Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

20 січня 2025 року представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 22\~150,00 грн, сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №\~101441671, за яким відповідачу були перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 5\~000,00 грн. Зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач не виконав свої зобов`язання, тому загальна заборгованість за Кредитним договором складає 22\~150,00 грн, з яких: 5\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16\~200,00 грн заборгованість за відсотками, 950,00 грн заборгованість за комісією. 29 липня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №\~05Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором №\~101441671 від 06\~травня 2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення сум боргу за Договором не виконав ні перед первісним кредитором, а ні перед позивачем (фактором) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», тому залишається не погашеною заборгованість за Кредитним договором у сумі 22\~150,00 грн, з яких: 5\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16\~200,00 грн заборгованість за відсотками, 950,00 грн заборгованість за комісією. (а.с. 2-15) 30 квітня 2025 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області отримано матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, що направлені за підсудністю на підставі ухвали судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02\~квітня 2025 року. (а.с.\~34-35, 40) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а.с. 43-45) Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. У судове\~засідання представник\~позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не з`явився, скерував до суду заяву про проведення судових засідань за відсутності представника позивача, про проведення заочного розгляду справи не заперечував, інших клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с.\~128-129) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані поштові повідомлення, які повернулись до суду без вручення з підстав відмови адресата від поштового відправлення. (а.с.\~122, 131) Згідно ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах, у відповідності до положень ч.\~1 ст.\~280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи ТОВ «Мілоан» в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань, заяв чи заперечень від представника третьої особи на адресу суду не надходило. (а.с. 115, 127) Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 06\~травня 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~з використанням\~інформаційно-комунікаційної\~системи було\~укладено Договір\~про споживчий\~кредит №\~101441671,\~за яким\~Кредитодавець зобов`язується\~надати грошові\~кошти,\~а Позичальник\~зобов`язується повернути\~Кредитодавцю кредит,\~сплатити комісію\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом\~у встановлений\~Договором термін\~та виконати\~інші зобов`язання.\~За умовами\~п.п.\~1.2.-1.7.\~Договору відповідачу\~надано кредит\~у розмірі\~5\~000,00\~грн терміном\~на 12\~днів з\~06\~травня 2021\~року до\~18\~травня 2021\~року.\~Загальні витрати\~Позичальника за\~кредитом,\~що включає\~загальну суму\~зборів,\~платежів та\~інших витрат,\~пов`язаних з\~отриманням,\~обслуговуванням та\~поверненням кредиту,\~включаючи проценти\~за користування\~кредитом та\~комісії (без\~врахування суми\~(тіла)\~кредиту)\~складають 2\~150,00\~грн в\~грошовому виразі\~та 100\~відсотків річних\~у процентному\~значенні,\~і включає\~в себе\~складові,\~визначені у\~п.п.\~1.5.1-1.5.2\~Договору.\~Орієнтовна загальна\~вартість кредиту,\~що складається\~з суми\~загального розміру\~кредиту та\~загальних витрат\~за кредитом\~складає 7\~150,00\~грн.\~Загальні витрати\~Позичальника за\~кредитом,\~орієнтовна реальна\~річна процентна\~ставка,\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту,\~а також\~строк кредиту\~розраховані виходячи\~з припущення,\~що Позичальник\~отримає кредитні\~кошти в\~день укладення\~договору,\~а строк\~кредитування залишиться\~незмінним та\~що Кредитодавець\~і Позичальник\~виконають свої\~обов`язки на\~умовах та\~у строки,\~визначені договором,\~зокрема Позичальник\~здійснить повне\~погашення заборгованості\~в термін\~до 18\~травня 2021\~року.\~Комісія за\~надання кредиту\~складає 950,00\~грн,\~яка нараховується\~за ставкою\~19,00\~відсотків від\~суми кредиту\~одноразово.\~Проценти за\~користування кредитом\~складають 1\~200,00\~грн,\~які нараховуються\~за ставкою\~2,00\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом.\~Тип процентної\~ставки за\~цим Договором\~ фіксований.\~Стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~5,00\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом.\~Особливості нарахування\~процентів визначені\~п.п.\~2.2.-2.3.\~Договору. Відповідно до умов п.п. 2.1.-2.2. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1.-1.5.2 Договору, в термін (дату) до 18 травня 2021 року. у випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.\~1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.\~1.6 Договору, в сумі та на умовах п.\~2.3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.\~2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.\~1.6. Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування. За умовами п.\~2.2.3 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій \~ \~ \~ \~). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. (а.с. 68-78) Відповідно до п.\~2.1. Кредитного договору зобов`язання за Кредитним договором ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної карти, що вбачається з платіжного доручення №\~27394695 від 06\~травня 2021 року. (а.с. 79) 29 липня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №\~05Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором №\~101441671 від 06\~травня 2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача, що підтверджується Договором, актом прийманняпередачі реєстру боржників від 29 липня 2021 року, витягом з додатку до договору від 29 липня 2021 року. (а.с. 82-90, 92, 97) Внаслідок невиконання умов Договору №\~101441671 від 06 травня 2021\~року заборгованість за Кредитним договором становить 22\~150,00 грн, яка складається, зокрема з: 5\~000, 00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 16\~200,00 грн заборгованості за відсотками, 950,00\~грн заборгованості за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.\~80-81) 27 вересня 2024 року представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з метою досудового врегулювання сплати заборгованості на адресу [PERSON] направлено досудову вимогу за №\~3671301072-АВ. (а.с. 102) Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем на момент звернення позивача до суду матеріали справи не містять. Відповідно до ч.\~1 ст.\~5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.\~3 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.\~12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.\~13 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В силу ст.ст.\~205, 207 ЦК України договір, укладений в електронній формі вважається таким, що укладений в письмовому вигляді. За нормою ст.\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.\~526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.\~599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.\~1 ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.\~1 ст.\~611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~1 ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання фінансового кредиту, укладеного з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування коштами, розмір і типи процентних ставок, розмір комісії та інших платежів. Договір про надання фінансового кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджують порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування цими коштами, сплати комісії. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не спростований відповідачем. Відступлення права вимоги підтверджується договором, витягом до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі. Відповідно до ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позову позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому за рахунок відповідача понесених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6\~000,00 грн. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.\~3 ст.\~137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п.\~2 ч.\~3 ст.\~141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального законодавства, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на практику Європейського суду, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу правову допомогу суду представлено докази, а саме: Договір №\~42649746 від 01\~листопада\~2024 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Стародуб Іриною Володимирівною, додаткову угода від 30 листопада 2024\~року до Договору №\~42649746, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 30 вересня 2024\~року, акт №\~101441671 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30 листопада 2024 року, який включає в себе такі види правничої допомоги: 1)\~правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на суму 2\~250,00 грн за 1,5 год. витраченого часу; 2)\~складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 3\~000,00 грн за 3 год. витраченого часу; 3)\~формування додатків до позовної заяви (письмові докази) на суму 750,00 грн за 1 год. витраченого часу. Загальна вартість послуг склала 6\~000,00 грн. (а.с.\~17-18, 104-109) При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд враховує, що дана категорія справ не є складною, законодавство у сфері стягнення кредитної заборгованості є стабільне і судова практика має ознаку єдності. Тому, заявлені до відшкодування витрати є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Отже, з врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціни позову, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6\~000,00 грн є явно неспівмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 2\~000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2\~422,40 грн, яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved