Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02.03.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №144. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дітей між ними немає. Як на підставу для розірвання шлюбу посилається на ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, спільного господарства сторони не ведуть. Приймаючи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. Із врахуванням вищезазначеного, позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку. Крім того, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 19.06.2025. У судове засідання, позивач та відповідач не з`явилися, були повідомлені про судове засідання належним чином. У позовній заяві [PERSON] просила розглянути справу без її участі. Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просить проводити судовий розгляд без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних доказів, з урахуванням поданих до суду заяв. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02.03.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 144, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, доданого до матеріалів справи. У подружжя наявні спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у позові, та не заперечувалось відповідачем, подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на життя, припинили подружні відносини. На теперішній час спільне господарство сторонами не ведеться, кожен живе окремим життям. За змістом положень ч. 1ст.\~24\~СК України та ст. 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Правилами ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом\~ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач погоджується на розірвання шлюбу, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе. Згідно зі\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, відповідно до заяви позивача після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідачем було визнано позов, сплачений позивачкою судовий збір підлягає їй поверненню у сумі 605,50 грн. з державного бюджету. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 112, 141 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved