Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20 листопада 2019 року приблизно о 10 год. 05 хв. в м. Суми по пр. М. Лушпи, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet»,д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідачки, та автомобіля «Honda Accord»,д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень , а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до постанови Зарічного районного суду м.Суми від 05 лютого 2020 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки. На дату скоєння ДТП відповідачка не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda Accord»,д.н.з. [NUMBER] , склала 32509 грн. 46 коп. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 25390 грн. 91 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1477858 від 16 квітня 2020 року. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 850 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №812630 від 29 січня 2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 26240 грн. 91 коп. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідачки у розмірі 26240 грн. 91 коп. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідачки суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 26240 грн. 91 коп. та судові витрати в сумі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного порядку з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 04 березня 2025 року, о 13 год. 00 хв. 04 березня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 16 червня 2025 року о 13 год. 30 хв. за клопотанням відповідачки. 13 березня 2025 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 20 листопада 2019 року, а регламентна виплата здійснена 16 квітня 2020 року. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності до спірних правовідносин встановлений тривалістю у три роки. Однак, позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2024 року, тобто після спливу строків позовної давності. Вважає, що строк позовної давності на момент подачі позову до суду сплив, а тому з підстав передбачених ч.4, ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України, є підстави відмовити у позові МТСБУ до відповідачки про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Посилаючись на вказані обставини, просить відмовити у задоволенні позову МТСБУ про стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 26240 грн. 91 коп. (а.с.45). 17 березня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що згідно із п. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресивним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. В даному випадку основним зобов`язанням є виплата страхового відшкодування в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1477858 від 16 квітня 2020 року. Згідно відмітки банку на даному платіжному дорученні виплату було проведено 16 квітня 2020 року, тобто останній день подання позовної заяви 16 квітня 2023 року. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України введено в дію воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. В подальшому, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві і перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи вищевикладене та те, що строк позовної давності у даній справі повинен був закінчитися 16 квітня 2023, але під час воєнного стану, позивач вважає що строк позовної давності не сплинув. Посилаючись на вказані обставини, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.49-50). В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2020 року у справі № 591/7416/19 відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За цією постановою встановлено, що 20 листопада 2019 року о 10 год. 05 хв. в м.Суми по пр. М. Лушпи, в районі будинку 7, відповідачка, керуючи т/з «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху праворуч, не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкоду або небезпеки іншим учасникам руху, здійснила зіткнення з автомобілем «HondaAccord», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДЬП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР України (а.с. 23- 24). 20 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП (а.с.5) та заявою про виплату страхового відшкодування від 20 листопада 2019 року (а.с. 25). Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Honda Accord, реєстраційний номер [NUMBER] складає 28816 грн. 89 коп., що стверджується звітом № 73-19 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 23 грудня 2019 року (а.с. 3-15). Виплата відшкодування МТСБУ на користь [PERSON] у розмірі 25390 грн. 91 коп. підтверджується копією платіжної інструкції №1477858 від 16 квітня 2020 року (виплата по справі №64754, згідно наказу №4508 від 16.04.2020 р., т.з. [NUMBER] ) (а.с. 18) та копією платіжного дорученням №812630 від 29 січня 2020 року на суму 850 грн. 00 коп. про оплату послуг аварійного комісара (експерта) (а.с.18-зворот). Всього на суму 26390 грн. 91 коп. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Згідно вищевказаного Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.\~29\~вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на те, що МТСБУ виплатило страхове відшкодування потерпілій від ДТП особі за відповідача, то воно набуло у відповідності до вищезазначених правових норм право на відшкодування такої виплати відповідачкою у порядку регресу у розмірі страхового відшкодування в сумі 26240 грн. 91 коп. Що стосується позиції відповідачки про порушення стороною позивача строків позовної давності, суд зазначає наступне. Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК України. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК України), а також\~статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК України\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення\~статті 515 ЦК України\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. При суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілому у ДТП особі виплачено МТСБУ 16 квітня 2020 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Позивач звернувся до суду з позовом 06 грудня 2024 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України\~Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі. Згідно зі\~статтею 1Закону України від 12 травня 2015року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»\~воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Статтею 64 Конституції України\~передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень. У період дії в Україні воєнного стану позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків (визначення початок перебігу, закінчення строків, вчинення дій в останній день строку тощо), у тому числі і загальні правила обчислення позовної давності. 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(№ 2120-IX), відповідно до якого\~прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Таким чином,\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(№ 2120-IX) розширив обставини зупинення позовної давності. Відповідно до пункту 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказана норма набрала чинності 17 березня 2022 року на підставі\~Закону України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Отже, з 15 березня 2022 року перебіг позовної давності зупинився для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб. Причому, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування воєнного стану. І лише від дня припинення останнього, обчислення строку захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного суб`єктивного права в судовому порядку продовжиться, з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Таким чином, оскільки загальний трирічний строк пред`явлення вказаного позову спливав 16 квітня 2023 року, тобто під час дії воєнного стану, то цей строк не сплив, а продовжувався до кінця його дії. За таких обставин позовні вимоги МТСБУ про стягнення з [PERSON] завданих збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в сумі 3028 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved