Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

10 червня 2025 року рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до [PERSON] про стягнення боргу з житлово-комунальних послуг задоволено шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» боргу за період з 12 березня 2017 року по 11 листопада 2021 року з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в сумі 12363,05 грн., з 3% річних в сумі 1343,94 грн., з інфляційних втрат в сумі 4643,32 грн., а усього 18350,31 грн., а також витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн. Від представника ТОВ «Житлокомцентр», адвоката Зарівної С. В., 12 червня 2025 року надійшла заява з проханням суд ухвалити відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК додаткове рішення про стягнення понесених ТОВ «Житлокомцентр» витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. з відповідача, посилаючись на те, що при прийнятті рішення Покровським районним судом м. Кривого Рогу по справі № 212/4994/25 за позовом ТОВ «Житлокомцентр» до [PERSON] про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам не вирішено питання про відшкодування витрат на послуги з правової допомоги. Так на виконання укладеного 17.04.2025 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. договору про надання правничої допомоги позивачем були понесені витрати в сумі 7000 грн., тобто за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 4000 грн. та за складання відповіді на відзив 3000 грн., що підтверджуються актом прийому-передачі від 10.06.2025 року, які сплачуються вже після набуття рішенням законної сили. Отже, на підставі повного задоволення позовних вимог, просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Житлокомцентр» судові витрати за послуги професійної правової допомоги в сумі 7000 грн. Представник позивача, адвокат Зарівна С. В., до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити подану нею заяву без її участі, задовольнивши заявлені вимоги. Відповідачка,\~ [PERSON] ,\~у судове\~засіданняне з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду заяви належним чином. Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Житлокомцентр» про стягнення витрат за правничу допомогу підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3\~ст. 178 ЦПК\~України адвокат Зарівна С. В. при поданні позову в інтересах ТОВ «Житлокомцентр» повідомила про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести позивач через розгляд даної справи судом, які складались із витрат на правничу допомогу в сумі до 14000 грн. Відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК. В сенсі положень ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК суд враховує, що розгляд справи відбувся без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження, а представником позивача були дотримані вимоги закону щодо надання ТОВ «Житлокомцентр» орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу, а також подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з моменту ухвалення судом рішення у справі. Таким чином суд дійшов переконання, що наявні законні підстави для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання розподілу судових витрат за заявою адвоката Зарівної С. В., оскільки нею доведено поважність причин не подання доказів таких витрат до ухвалення рішення по справі. Судом було встановлено, що 17 квітня 2025 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. було укладено договір про надання правничої допомоги, за яким за надані клієнту послуги адвокату передбачено гонорар за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 4000 грн. та складання відповіді на відзив у сумі 3000 грн., які сплачуються після набуття рішенням законної сили (п. 4.1, 4.4 договору). При цьому фактично надані адвокатом Зарівною С. В. послуги з правничої допомоги ТОВ «Житлокомцентр» підтверджуються долученими нею актом прийому-передачі від 10 червня 2025 року, підписаний сторонами такої угоди, наданих адвокатом Зарівною С. В. послуг на загальну суму 7000 грн. по вказаній справі, що підтверджується також ордером та свідоцтвом про право на адвокатську діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що позивачем були фактично понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., які були підтверджені матеріалами справи. При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в загальній сумі 7000 грн. були доведені, за відсутності заперечень з боку відповідача, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості. Таким чином, оскільки суд задовольнив заявлені позовні вимоги ТОВ «Житлокомцентр», то витрати останнього на професійну правничу допомогу адвоката Зарівної С. В. у розмірі 7000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved