Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

17 квітня 2025 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 10 400,00 гривень та судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2021 року о 13:30 у місті Запоріжжя, на вулиці Звенигородська, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу «Fiat» реєстраційний № [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Fiat» реєстраційний № [NUMBER] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP/1585364 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». У відповідності до умов вказаного Договору обов`язкового страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. Відповідно до Постанови Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.06.2021 року по справі 334/4008/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 130 КУпАП, та відповідно винним у настанні дорожньо-транспортній пригоди. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа в рамках договору прямого врегулювання та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт та виплачене страхове відшкодування, яке складає 10 400,00 грн. Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1191 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страховику потерпілої особи, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників, призначено судове засідання. На підставі Закону України № 4273-IX від 26.02.2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», який набрав чинності 25.04.2025 року, відбулася зміна найменування Ленінського районного суду міста Запоріжжя на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести судовий розгляд по справі за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 12.06.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76\~ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї документів, 29.05.2021 року о 13:30 у місті Запоріжжя, на вулиці Звенигородська, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «Fiat Ducato», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.06.2021 року по справі 334/4008/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 130 КУпАП, тобто винним у настанні дорожньо-транспортній пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» (договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АР №1266637). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Fiat», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AP №1585364 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». В рамках договору прямого врегулювання, після настання страхового випадку, потерпілий [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про виплату страхового відшкодування. На підставі цієї заяви та наданих документів ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено страховий акт №38360/21 від 23.06.2021 року, відповідно до якого, сума страхового відшкодування склала 10 400 грн. 00 коп., яка в подальшому перерахована позивачем на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №9381 від 23.06.2021 року. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом у позивача регресної вимоги до відповідача, та невиконання відповідачем виплати на користь позивача в позасудовому порядку. Відповідно доч.1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказаній нормі кореспондує такожст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до вимог ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За нормами ч.6 ст.82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яка на підставі заяви потерпілого в рамках договору прямого врегулювання виплатила останньому 10 400 грн. 00 коп. страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 10\~400,00 грн., у зв`язку з чим набув право зворотної вимоги до відповідача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved