суд враховує, що згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 24.10.2023 № 1805-11.1-31, наданої на виконання ухвали суду від 16.10.2023 щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в перевірених документах Одеської міської ради та її Виконавчого комітету з 1971 по 2014, які є на зберіганні в Департаменті знайдено рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2372-ХХІІІ «Про передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0973 га, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель», копію якого з усіма додатками надано суду. Згідно відповіді Департаменту архітектури та містобудування від 22.02.2021 № 01-15/96п, згідно з планом зонування території (Зонінгом) м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016, земельна ділянка по [ADDRESS] , орієнтовно розташована в житловій зоні Ж-1 (зона садибної житлової забудови), в проектній водоохоронній зоні Чорного моря та лиманів. Частина земельної ділянки потрапляє в зону транспортної інфраструктури ТР-2, в червоних лініях вул. Сонячна та передачі у власність не підлягає. Землевпорядна документація по зміні цільового призначенн земельної ділянки по [ADDRESS] , в Департаменті не числиться. Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 26.10.2023 № 01-19/1801, наданої на виконання ухвали суду від 16.10.2023 щодо оформлення землекористування за адресою: [ADDRESS] , Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (далі Департамент) повідомив, що рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2372-ХХІІІ гр. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0973 га, за вищевказаною адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Інформація щодо затвердження угоди про порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] за період часу, зазначений в ухвалі суду, в Департаменті відсутня. Стосовно питання щодо власника земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, що належить на праві спільної сумісної власності гр.гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси. З огляду на наведе, вимоги позивача не підлягають задоволенню за недоведеністю порушення відповідачами її прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed