Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

15.04.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 27.05.2011 перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.07.2016. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Місце проживання дітей з батьком було визначено рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №40 від 24.02.2016 з дня прийняття рішення по теперішній час діти проживають з батьком. Відповідач з 2016 року усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не приймає участь у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, начання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дітьми, жодного разу не була у педіатра, не відвідувала дітей у дошкільному закладі та школі, а з 2022 року виїхала за кордон та не спілкується з дітьми навіть засобами телефонного зв`язку. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, що негативно впливає на їх психічний стан. На підставі судового наказу відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дітей, але матеріальної допомоги на їх утримання не надає, аліменти не сплачує, станом на 26.02.2025 має заборгованість у розмірі 346130,88 грн. Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. Ухвалою суду від 16.05.2025 підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду справи по суті, зобов`язано Орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що останній раз колишню дружину бачив приблизно у 2020-2021 роках, після розлучення вона взагалі припинила цікавитися дітьми, не платить аліменти, діти вже звикли до її відсутності, а його нова дружина фактично замінила їм рідну матір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання була належним чином повідомлена шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена. Крім того судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу "Судова влада України". Представник третьої особи Орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 23.09.2014 (а.с.6). [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 23.09.2014 (а.с.5). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.07.2016 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №40 від 24.02.2016 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с.13). 04.11.2017 між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.11.2017 серії [NUMBER] (а.с.32). Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають в м.Південноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області разом з батьком [PERSON] , його дружиною [PERSON] та братом [PERSON] , [INFO] . Для них створено належні умови для проживання та забезпечено усім необхідним, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 26.03.2025 (а.с.10). Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.02.2019 №486/209/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 30.01.2019 і до повноліття дітей (а.с. 7). Відповідно до характеристики Південноукраїнського ліцею №3 від 24.03.2025 дитина [PERSON] навчається у школі з 1 класу, виховується у багатодітній родині, батько [PERSON] та його дружина [PERSON] приділяють належну увагу вихованню сина, беруть активну участь у шкільному житті, дитина забезпечена усім необхідним для навчання, має позитивні відносини зі [PERSON] , забезпечена батьківською підтримкою у будь яких ситуаціях, мати [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, за період навчання жодного разу не відвідала школу та не телефонувала (а.с.15). Відповідно до характеристики Південноукраїнського ліцею №3 від 18.03.2025 дитина [PERSON] навчається у школі з 1 класу, виховується у люблячій родині з двома братами в гарних соціально-побутових умовах, батько [PERSON] та його дружина [PERSON] приділяють належну увагу вихованню сина, беруть активну участь у шкільному житті, є членами батьківського комітету, дитина забезпечена усім необхідним для навчання, має навички самообслуговування, охайний, товариський, займається спортом, мати [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, за період навчання жодного разу не відвідала школу та не телефонувала (а.с.14). Згідно довідки НКП «Південноукраїнський центр первинної медико-санітарної допомоги Південноукраїнської міської ради» №92374 від 24.03.2025 [PERSON] перебуває на обліку у дитячій поліклініці з народження, з 2015 року на прийом приходив лише з батьком, мати в обстеженнях, лікуванні та оглядах дитини участі не приймала (а.с.24). Згідно довідки НКП «Південноукраїнський центр первинної медико-санітарної допомоги Південноукраїнської міської ради» №92332 від 24.03.2025 [PERSON] перебуває на обліку у дитячій поліклініці з народження, з 2015 року на прийом приходив лише з батьком, мати в обстеженнях, лікуванні та оглядах дитини участі не приймала (а.с.25). Відповідно до службової характеристики, затвердженої 10.04.2025, майор внутрішньої служби [PERSON] проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 23.01.2020 по теперішний час, за період проходження служби зарекомендував себе професійним, грамотним, дисциплінованим та працелюбним працівником, сумлінно ставиться до виконання службових обов`язків, має такі позитивні якості як вимогливість, відповідальність, вміє згуртувати колектив, за характером врівноважений, цілеспрямований, енергійний, дотримується вимог кодексу поведінки та професійної етики, вимогливий до себе, в побуті поводить себе гідно, порушень дисципліни та законодавства не допускає, дисциплінарних стягнень не має (а.с.19-20). Згідно з довідкою про доходи від 27.03.2025 [PERSON] за 2024 рік отримав заробітну плату у розмірі 273125,35 грн. (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (боржник [PERSON] ), виданим Другим ВДВС у Вознесенському районі МОПМРУ МЮ (м.Одеса), станом на 26.02.2025 заборгованість боржника складає 346 130,88 грн. (а.с.8). Як вбачається з підтвердження про видачу нового дозволу на проживання, [PERSON] отримала дозвіл на проживання у Німеччині з 04.04.2024 по 04.03.2026 (а.с.27). Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради Миколаївської області від 18.06.2025 №266, мати дітей [PERSON] 10.02.2017 уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з батьком, умови для проживання, виховання та розвитку дітей батьком створені належним чином. [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей, органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради чи до поліції з питань чинення їй перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми. На дзвінок служби у справах дітей у мережі Вайбер з метою з`ясування думки щодо позбавлення батьківських прав та самоусунення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] не відповіла. Також [PERSON] є боржником зі сплати аліментів та має заборгованість у розмірі 346130,88 грн. Згідно вказаного висновку підтверджена незацікавленість [PERSON] у вихованні, спілкуванні та утриманні дітей. Під час проведеної бесіди діти повідомили, що з матір`ю давно не бачились, вона не відреагувала на їх намагання зв`язатися з нею у соціальних мережах, мають хороші стосунки з мачухою [PERSON] , яка надає їм необхідну підтримку, не заперечують проти позбавлення матері батьківських прав, оскільки її і так не існує у їхньому житті. Також у висновку зазначено, що в провадженні Південноукраїнського міського суду перебуває цивільна справа №486/1926/24 за позовом [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , що свідчить про безвідповідальне ставлення та нехтування [PERSON] батьківськими правами та обов`язками відносно усіх дітей. На підставі зібраної інформації орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідачки та їй відомо, що її донька перебуває за кордоном, спілкування вони не підтримують. Підтвердила, що відповідачка не займається вихованням синів [PERSON] та [PERSON] , не піклується про них та не цікавиться їх життям. Їх вихованням займається позивач. Зазначила, що окрім тих дітей, які в України, донька також має двох доньок, які проживають за кордоном. Крім того, відповідач також позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] , від іншого шлюбу, яку наразі виховує свідок. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції ООН про права дитини. Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами частин 1, 2 статті 12 Закону №2402-III визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями частини 2 статті 15 Закону батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, обставина проживання батька (матері) дитини окремо від неї не звільняє батька (матір) від обов`язку брати участь у вихованні цієї дитини. За змістом приписів частин 1, 4 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує норму статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до якої Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Судом встановлено на підставі досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з батьком [PERSON] та знаходяться на його утриманні. Позивач, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, посилається на ухилення матір`ю дитини від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд підкреслює, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою як для батька (матері), так і для дитини серйозні правові наслідки, однак, водночас, зауважує, що за певних обставин це є єдиним способом забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Так, наявні у справі докази переконливо свідчать про те, що відповідачка тривалий час взагалі не займається вихованням дітей, не піклується про них та їх розвиток, не спілкується з ними, не цікавиться їх здоров`ям, життям та навчанням. Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували на наявність у відповідачки труднощів чи перешкод, що унеможливлюють виконання нею обов`язку по вихованню дітей, тобто наявність об`єктивних причин, які не залежали від її волі та пояснюють таку поведінку відповідачки. Таким чином, з огляду на викладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідачки стосовно своїх малолітніх дітей щодо їх виховання є свідомою, а відтак умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідачки свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дітей, тому дає підстави стверджувати, що вона усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним документом (а.с.4). Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved