Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з березня 2021 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги вмотивовує тим, що з 18.03.2011 року вона та відповідач перебували у шлюбі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало чинності. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання спільної із позивачкою дитини, досудове врегулювання спору не можливе. В 2021 році [PERSON] вже зверталась до суду із позовними заявами до [PERSON] про стягнення аліментів, проте вимоги останньої було залишено без розгляду. Зазначає, що 2021 році мати позивача, яку позивач вважає за необхідне в подальшому викликати до суду у якості свідка, зверталась до відповідача з проханням надавати фінансову допомогу на утримання дитини [PERSON] , проте відповідач відмовив останній. Також, дитина самостійно пише смс повідомлення батьку з проханням надати кошти, проте відповідач відмовляє або взагалі не відповідає на повідомлення дитини. 3 огляду на зазначені обставини, з метою захисту свого права на отримання аліментів, а також захисту права малолітньої доньки [PERSON] змушена звернутись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, проте вимога заявлена не з дня звернення до суду, а за три роки до звернення до суду, адже весь цей час позивачка просила відповідача сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки. Розмір аліментів на утримання дитини позивачка вважає за необхідне заявити у розмірі (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак її представник надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за її відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в шлюбі, який відповідно до рішення від 07.06.2016\~року Малиновського\~районного суду\~міста Одеси\~у справі\~№ 521/9026/16-ц, було розірвано. Рішення набрало законної сили 17.06.2016 року. (а.с. 15-16) У подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видано Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 727. (а.с. 9) Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 23.02.2024 року № 2024/001921179, [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), також її донька [PERSON] відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001921489 від 23.02.2024 року також зареєстрована за тією ж адресою (а.с.10). Донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Причиною звернення до суду з дійсним позовом став факт відсутності домовленості між батьками щодо розміру матеріального утримання з боку батька, надання ним повноцінної матеріальної допомоги на утримання доньки, маючи на те відповідну змогу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки позивач сама утримує малолітню дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої спільної дитини. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх спільної дитини у частці від доходів відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність направі власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другоюстатті 182 СК України визначено, що розмір аліментів маєбути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини.\~ Згідно актового запису № 648, зареєстрованого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.88) Згідно актового запису № 4113, зареєстрованого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.90) Згідно з частиною третьою статті 70 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування з заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. [PERSON] , будучи батьком трьох неповнолітніх дітей, зобов`язаний в силу закону (стаття 180 СК України) їх утримувати, незалежно від наявності чи відсутності судового рішення. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів ще двох дітей, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат,\~\~суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша\~статті 192 СК України). Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що\~ч. 2\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такою вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 року у справі № 635/6268/18; від 27.01.2020 року у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 року у справі № 756/14483/18. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач (постанова Верховного Суду від 09.04.2020 року (справа №199/3429/18)). Відповідно до переписки в мобільному додатку «VIBER» вбачається, що донька [PERSON] надсилала батьку повідомлення з проханням про фінансову допомогу. (а.с. 17-19) В травні та липні 2021 році [PERSON] вже зверталась до суду із позовними заявами до [PERSON] про стягнення аліментів, проте ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2021 року та увалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року позовні заяви було повернуто позивачу. (а.с. 20-21,22-23) В судовому засіданні 05.05.2025 року свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила наступні обставини. Що з того часу як сторони розлучилися, а саме з 2016 року відповідач участі у вихованні дитини не приймає, зокрема не надає фінансової допомоги. Зазначила, що вона дзвонила відповідачу з проханням про фінансову допомогу для онуки, одного разу він перерахував 1\~000 грн. та один раз зробив невелику покупку, після чого заблокував її номер телефону. Вказувала, що знає про те, що відповідач працює далекобійником і гроші на карту отримає його теперішня жінка. Підтвердила, що позивач зверталася неодноразово за матеріальною допомогою до відповідача та сама дитина також писала батьку з проханнями, після чого він її заблокував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є двоюрідною сестрою відповідача. Пояснила, що відповідач не допомає ні своїй першій дитині, ні другій і взагалі доньку ігнорує. Також вказала, що у відповідача є рідний брат, який є хрещеним дитини [PERSON] та саме він купував одяг та взуття дитині. Підтвердила, що позивач просила у відповідача про матеріальну допомогу для дитини, однак відповідач відмовив їй. Зазначила, що їй відомо про те, що відповідач працює далекобійником не офіційно у свого тестя та отримує зарплату його теперішня дружина. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Позивачка просить суд стягнути аліменти з 15.03.2021 року, тобто за три роки до звернення до суду. Відповідно до наданих позовачем доказів, вислухавши свідків пояснення свідків, судом встановлено, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.\~ Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дочки можливо визначитиу розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Також, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial