Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

10 лютого 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій прохає: - розірвати договір оренди землі від 06 лютого 2022 року № 115/22, укладений між орендодавцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та орендарем Фермерським господарством «Некст» (код ЄДРПОУ 43426401) щодо оренди земельної ділянки площею 1,000 га для ведення особистого селянського господарства на території Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (кадастровий номер 5321884400:00:004:0054) на строк 7 (сім) років, номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 47713318 від 26.08.2022; - стягнути із Фермерського господарства «Некст» на користь [PERSON] за договором оренди землі від 06 лютого 2022 року № 115/22 заборгованість по сплаті орендної плати за 2022-2024 роки у розмірі 4446,00 грн. - стягнути з відповідача на її користь сплачений судові витрати у розмірі 10422,40, в тому числі судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 8000,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (кадастровий номер 5321884400:00:004:0054), що підтверджується рішенням Кунівської сільської ради від 05.11.2020 № 9 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2020. 06 лютого 2022 року між [PERSON] -орендодавець (далі по тексту-позивач) та Фермерським господарством «Некст» - орендар (далі по тексту-відповідач) укладено договір оренди землі (далі по тексту-договір), відповідно до якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 1,0000 га, кадастровий номер 5321884400:00:004:0054, нормативно - грошова оцінка станом на підписання договору оренди становила 1482 грн. 00 коп. Договір укладено на 7 (сім) років. У 2022 році орендар повинен був сплатити орендну плату в сумі 1482,00 грн., однак взагалі не сплатив орендної плати. У 2023 році орендар повинен був сплатити орендну плату в сумі 1482,00 грн., однак взагалі не сплатив орендної плати. У 2024 році орендар повинен був сплатити орендну плату в сумі 1482,00 грн., однак взагалі не сплатив орендної плати, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків за 2020-2024 роки [PERSON] . Орендар є податковим агентом, на якого покладений обов`язок щодо розрахунку та сплати податків і зборів із суми орендної плати. Таким чином, загальна заборгованість орендаря по сплаті орендної плати за 2022-2024 роки складає 4446,00 грн. (1482,00 х 3=4446,00). Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про погашення заборгованості по орендній платі та пропонувала дострокового розірвати договір. Однак, відповідач її вимоги проігнорував, заборгованості по орендній платі не погасив. Заходи досудового врегулювання спору проводилися у вигляді вимоги до відповідача про погашення заборгованості по орендній платі та пропозиції про дострокове розірвання договору оренди землі. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Позивачка вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з порушенням відповідачем суттєвих умов договору оренди землі, які передбачені Законом України «Про орендну землі». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу, 10.02.2025 передано на розгляд головуючому судді Мороз Т.М. Ухвалою від 11 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання на 05 березня 2025 року. Ухвалою від 05 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 18 березня 2025 року. Ухвалою від 18 березня 2025 року задоволено заяву судді Мороз Т.М. про самовідвід у цій справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 31 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження повторно по суті без проведення підготовчого провадження, у справі призначено судове засідання на 08 травня 2025 року. 08 травня 2025 року судове засідання відкладено на 24 червня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 24 червня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача, адвокатом Галушко С.С. до суду надійшла заява у якій останній прохає справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Представник відповідача Фермерського господарства «Некст», будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідачем не поданий, суд розглядає справу за наявними у ній даними і доказами. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Зважаючи на викладене, на підставі ст.ст. 128, 178, 223, 240, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів при заочному розгляді справи. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення тридцять сьомої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 05 листопада 2020 року № 9 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0000 га кадастровий номер 5321884400:00:004:0054, що знаходиться за межами населених пунктів на території Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 47713318, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 1,0000 га з кадастровим номером 5321884400:00:004:0054, що розташована на території с. Колісниківка Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 26.08.2022 (а.с.13). 06 лютого 2022 року [PERSON] уклала із Фермерським господарством «Некст» договір оренди землі № 115/22 площею 1,0000 га, кадастровий номер земельної ділянки 5321884400:00:004:0054, яка розташована на території с. Колісниківка Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, строком на 7 років (а.с.11-12). Згідно п. 7 договору, договір укладено на 7 (сім) років. Згідно п. 8 договору, договір вважається укладеним та діє з моменту проведення державної реєстрації речового права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 13 договору, розмір орендної плати встановлюється у сумі 1482,00 грн. за кожен рік користування всією земельною ділянкою. Згідно п. 14 договору, орендар може сплачувати орендну плату у натуральній, відробітковій або змішаній формі, у такому разі в рахунок орендної плати орендар передає орендодавцю товари, продукцію, послуги за визначеними господарством цінами. Згідно п. 20 договору, періодичність виплати орендної плати з 1 вересня по 31 грудня щороку протягом терміну дії даного договору. Згідно п. 39 договору, орендодавець має право на отримання орендної плати за земельну ділянку; вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п. 42 договору ,орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Згідно п. 47 договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний на підставі судового рішення. Згідно п. 56 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. У 2022 році орендар повинен був сплатити орендну плату в сумі 1482,00 грн., однак взагалі не сплатив орендної плати. У 2023 році орендар повинен був сплатити орендну плату в сумі 1482,00 грн., однак взагалі не сплатив орендної плати. Таким чином, загальна заборгованість орендаря по сплаті орендної плати за 2022-2024 роки складає 4446,00 грн. (1482,00 х 3=4446,00). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладення договору. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції ,якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про орендну землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки ,а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Із вищенаведених положень законодавчих актів України, які регулюють спірні відносини, випливає, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. За ст. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із частиною першою статті 210 ЦК України та частиною першою статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності з моменту державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати та право орендодавців на її отримання виникає після проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 17.10.2024 вбачається, що після виплати орендної плати за 2020 рік (а.с.14-15, рядок № 4) відповідачем позивачці здійснювалася лише одна виплата в розмірі 1482,00 грн. (а.с.14-15). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не сплатив позивачці орендну плату за землю за 2022 рік в сумі 1482,00 грн., за 2023 рік в сумі 1482,00 грн. та за 2024 рік в сумі 1482,00 грн. в загальній сумі 4446,00 грн. Таким чином, відповідач порушив істотні умови договору оренди землі. Відповідач суду не надав доказів виплати орендної плати позивачці. Наведене вказує на грубе порушення відповідачем, як орендарем за договором оренди, своїх договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати. Враховуючи факт систематичної, з огляду на викладене вище, несплати орендної плати на користь позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», статті 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України та умов спірного договору є достатньою правовою підставою для розірвання спірного договору оренди землі, укладеного з Відповідачем та стягнення з нього заборгованості по орендній платі, позов є обґрунтованим, а отже слід розірвати договір оренди землі площею 1,0000 га, кадастровий номер земельної ділянки 5321884400:00:004:0054, що розташована на території Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, № 115/22 укладений 06 лютого 2022 року між Фермерським господарством «Некст» (код ЄДРПОУ 43426401) та [PERSON] [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Крім цього, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, надано суду договір про надання правничої допомоги № 158 від 30 грудня 2024 року, укладений між позивачем, [PERSON] та адвокатом, Галушко С.С., акт № 1 приймання-передачі правничих послуг від 08.02.2025, розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, відповідно до якого узгоджений між сторонами розмір витрат на правову допомогу складає 8000,00 грн, а також письмові докази фактичної їх оплати на суму 8000,00 грн (а.с.18-21). Дані докази суд визнає належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивачки відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України, при цьому відповідачем не заявлено обґрунтованих доводів стосовно не співмірності витрат на правничу допомогу. Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивачка прохає стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Outcome: approved