Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

04 травня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача 1 Приватного підприємства «Тенко», відповідача 2 Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон», відповідача 3 Підприємства «Науково-творча майстерня Архітрав» Прикарпатського центру української академії архітектури, відповідача 4 Приватного підприємства «Металспецмонтаж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги,\~позивач вказує,\~що 05 серпня 2014 року позивачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому, із Приватним підприємством «Тенко», яке стосується об`єкту нерухомого майна (квартира), яке буде створене в майбутньому, та яке розташоване в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою у мікрорайоні в межах [ADDRESS] (другий) під`їзд у [ADDRESS] . Планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію 3 (третій) квартал 2015 року. До даного часу жодний благоустрій прилеглої території та опоряджувальні роботи не здійснено. Згідно пункту 3.1. даного договору загальна сума договору становить 290 320 грн 00 коп., що еквівалентно 23\~607,88 доларів США на день підписання даного договору. Вартість одного квадратного метра складає 4000 грн 00 коп., що еквівалентно 325,27 доларів США за курсом, встановленим сторонами на дату укладення даного договору (12,29759 грн за 1 долар США). Оплата проведена позивачем у повному обсязі згідно квитанцій. Крім того, 05 серпня 2014 році було укладено договір №Б2-50/4-ДР на виконання додаткових робіт між Приватним підприємством «Тенко» (Продавець) та [PERSON] (Покупець), оплата за яким проведена позивачем у повному обсязі. Згідно довідки №37 від 08.12.2020, [PERSON] оплачено повністю 100 % вартості майнових прав на об`єкт нерухомості - двокімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2022, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Незважаючи на повне виконання з боку позивача своїх обов`язків згідно умов договорів щодо повного розрахунку, користуватися приміщенням, яке є власністю позивача, неможливо по причині відсутності газопостачання. Особи, причетні до компанії Приватне підприємство «Тенко», у тому числі Приватне підприємство «Металоспецмонтаж» незаконно здійснили добудову 11 поверху, в зв`язку з чим ліміти електроенергії у власників квартир зменшено у рази, та взагалі газопостачання не проведено (відсутнє). Протягом більше 3 років у зв`язку із нездачею будинку в експлуатацію (порушення термінів, передбачених договорами власники квартир (у тому числі позивач) не можуть користуватися газопостачанням. Позивач зазначає, що дії відповідачів, пов`язані з переведенням малої архітектурної споруди по [ADDRESS] в капітальну, проведена реконструкція даної споруди із порушенням пожежних, санітарних норм, ДБН та надання документів на дану споруду на власність, є незаконним, порушує право користування земельною ділянкою та дорогою, а також унеможливлює користуватися прибудинковою територією, а тому дії відповідачів сприяють у спричинені позивачу збитків, у тому числі моральних. Фактично дії, направлені на переведення тимчасової споруди по [ADDRESS] в капітальну, та в подальшому відчуження споруди на користь фізичної особи, призвели до незаконного використання прибудинкової території, незаконного використання під спорудою дороги, порушення ДБН та є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні майном. Додатково дії відповідачів призвели до позбавлення можливості громадян, які придбали житло в будинку ( [ADDRESS] , фактично на будинку розміщено таблиця 19), оформити право власності та будинок не здається в експлуатацію по причині ліквідації підприємства - забудовника, та по причині порушення будівельних норм-розривів (споруда знаходиться за 20 см до будинку [ADDRESS] , на якому розміщена таблиця з номером 19). Фактично відповідачі згідно діючих норм, а також згідно діючих дозвільних документів вчинили дії на те, щоб не було прийнято в експлуатацію та надано сертифікат, який стосується будинку [ADDRESS] (більше 130 жильців), так як між будинками з порушенням пожежних розривів розміщено незаконно оформлену споруду. Крім того, будинок, який приймається в експлуатацію повинен відповідати ДБН та технічним умовам, що стало перешкодою у газопостачанні багатоповерхового будинку по [ADDRESS] . Відповідачами не дотримано чинних норм щодо поверховості будівлі, так як 11 поверх повинен бути нежитловим (горищем), як відповідачі стверджують «творчою майстернею». Фактично третя сторона Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" зазначає, що 11 поверх не являється нежитловим приміщенням (творчою майстернею), а тому у наданні дозволу на газопостачання відмовлено. Щодо незаконних дій, пов`язаних із розміщенням малої архітектурної споруди на дорозі згідно генерального плану, оформленням права власності на дану споруду шляхом переведення її з тимчасової споруди в капітальну, оформлення права власності на земельну ділянку, відчуження даних об`єктів третім особам, то дії відповідача Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю Авалон» є неправомірними та такими, що порушують право на володіння, користування, розпорядження майном та вказують на незаконне захоплення прибудинкової території, що спричиняє значних моральних збитків. Власники Приватного підприємства «Тенко», а також директор [PERSON] під час здійснення будівництва вчинили неправомірні дії, так як проектна документація носить недостовірний характер, так як здійснена незаконно добудова 11 поверху як житлового, що призвело до неможливості отримання дозволів на газопостачання будинку по [ADDRESS] , а тому відповідачі спричинили значних моральних збитків позивачу. Крім того, штукатурка по всьому будинку є неякісною, обвалюється, так як не надано належної кількості компонентів, а саме цементу, піску та інше. Ліфти знаходяться в неналежному технічному стані, не здані в експлуатацію (не взяті на обслуговування, відсутні відповідальні особи, що може призвести до травм жильців та інших осіб), вентиляція не працює. 11 поверх незаконно добудовано, що унеможливило газопостачання для цілого будинку, відсутні перила, дах протікає та затоплює під`їзди і квартири, відсутні дашки на входом, що призводить до затікання. У зв`язку із наявністю споруди «Чікен Хат», яка згідно генплану підлягала знесенню, після дощів при відсутності водовідведення всі стічні води попадають в підвальні приміщення та власникам гаражів, а також інших осіб, які придбали майно. Даними діями позивачу спричиняється значна моральна шкода в зв`язку із неможливістю належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном (квартирою). У даному випадку є грубе порушення майнових прав та обов`язків власників придбаного майна, які полягають в наступному: порушено право володіння, користування, розпорядження майном позивача щодо дій Приватного підприємства «Тенко», Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю Авалон», Підприємства «Науково-творча майстерня» Архітрав» Прикарпатського центру української академії архітектури, Приватного підприємства «Металоспецмонтаж», пов`язані із добудовою, виготовленням технічних умов, які не відповідають ДБН, та введенням до експлуатації 11 поверху як житлового. Фактично позивач у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів зазнала значних душевних страждань, пов`язаних із неможливістю користуватися придбаним майном, здавати його в оренду, що фактично було зменшено сімейний бюджет. Позивач постійно перебуває в стресі. Спілкування з членами сім`ї, родичами значно скоротилося, що додатково стало підставою для посилення душевних страждань. Даними діями також було принижено честь і гідність позивача, так як органи виконавчої влади надають перевагу представникам Приватного підприємства «Тенко» та надають можливість використовувати споруду «Чікен Хат», право власності на яку незаконно оформлено та незаконно переведено в споруду із тимчасової в капітальну, так як дана споруда вже давно підлягала знесенню ще під час подання декларації на початок робіт та розміщена на дорозі, а тому моральні втрати є величезними. Позивач вважає, що було завдано моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідачів, що порушило її конституційні права. Так, при здачі будинку в експлуатацію орган місцевого самоврядування не дотримався законодавства України та державних будівельних норм, у зв`язку з чим не було знесено споруду «Чікен Хат», що вплинуло на можливість володіння, користування та розпорядження майном, яке придбано Приватним підприємством «Тенко» та спричиняє значних збитків. Також відповідачами незаконно здійснено добудову 11 поверху як житлового приміщення, а тому неможливо отримати дозвіл на газопостачання всім жителям будинку вже на протязі майже 2 років, починаючи з 02.08.2021 і по даний час, що призвело до величезних незручностей та моральних страждань. За таких обставин позивач просить визнати дії Приватного підприємства «Тенко», Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон», Підприємства «Науково-творча\~майстерня Архітрав», Приватного підприємства\~ «Металспецмонтаж», пов`язані із добудовою, виготовленням технічних умов, які не відповідають ДБН, та введенням до експлуатації 11 поверху як житлового неправомірними, такими, що порушують право на володіння, користування, розпорядження майном та позбавляють права позивача на підключення газопостачання до будинку по [ADDRESS] ; стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 150\~000 гривень з кожного із відповідачів (т.1 а.с. 1-8). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2023 року дану цивільну справу передано для розгляду головуючому судді Шамотайлу О.В. (т. 1 а.с. 37-38). Ухвалою суду від 08 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху (т.1 а.с.39-42). Ухвалою суду від 17 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 46, 60, 63). На підставі розпорядження заступника керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 116 від 24 липня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Шамотайла О.В. (т. 1 а.с. 65). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2023 року дану цивільну справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В. (т. 1 а.с. 66-67). Ухвалою суду від 28 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 68-69, 72, 75). Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] у судове засідання ( т. 1 а.с. 140-141, 144, 147, 150). Ухвалою суду від 16 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 35-37, 46-48). Позивач у судове засідання не з`явилася, проте позивач та представник позивача до суду подали заяви, в яких позовні вимоги підтримують, просять розглядати справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують (т. 2 а.с. 60, 90-94). Представники відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, зокрема, викликалися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від відповідачів та третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору,\~на стороні\~відповідачів не надходив відзив на позов, а також жодних інших заяв та/або клопотань. Згідно частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, у\~виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Оскільки учасники справи у судове засідання, призначене на 10 червня 2025 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Так як відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилися у судове засідання без поважних причин та не повідомили про причини свої неявки, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 17 червня 2025 року прийнята відповідна ухвала (т. 2 а.с. 96-97).\~ Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 серпня 2014 року між Приватним підприємством «Тенко», Продавцем, та [PERSON] , Покупцем, було укладено договір № Б-2/50/4 купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця двокімнатну квартиру, яка буде створена ним у майбутньому, проектний номер [ADDRESS] , а Покупець зобов`язується прийняти квартиру у відповідності до умов даного договору та оплатити кошти за неї. Планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію 3 (третій) квартал 2015 (дві тисячі п`ятнадцятого) року. Згідно пункту 2.2 даного договору передбачено, що 2.2. Квартира, що має бути створена за даним договором, повинна відповідати всім необхідним вимогам, а в ній повинен бути виконаний наступний обсяг робіт: - чорнова штукатурка стін; - стяжка підлоги; - встановлені вхідні металеві двері; - встановлені металопластикові вікна та балконні рами; - монтаж стояків системи водопостачання та каналізації; - підведення системи внутрішнього газопостачання, електроенергії, води до квартирних лічильників; - встановлені лічильники обліку газу, електроенергії та води; - будинок, обладнаний ліфтом; - благоустрій прилеглої території. Цей перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню (т.1 а.с.11-13). 05 серпня 2014 року між Приватним підприємством «Тенко», Продавцем, та [PERSON] , Покупцем, укладений договір № Б2-50\\4-ДР на виконання додаткових робіт, відповідно до якого "Замовник" доручає, а "Виконавець" приймає на себе зобов`язання на якісне та своєчасне виконання додаткових робіт в квартирі, яка буде створена ним у майбутньому, проектний номер [ADDRESS] місті Івано-Франківську, на платній основі. Додаткові роботи проводяться згідно з переліком, узгодженим між "Замовником" і «Виконавцем». Перелік додаткових робіт: внутрішньо квартирні електромережі; інші послуги: в тому числі: посередницькі, інформаційно-консультаційні роботи (т. 1 а.с. 14). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 14 від 05.08.2014, [PERSON] сплачено кошти у розмірі 130\~644,00 грн за договором № Б2-50\\4-ДР від 05.08.2014 (т. 1 а.с. 15). 29 вересня 2020 року між Приватним підприємством «Тенко», Продавцем, та [PERSON] , Покупцем, було укладено договір № Б2-67\\4 купівлі-продажу майнових прав, за яким Продавець продає, а Покупець купує майнові права на об`єкт у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Сторони домовилися, що об`єктом, майнові права на який передається за даним договором, є двокімнатна квартира [ADDRESS] , проектною площею 72,58 кв. м на четвертому поверсі в 2-му під`їзді, що розташована в об`єкті капітального будівництва (т. 1 а.с. 16-20). Відповідно до довідки № 37 від 08 грудня 2020 року, що видана Приватним підприємством «Тенко», [PERSON] , станом на 08.12.2020 нею оплачено повністю 100% вартості майнових прав на Обєкт, згідно договору купівлі-продажу майнових прав № Б2-67/4 від 29 вересня 2020 року, на обєкт нерухомості двокімнатна квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21). Згідно квитанції від 30.09.2020, [PERSON] сплачено кошти у розмірі 27680,00 грн за договором № Б2-67\\4 від 29.09.2020 (т. 1 а.с. 22). 04 липня 2022 року складено Акт приймання-передачі майнових прав між Приватним підприємством «Тенко», Продавцем, та [PERSON] , Покупцем. За даним актом Продавець передав, а Покупець прийняв майнові права на об`єкт квартири [ADDRESS] площею 79,50 кв. м на 4 поверсі в 2 під`їзді у житловому будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 23). 14 липня 2022 року Приватним підприємством «БТІ Експерт», видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , площею 79,50 кв. м на 4 поверсі в 2 під`їзді у житловому будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 24-27). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 28). Директором Приватного підприємства «Тенко» направлявся гарантійний лист від 29.11.2021 інвесторам будинку по [ADDRESS] , з якого вбачається, що Приватне підприємство «Тенко» гарантує здійснити пуск газу в будинку за поштовою адресою: [ADDRESS] до 31.12.2021 (т. 1 а.с. 29). 02 серпня 2021 року складено Акт готовності об`єкта до експлуатації, а саме: багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 30-32). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (т. 1 а.с. 33-35). Позивач працює в Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді начальника відділу маркетингу та постачання (т. 1 а.с. 36). З відповіді РГК «Івано-Франківськгаз» вбачається, що робочий проект на газопостачання багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] розроблено та погоджено на 10 поверхів, що відповідає ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» (т. 1 а.с.53). Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року по справі № 300/2291/23 апеляційну скаргу Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року по справі № 300/2291/23 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради до Приватного підприємства\~«Тенко», Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю\~Авалон\~(за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство\~Оператор газорозподільної системи\~«Івано-Франківськгаз») про скасування сертифіката задоволено повністю. Скасовано сертифікат №ІФ122210802874, виданий Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради 11 серпня 2021 року на об`єкт будівництва\~Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за поштовою/будівельною адресою: вул. П. Орлика Бельведерська -К.Данила по генплану № 3, 4, [ADDRESS] (т.1 а.с. 164-169). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи з питань землеустрою від 25.04.2024 №1646/23-28/171/24-28: 1. Копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.) Вид використання: для комерційного використання (обслуговування приміщення магазину-кафе) за адресою: [ADDRESS] , яка розроблена ФОП [PERSON] у м. Івано-Франківськ у 2023 році, за складом та змістом не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам із землеустрою та землекористування, зокрема вимогам ст.ст. 29, 55 Закону України «Про землеустрій», вимогам до виконання повного комплексу робіт великомасштабних топографічних знімань, які врегульовані Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженою наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 №56, та абзацу 3 пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». 2 Встановити, чи законно з дотриманням вимог земельного законодавства, встановлені межі земельної ділянки, які перенесені в натурі на місцевості та виражені 14 поворотними точками згідно Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) Вид використання: для комерційного використання (обслуговування приміщення магазину - кафе) ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС», не видається за можливе у зв`язку з тим, що вирішення даного питання виходить за межі компетенції експерта. 3. У технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.) Вид використання: для комерційного використання, (обслуговування приміщення магазину-кафе) за адресою: [ADDRESS] , яка розроблена ФОП [PERSON] у м. Івано-Франківськ у 2023 році, відсутнє будь-яке погодження із суміжними землевласниками/землекористувачами. 4. Конфігурація земельної ділянки площею 0,0341 та, яка розташована по [ADDRESS] , встановленої Державним актом на право власності на землю, а також планом земельної ділянки, погоджений начальником відділу земельних ресурсів М. Семанишин, директором Спільного українсько-македонського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю АВАЛОН» Кодзаєвим, та яка відображена в технічній документації із землеустрою щодо оформлення документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу спільному Українсько-македонському підприємству Товариство з обмеженою відповідальністю АВАЛОН», земельна ділянка розташована в [ADDRESS] , а (документація виготовлена Івано-Франківською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в 2006 рік) зображено на рисунку. 5. На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС» Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦІПЗ 03.07) Вид використання: для комерційного використання (обслуговування, приміщення магазину-кафе) за адресою: [ADDRESS] (документацію виготовляв ФОП [PERSON] ) у 2023 році було внесено зміни до меж та конфігурації земельної ділянки площею 0,0341 га з кадастровим номером 2610100000:04:002:0123. 6. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС» Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) Вид використання: для комерційного використання (обслуговування приміщення магазину-кафе) за адресою: [ADDRESS] (документацію виготовляв ФОП [PERSON] ) були внесені зміни до меж та конфігурації земельної ділянки (не переміщення земельної ділянки) за рахунок земель суміжних землекористувачів (землі комунальної власності Івано-Франківської міської ради). Площа частин земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:04:002:0123, що відповідно до технічної документації 2023 року були включені до даної земельної ділянки, однак не були у її межах станом на 2006 рік, становить 0,0165 га та 0,0015 га відповідно. 7. Копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «АЛАВІТ ПЛЮС» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.) Вид використання: для комерційного використання (обслуговування приміщення магазину-кафе) за адресою: [ADDRESS] , яка розроблена ФОП [PERSON] у м. Івано-Франківськ у 2023 році за складом та змістом не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам із землеустрою та землекористування, зокрема вимогам ст.ст. 29, 55 Закону України «Про землеустрій», вимогам до виконання повного комплексу робіт великомасштабних топографічних знімань; які врегульовані Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженою наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 №56, та абзацу 3 пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» (т. 1 а.с. 186-228). У відповідності\~зі статтею\~15\~Цивільного кодексу\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~ Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Положеннями статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19). Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У частині першій статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина перша, друга статті 614 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55)). Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункти 63, 89), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (пункт 119), від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх. Суд вважає, що заявлені вимоги про визнання дій відповідачів неправомірними не є належним способом захисту,оскільки не відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення. Суд вважає, що доведеність вимог невиконання умов договору відповідачами підлягає дослідженню судом з метою вирішення позову в частині, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (примусове виконання обов`язку в натурі) та пункту 9 частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (відшкодування моральної шкоди). Судом встановлено, що достатніми, належними та допустимими письмовими доказами доведено порушення, допущене замовником будівництва, а саме зазначення недостовірних даних у акті готовності, що спричинило відмову третьої особи у газопостачанні існуючої вже системи газопостачання до будинку [ADDRESS] . Такий факт став перешкодою позивачу у користуванні власною квартирою [ADDRESS] даного будинку, однак щодо наявності обмежень права володіння та розпорядження квартирою, то такі взагалі не доводилось позивачем у позові, як і в чому саме полягає таке порушення зі сторони чотирьох відповідачів. А тому суд вважає частково доведеними порушення існуючих у позивача прав в частині користування своєю власністю. Разом з тим пуск газу в подальшому відбувся. При цьому суд не вважає доведеними, що такі дії відповідачів пов`язані, як зазначено у вимозі, з добудовою, виготовленням технічних умов та введенням в експлуатацію 11 поверху як житлового, оскільки чи є такий поверх житловим, чи нежитловим матеріали справи не містять. Згідно статей 527, 530 Цивільного кодексу України, на які посилалася сторона позивача, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами укладеного договору купівлі-продажу майнових прав характеристика квартири містить, у тому числі, підведення системи внутрішнього газопостачання з монтажем лічильника газу. Отже, продавець майнових прав гарантував таке підведення та функціонування, що не дотримано замовниками будівництва в частині функціонування та забезпечення отримання такої послуги в подальшому власником житла [PERSON] . При цьому слід зауважити, що позивач просить визнати дії чотирьох відповідачів, що пов`язані з добудовою, виготовленням технічних умов та введенням в експлуатацію 11 поверху як житлового, неправомірними та такими, що порушують право позивача на володіння, користування та розпорядження майном та позбавляють права на підключення газопостачання. Такі доводи не є повністю доведеними, оскільки відповідач Приватне підприємство «Тенко» виступало замовником будівництва та стороною правочину з позивачем, а відповідач Спільне українсько-македонське підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон» є також замовником будівництва за даними при завершенні будівництва багатоквартирного будинку. Враховуючи те, що саме замовники об`єкта будівництва подали недостовірні дані стосовно акту введення в експлуатацію, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку, що дії саме вказаних відповідачів (1 та 2) є такими, що порушують право позивача на користування своєю власністю і завдають моральної шкоди їй такими діями. Щодо відповідача 3 Підприємства "Науково-творча майстерня "Архітрав" Прикарпатського центру української академії архітектури, яке виступало у відносинах із замовниками як генеральний проектувальник, а також відповідача 4 Приватного підприємства "Металоспецмонтаж" як генерального підрядника, то позивачем не доведено спричинення їй такими відповідачами шкоди. Щодо неможливості використання дороги чи прибудинкової території, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження відведення земель для спільного користування жителям будинку по [ADDRESS] .Крім того, утримання будинку та прибудинкової території здійснюється балансоутримувачем. Жодних інших доказів про створення перешкод позивачу саме у користуванні прибудинковою територією чи під`їзною дорогою до матеріалів справи не надано. Частиною третьою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини третьої-четвертої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Тлумачення статті 23 Цивільного кодексу України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Слід зазначити, що позивачем жодним чином не обґрунтовано визначений розмір моральної шкоди до кожного з відповідачів (наявність чи відсутність іншого житла, тривалість порушеного права, тощо). При цьому суд приймає до уваги, що позивач понесла моральні страждання, які були заподіяні їй внаслідок відсутності газопостачання до квартири, а саме на те, що вона була позбавлена можливості повноцінно використовувати житло, вести нормальний усталений спосіб життя. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховує встановлені судом обставини, те, що стороною позивача доведено, що мав місце факт відсутності газопостачання до її квартири, внаслідок дій саме двох відповідачів замовників будівництва та недотримання ними умов договору, характер та обсяг душевних страждань, фізичного болю та страждань, яких позивач зазнала у зв`язку з неможливістю використання майна належним чином, важкість вимушених змін у житті позивача, характер додаткових зусиль для організації свого життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі, що за переконанням суду, становить 10000,00 гривень, яка підлягає стягненню солідарно з Приватного підприємства «Тенко», Спільного українсько-македонського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон», що відповідає характеру встановленого судом правопорушення. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2573,60 грн (т. 1 а.с. 45). Позовні вимоги задоволені частково, тому слід стягнути із відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 536,80 грн, у рівних частках з кожного відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 317, 382, 383, 386, 527, 530 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial