Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 26 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 79975953. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач), згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача у сумі 18117,25 грн, з яких: 7672,5 заборгованості з основного боргу, 10444,75 грн заборгованості за відсотками. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Ухвалою суду від 27.05.2025 провадження по справі відкрито. 18.06.2025 представник відповідача на адресу суду надіслів письмові пояснення, у яких повністю заперечив проти задоволення позовних вимог у частині нарахування штрафних санкцій. Заперечення обгрунтовані тим, що відповідачка ніяких договорів не підписувала, кредитнеих коштів не отримувала, первинних документів, які свідчать про перерахування коштів відповідачці, матеріали справи не містять. Крім того, представник вказує на те, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору. Позивач просив суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 79975953, за умовами якого товариство надає позичальнику позику у розмірі 9900 грн (п.2.1 договору). Пунктом 2.2 договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 26.05.2024 по 24.06.2024. Стандартна процентна ставка становить 2,7 % за день. Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. 16.05.2024 після укладення шлюбу відповідачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», строк дії якого було продовжено, було укладено договір факторингу, відповідно до якого до позивача перейшли права вимоги за кредитним договором, в тому числі і до відповідача у сумі 18117,25 грн, з яких: 7672,5 заборгованості з основного боргу, 10444,75 грн заборгованості за відсотками., що підтверджується витягом з реєстру боржників від 28.10.2024, який є додатком до зазначеного договору факторингу. Відповідно до довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 07.05.2025, кошти у сумі 9900 грн були перераховані на рахунок відповідачки. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та відшкодування судових витрат. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було. Щодо заперечень представника відповідача, суд зазначає таке. Судом встановлено, що кредитний договір № 79975953 був укладений в електронній формі та підписаний з використанням одноразового ідентифікатора відповідачем. \~ \~ \~ \~Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~- дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). За встановленими у цій справі обставинами кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому\~відповідач\~через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого кредитодавці, (за обома договорами), надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору. Судом встановлено, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачкою та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивачки, цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі...". Факт укладення договорів підтверджується сукупністю доказів по даній справі: самими договорами, які містять одноразові ідентифікатори у гафах «Підпис позичальника»; довідка про ідентифікацію відповідача,; довідки про факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. За таких обставин, заперечення відповідача у тій частині, що він не укладав кредитних договорів та не отримував кредитних коштів, суд до уваги не приймає. Суд також вважає достатніми наявність доказів про перерахування коштів на рахунок відповідачки. Зокрема цей факт підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 07.05.2025, кошти у сумі 9900 грн були перераховані на рахунок відповідачки. Спростовуючи цей доказ, позивачка не надала власних підтверджень того, що цього факту не було, (наприклад, виписки із карткового рахунку по картці [NUMBER] ), а лише заперечила факт отримання коштів. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним кредитними договорами, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 7672,50 грн. підлягає задоволенню. Суд звертає увагу відповідачки на те, що при розрахунку заборгованості по тілу кредиту, позивачем було враховано здійснену нею оплату у сумі 2000 грн, на які вона вказує у своїх запереченнях, а тому стягненню підлягає не 9900 грн, як вказує відповідачка, а 7672,50 грн. згідно розрахунку позивача. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх, виходячи з розрахунку: за період з 26.05.2024 по 24.06.2024, 30 днів, 2,7 % за день користування кредитом (2,7% х 30 днів = 81 %). 7672,50 грн х 81 % = 6214,72 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 13887,22 грн, з яких: 7672,50 заборгованості з основного боргу, 6214,72 грн заборгованості за відсотками; У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 18117,25 грн. Водночас судом вирішено стягнути 13887,22 грн, що становить 76,6 %. Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору, суд зазначає таке. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи. Отже, з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору стягненню не підлягають.

Outcome: partial