Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У лютому 2025 року до суду за підсудністю із Зарічного районного суду м. Суми надійшов вказаний позов, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 10.08.2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ № 205375521 на автомобіль ВАЗ3108 д.н.з. [NUMBER] , згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання здійснити відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. 06.05.2022 року в місті Суми на вулиці 20 років Перемоги, сталася ДТП за участю автомобіля ВА32108, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки HYUNDAI SONATA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм «ВА32108» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] ,(далі - Відповідач), що підтверджується довідкою НПУ, постановою Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/1833/22 від 05.09.2022 року. Провадження по справі № 591/1833/22 було закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто було закрито у в`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення по п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною. Застосування вказаної норми можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. У зв`язку з вказаною подією, згідно Звіту № 37-22 від 25.05.2022 року наданого СОД ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи в ДТП «HYUNDAI SONATA» д.н.з. [NUMBER] склала 52 825,30 грн, проте вартість відновлювального ремонту КТЗ, з врахуванням фізичного зносу, «HYUNDAI SONATA» д.н.з. [NUMBER] , складає 29 655,00 грн. З огляду на викладене, і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 29 655,00 грн. Тобто, страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 29 655,00 грн. Факт самовільного залишення місця ДТП встановлений у постанові Зарічного районного суду міста Суми по справі 591/1833/22 від 05.09.2022 р. З огляду на дані обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 29 655,00 грн в рахунок відшкодування витрат, в порядку регресу, а також понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого за подання позову судового збору в сумі 3\~028 грн. Ухвалою суду від 21.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає\~цивільні справи\~не інакше\~як за\~зверненням фізичних\~чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10.08.2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ № 205375521 на автомобіль ВАЗ3108 д.н.з. [NUMBER] , згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання здійснити відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника (а.с.5). Відповідно до копії постанови Зарічного районного суду м. Суми від 05.09.2022 року по справі № 591/1833/22 року, 06.05.2022 року [PERSON] в місті Суми на вулиці 20 років Перемоги, в районі буд. № 6, керуючи транспортним засобом ВА32108, д.н.з. [NUMBER] скоїв ДТП, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI SONATA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Місце ДТП [PERSON] залишив. Провадження у справ закрито, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених\~статтею 38\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Провадження по\~справі №\~591/1833/22\~було закрито\~за закінченням\~строків притягнення\~до адміністративної\~відповідальності [PERSON] ,\~на підставі\~п.\~7\~ст.\~247\~КУпАП,\~тобто було\~закрито у\~зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення по п. 7 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не с обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 07.02.2018 року по справі № 910/18319/169. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу HYUNDAI SONATA д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування на підставі Розрахунку суми страхового відшкодування від 27.05.2022 р., що підтверджується копією платіжного доручення № 27091600 від 31.05.2022 р. в сумі 29\~355,00 грн (а.с.33-34). Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди». Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ3108 д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», поліс 205375521 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн, франшиза 0,00 грн), ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. Також обставини ДТП 06.05.2022 підтверджуються Відповіддю Національної поліції України від 11.05.2022 (а.с.10-11). Страхувальник [PERSON] 10.05.2022 повідомила про настання страхового випадку (а.с.32). Відповідно Звіту № 37-22 від 25.05.2022 року, виконаного СОД ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку автомобілю потерпілої особи в ДТП «HYUNDAI SONATA» д.н.з. [NUMBER] склала 52 825,30 грн 30 коп, проте вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу «HYUNDAI SONATA» д.н.з. [NUMBER] , складає 29 655,00 грн (а.с.14-31). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Страхова компанія «СК «Арсенал Страхування» підлягають відшкодуванню витрати у розмірі 29 655,00 грн. Згідно з частинами першою та другою\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування», тут і далі - Закон № 85/96-ВР, чинний на момент виникнення спірних правовідносин). За договором\~страхування\~одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а\~страхувальник\~зобов`язується сплачувати\~страхові платежі\~та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України, тут і далі чинному на момент виникнення спірних правовідносин). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша\~статті 10 Закону № 85/96-ВР). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать\~закону\~і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону № 85/96-ВР). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону № 85/96-ВР). Втім,\~законом\~може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до частини першої\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону № 1961-IV\~передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі\~статтею 27 Закону № 85/96-ВР\~та\~статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року). Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, а також те, що відповідачем не спростовані встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку регресу перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на суму 29 335 грн, котра була виплачена страховиком в якості страхового відшкодування за страховим полісом № 205375521. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved