Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час проживання в шлюбі з відповідачем у них [INFO] народилася дитина [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не проявляє інтересу до дитини, ігнорує зустрічі, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини та стягнути з неї понесені судові витрати. У судове засідання 26 червня 2025 року позивач не з`явився, подав письмову заяву, у якій справу просив розглянути у його відсутність (а.с.99). Крім того, у судове засідання 26 червня 2025 року представник відповідача не з`явилася, подала письмову заяву, у якій справу просила розглядати у її відсутність та відсутність відповідача (а.с.100). Суд, заслухавши пояснення позивача, який позов підтримав, відповідача та її представника, які позов не визнали, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, зважаючи на таке. Пунктом 2 ч.1\~ст.164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони з 4 липня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Путивльського районного суду Сумської області від 22 червня 2022 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10) Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.11). Заочним рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 17 липня 2024 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за місцем його реєстрації та проживання: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до довідки-характеристики Рев`якинського старостинського округу Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області №59 від 23 жовтня 2024 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] за місцем проживання характеризується добре (а.с.14). Згідно з характеристикою №469 від 23 жовтня 2024 року Путивльського ліцею №1 ім.Р.Руднєва Путивльської міської ради, [PERSON] характеризується добре, його вихованням займається батько. Матір участі в житті дитини не бере (а.с.15). Відповідно до довідок КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради від 29 жовтня 2024 року [PERSON] за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався (а.с.16). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї по [ADDRESS] створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини (а.с.17-18). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] працює на посаді підсобного працівника в ТОВ «Арго» та отримав за період з 2 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року заробітну плату в розмірі 40149 грн. 79 коп. (а.с.19). Згідно з висновком психолога щодо емоційного стану дитини, зв`язки з матір`ю і батьком №486 від 4 листопада 2024 року, вихованням дитини [PERSON] займається батько [PERSON] , мати дитини [PERSON] з дитиною не проживає і не приділяє уваги вихованню дитини (а.с.20). [PERSON] 10 квітня 2024 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , взяла собі шлюбне прізвище [PERSON] , і вони разом є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.47-52). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що є матір`ю [PERSON] та зазначила, що [PERSON] після фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] , покинула його та дитину, і після чого до дитини не приїжджала, з дитиною не спілкується, не цікавиться його життям та розвитком, не підтримує матеріально. Свідок [PERSON] суду показала, що є свекрухою [PERSON] та зазначила, що остання є хорошою матір`ю, вона часто їздила до [PERSON] , постійно цікавиться життям дитини. Підстави ставити під сумнів такі показанням свідків у суду відсутні. [PERSON] під час з`ясування судом його думки пояснив, що з матір`ю він не хоче спілкуватись, оскільки вона їх покинула. Згідно з висновком Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 12 березня 2025 року вважається недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також рекомендовано [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] та брати участь у його вихованні (а.с.73-74). Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених\~у судовому\~засіданні доказів\~убачається,\~що відповідач на теперішній час неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, проте це зумовлено тим, що вона проживає на значній відстані від дитини та має ще двох дітей у новому шлюбі 2023 року народження та 2024 року народження. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed