Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Водопийко Х.Т. звернулася до\~суду із\~заявою про\~видачу обмежувального\~припису.\~ В обґрунтування\~заяви зазначає,\~що за адресою [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] , його дружина та донька [PERSON] 15.11.2024 року суддею Франківського районного суду м.Львова було винесено рішення, відповідно до якого заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно його доньки [PERSON] задоволено повністю, заборонено останній перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] строком на 6 місяців. Згідно вироку Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Не зважаючи на вищевказаний вирок суду, [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство стосовно свого батька. Так, 27.05.2025 року був знов винесений терміновий заборонний припис серії АА №393059, відповідно до якого 27.05.2025 року о 20:00 год. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинила відносно свого батька [PERSON] повторно психологічне домашнє насильство, а саме нецензурними словами виражалась, погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю. Цього ж дня, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №681217, відповідно до якого 27.05.2025 року о 20:00 год., громадянка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинила відносно свого батька [PERSON] повторно психологічне домашнє насильство, а саме виражалась нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП. Наразі [PERSON] продовжує вчиняти протиправні дії відносно заявника та його дружини, а тому просить заяву задоволити та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять таку задоволити. Заінтересована особа [PERSON] заперечила проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 2, 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч.2\~ст.26\~Закону\~України\~«Про\~запобігання\~та\~протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Пунктом четвертим\~частини першої\~статті 18\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~передбачено,\~що до\~завдань у\~сфері запобігання\~домашньому насильству\~належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 10 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно положень статті 1 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, визнаються\~жорстоким поводженням з дитиною. А дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток у зв`язку жорстоким поводженням, зокрема домашнім насильством, має статус\~дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Судом встановлено, що згідно довідки Львівського комунального підприємства «Південне» №3440 від 27.12.2023 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 25.03.1994 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2025 року стосовно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №393059. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №681217 від 27.05.2025 року, [PERSON] 27.05,2025 року о 20:00 год. за адресою: [ADDRESS] вчинила відносно свого батька [PERSON] повторно психологічне домашнє насильство, а саме: ображала, принижувала, погрожувала фізичною розправою, чим завдано шкоди психологічному здоров`ю та чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173/2 КУпАП. Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення [PERSON] домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження вчинення [PERSON] таких дій, а тому заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на три місяці з метою захисту заявника від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку [PERSON] . Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Згідно\~правового висновку,\~зробленого Верховним\~Судом у\~справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: partial