Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю « АКЦЕНТ-БАНК », в особі представника Шкапенка О.В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 28.07.2021 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклав з Банком кредитний договір № А347СТ155101158623 щодо надання йому кредиту в розмірі 45000,00 грн. строком на 41 місяць (тобто до 27.12.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] , порушив умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2025 року виникла заборгованість в розмірі 98537,88 грн., що складається з: 42663,64 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 55874,24 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками. Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача на його користь 98537,88 грн. заборгованості за кредитним договором № А347СТ155101158623 від 28.07.2021 року та понесені судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2025 року зазначену цивільну справу передано на розгляд Миколаївського районного суду Одеської області за підсудністю. (а.с.30-31) Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 20.05.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.(а.с.46) Ухвалою Миколаївського районного суду від 27.05.2025 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом сторін. (а.с. 59-60) Копію ухвали про відкриття провадження по справі направлено сторонам для відома. Представник позивача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. (а.с. 5) Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв і клопотань на адресу суду не надходило. (а.с.72) Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем по справі. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. (а.с.6, 8) 28.07.2021 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклав з Банком кредитний договір № А347СТ155101158623 щодо надання йому кредиту в розмірі 45000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно. Загальні витрати за кредитом 70459,97 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 115459,97 грн.; реальна річна відсоткова ставка 109,01 %. (а.с.6-зворот, 7) Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] , порушив умови кредитного договору № А347СТ155101158623 від 28.07.2021 року щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. (а.с.10-зворот) Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2025 року виникла заборгованість в розмірі 98537,88 грн., що складається з: 42663,64 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 55874,24 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками. (а.с. 9-12) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2422 гривень 40 коп.

Outcome: approved