Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

1\~квітня 2025\~року позивач\~ТзОВ "Споживчий\~центр"\~звернувся в\~Бережанський районний\~ суд\~ з\~ позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. У поданому\~позові представник\~позивача зазначив, що 2 липня 2024 року між ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір -договір оферти № 02.07.2024-100002728,\~який був\~укладений шляхом\~підписання Заявки,\~що є\~невід`ємною\~частиною цього\~Договору.\~Відповідно до\~його умов\~ позивач\~ТзОВ "Споживчий\~центр"\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі 5\~000\~грн. терміном\~на 105\~календарних днів\~ із\~ фіксованою\~процентною ставкою\~за користування\~ кредитом та встановленою комісією за обслуговування кредитної заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за даним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 15 375грн., з яких 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6825грн. - заборгованість за відсотками, 1050грн. -комісії та 2500грн.- неустойки. Враховуючи викладене, позивач ТзОВ "Споживчий центр" просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом і понесені ним судові витрати у справі. 7 квітня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати вищевказані позовні вимоги ТзОВ "Споживчий центр" у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України вирішив постановити заочне рішення у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Судом були вжиті вичерпні засоби для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик. Згідно рішення від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ "Споживчий центр" позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до\~ст.\~4\~Цивільно-процесуального\~кодексу України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів.\~ Судом встановлено, що 2 липня 2024 року між позивачем ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір/оферти/ № 02.07.2024-100002728 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТзОВ "Споживчий центр" надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. на 105 календарних днів із кінцевою датою повернення вказаних коштів у термін до 14 жовтня 2024 року. Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 15 375грн., з яких 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6825грн. - заборгованість за відсотками, 1050грн. -комісії та 2500грн.- неустойки (а.с. 9). За вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 2\~липня 2024\~ року, яка містить електронний підпис відповідача, який здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Оскільки у наявних в матеріалах справи пропозиції ТзОВ "Споживчий центр" про укладення кредитного договору /оферти/ та заявки відповідача [PERSON] на отримання кредиту наявні всі істотні умови кредитного договору, зокрема, сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, графік платежів, вказана заявка підписана власноручним електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора Е298, тому суд вважає, що відповідач підписав кредитний договір та був проінформований про всі істотні умови вказаного кредитного договору. Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~частини другої\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Надані представником позивача докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку у термін, зазначений у ньому, не погасив заборгованості, тому суд, враховуючи зазначене дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за договором кредиту № 02.07.2024-100002728 від 2 липня 2024 року, яка становить 15375грн., тобто позовні вимоги визнати підставними і задоволити їх. Вирішуючи питання судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. А так як із матеріалів справи видно, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., що підтверджується долученою до справи (а.с. 6) платіжною інструкцією № СЦ00009582 від 1 квітня 2025року, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначені кошти також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved