Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

03.03.2025 зазначена позовна заява надійшла до Володарського районного суду Київської області у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», у якій позивач, посилаючись на обставини викладенні у позові та на ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 175, 184, 274 ЦПК України, просить суд: 1. стягнути з відповідача: -заборгованість за договором № 101151827 від 23.07.2021 у розмірі 51810,87гривні; -понесені витрати на сплату судового збору - 2422,40 гривень; -понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 гривень; 2.розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження; 3.розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. 12.03.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 11.04.2025 та одночасно судом витребувано оригінали письмових (електронних) доказів, які містяться в кредитній справі відповідача та договорів факторингу на, які позивач посилається у позові. 11.04.2025 суд задовольнив клопотання представниці позивача про перехід розгляду справи з спрощеного порядку без виклику сторін у спрощений порядок з викликом сторін та призначив судове засідання на 09.05.2025 о 10:00. 07.04.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду засобами поштового зв`язку та надіслав письмові пояснення на ухвалу суду від 12.03.2025. У поясненнях позивач, підтримує позовні вимоги та просить суд долучити до матеріалів цивільної справи оригінали письмових доказів (електронні примірники): договір про споживчий кредит № 101151827 від 23.07.2021; графік платежів (додаток №1) за договором про споживчий кредит № 101151827 від 23.07.2021; паспорт споживчого кредиту № 101151827 від 23.07.2021(додаток №2); анкету-заяву на споживчий кредит № 101151827 дата створення 23.07.2021; правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» ( в редакції від 13.07.2021). Одночасно позивач надав для огляду: нотаріально завірену копію договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023; нотаріально завірений акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023; нотаріально завірений витяг з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (стосовно боржника [PERSON] ); нотаріально завірену копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023; відомості про щоденні нарахування та погашення відносно боржника, [PERSON] , згідно договору про споживчий кредит № 101151827 від 23.07.2021; оригінал платіжного доручення № 30227512 від 23.07.2021 щодо перерахування кредитних коштів; оригінал довідки про ідентифікацію особи боржника; лист АТ КБ «ПриватБанк» від 26.09.2024 з випискою по рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період часу з 23.07.2021 по 24.07.2021; картку обліку виконання договору № 101151827 від 23.07.2021. Стосовно надання оригіналу договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 зауважив, що оригінал такого та додатки до нього, в тому числі оригінал реєстру боржників, перебуває у сторін договору ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал», тому надати його неможливо оскільки позивач не є стороною зазначеного договору. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові, оригінали наданих письмових доказів. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, шляхом направлення на адресу його зареєстрованого місця проживання відповідних процесуальних документів, про що свідчить поштові повідомлення доєднані до матеріалів справи та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» ( а.с.97, 98, 101, 102, 106). Своїм правом щодо надання відзиву відповідач не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву, оглянувши оригінали письмових (електронних) доказів та нотаріально завірені копії доказів надані позивачем на запит суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 23.07.2021 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит № 101151827 ( а.с.20 -25). Згідно п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 23.07.2021. Відповідно до п.1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 22.08.2021. Згідно п. 1.5.1 комісія за надання кредиту складає 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово, згідно п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до положень п. 7.1. договору сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати, встановленої у п. 1.4. договору. Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до договору № 101151827) до 22.08.2021 позичальник мав сплатити 15500,00 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - сума кредиту; 4500,00 гривень - проценти за користування кредитом; 1 000,00 гривень - комісія за надання кредиту (зворотній бік а.с. 24). Згідно з паспортом споживчого кредиту (додаток № 2 до договору № 101151827) сума кредиту становить 10 000,00 гривень; строк кредитування - 30 днів; у розділі «Додаткова інформація» викладений зміст пунктів 2.3.1.1., 2.3.1.2. договору (а.с. 25). Договір підписаний Позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію від 23.07.2021 (а.с. 30). Відповідно до анкети-заяви на кредит № 101151827 дата створення 23.07.2021 сума кредиту 10 000,00 гривень; дата повернення кредиту 22.08.2021; комісія за надання кредиту 1 000,00 гривень; проценти за користування кредитом 4500,00 гривень (а.с. 26). Відповідно до платіжного доручення № 30227512 від 23.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000,00 гривень; призначення платежу: кошти згідно з договором № 101151827 ( зворотній бік а.с. 30). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 101151827 (відомостями про щоденні нарахування та погашення), складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», станом на 30.11.2021 заборгованість за договором № 101151827 становить: заборгованість за тілом кредиту 8447,00 гривень, заборгованість за процентами 16755,82 гривень, заборгованість за комісіями 0,00 гривень(а.с. 31-32). Позивач на ствердження зарахування кредитних коштів окрім зазначеного надав лист АТ КБ «ПриватБанк» від 26.09.2024 з випискою по рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період часу з 23.07.2021 по 24.07.2021. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 101151827 від 23.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ( а.с. 33-35). Відповідно до п. 2.1. Договору первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеного між клієнтом і боржниками. Згідно із витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, відповідач [PERSON] є боржником за Договором № 101151827 від 23.07.2021 із загальною сумою заборгованості 25202,82 грн, з яких: 8447,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16755,82 грн - заборгованість по процентам, 0 - заборгованість по комісії ( а.с. 38). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 в тому числі за договором № 101151827 від 23.07.2021, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ( а.с. 39-41). Відповідно до п. 2.1. Договору первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у Додатках до Договору. Згідно із Реєстру боржників [PERSON] є боржником за договором № 101151827 від 23.07.2021 із загальною сумою заборгованості 61524,92 грн, зокрема: 8447,00грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 53077,92 грн - сума заборгованості за процентами, 0 - заборгованість по комісії ( а.с. 7, 43-44). Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Так, на підтвердження укладення договору позивачем надано довідку про ідентифікацію. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, суд дійшов висновку, що при укладені вищезгаданого кредитного договору було дотримано умови та порядок укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу вимог ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до положень ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Позивач в своїй позовній заяві вказує, що відповідач має заборгованість за договором № 101151827 від 23.07.2021, укладеним між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , із загальною сумою заборгованості 61524,92 грн, а саме: 8447,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 53077,92 грн - сума заборгованості за процентами, 0 - заборгованість по комісії. Одночасно посилається на принцип розумності, співмірності та пропорційності просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі - 51810,87 грн, з яких: 8447,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 43363,87 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором у цій справі судом встановлено, що відповідач періодично здійснював платежі щодо погашення заборгованості за тілом кредиту, тому, вимога позивача про стягнення основної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8447,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення процентів то суд доходить наступних висновків. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18) (пункт 107); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами у сумі 43 363,87 грн. Однак згідно із умовами договору строк кредитування визначено до 22 серпня 2021 року (30 днів), при цьому згідно з графіком платежів проценти за користування кредитом за період з 23.07.2021 по 22.08.2021 становлять - 4500,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у період строку кредитування у розмірі 4500,00 грн. Водночас поданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом дозволяє дійти висновку, що нарахування відсотків здійснювалося поза межами встановленого строку кредитування і всупереч узгодженій вартості кредиту. Суд акцентує увагу, що умови кредитного договору повинні бути чіткими та зрозумілими, а нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами фінансових послуг тлумачаться на користь споживача. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за відсотками, суд застосовує тлумачення "contra proferentem" та керується чітко обумовленими між сторонами договору № 101151827 умовами, якими визначено тіло кредиту, строк кредитування і розмір відсотків та комісії, а не завуальованими умовами, викладеними зокрема у п. 1.6., 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору (розміщеними в розділі 2 «Умови виконання договору», а не в розділі 1, де визначений строк кредитування), які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Наведене повністю відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. З огляду на викладене, суд констатує, що сума заборгованості відповідача за договором № 101151827 становить 12 947,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8447,00 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 4500,00 гривень. Решта нарахованих відсотків позивачем, починаючи з 22.08.2021 не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування здійснено за межами строку кредитування, а позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України. Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Окрім того позивач просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано ( а.с. 12-19): - договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; - заявку на надання юридичної допомоги № 57 від 01.01.2024; - прайс-лист; - витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025; - платіжну інструкцію № 0497200005 від 13.02.2025 про сплату 130000 грн за договором про надання правової допомоги. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд має брати до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг, а також чи відповідають вони ціні в розмірі 13 000,00 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 5000 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу виконаної адвокатом роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив позов частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 605,33 грн (12947,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 51810,87 грн (розмір заявлених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial