Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Виклад заяв сторін по суті спору 07 квітня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.08.2024-100000795 від 15.08.2024 у розмірі 9864 гривень 26 коп.; - судові витрати покласти на відповідача; - розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; - розгляд справи проводити за відсутності представника позивача; - проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечував. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір (оферти) № 15.08.2024-100000795, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.08.2024, строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав у повному обсязі. 23.08.2024 [PERSON] сплатила 3 145,00 грн у якості погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 04.04.2025, утворилась заборгованість у розмірі 9864,26 грн. Позивач зазначив, що відповідачкою під час укладання кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Спожитий центр» являється абонентом системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 525 - 526, 530, 536, 629, 610, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1, статті 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 1, 11, 14 Закону України «Про електронні довірчі послуги», Постанову Правління Національного банку України № 32 від 17.03.2020. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 49). Відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надала. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачкою суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Рух справи у суді Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено судове засідання на 22 травня 2025 року (а.с. 25-28). Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» протягом 5 днів з дня отримання ухвали надати до суду на підтвердження власних позовних вимог детальний розрахунок заборгованості відповідачки зі зазначенням розмірів процентних ставок, за якими здійснювалися нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, період нарахування таких платежів, формулу нарахування процентів, комісії, неустойки, правову природу неустойки (штраф, пеня) тощо. Ухвалою суду від 22.05.2025 витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» детальний розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором від 15.08.2024 № 15.08.2024-100000795 зі зазначенням розмірів процентних ставок, за якими здійснювалися нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, період нарахування таких платежів, формулу нарахування процентів, комісії, неустойки, правову природу неустойки (штраф, пеня) тощо. Оголошено перерву до 24.06.2025 (а.с. 36-38). 28.05.2025 від позивача надійшла заява, на виконання ухвали суду (а.с.43), до якої було надано картку субконто (а.с.46-48). Справу розглянуто 24.06.2025 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом З пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), заявки кредитного договору № 15.08.2024-100000795 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції оферти та відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 15.08.2024-100000795 (кредитної лінії), умови яких є аналогічними за змістом, вбачається, що 15.08.2024 об 11 годині 13 хвилини між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір № 15.08.2024-100000795 (а.с. 7-12). Зі заявки вбачається, що позичальником є [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; ІПН [NUMBER] ; реквізитами належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами є [NUMBER] . Відповідно до умов договору, зазначених у заявці: дата надання/видачі кредиту - 15.08.2024 (п.1); сума кредиту - 5000,00 грн (п. 2); строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання (п. 3); дата повернення (виплати) кредиту - 20.11.2024 (п.4). Згідно з п. 5 заявки процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1.13 % (денна процентна ставка) = (5559.83 / 5000)/98 ? 100%.) (п. 6 заявки). Згідно з п. 7 заявки проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. У відповідності до п. 8 заявки комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі - «Комісія», економічна сутність - плата за надання кредиту) - 15 % від суми кредиту та дорівнює 750 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту. Відповідно до п. 13 заявки неустойка: 50 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі п. 14 заявки розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється законом. Дана заявка з боку позивача підписана електронним підписом кредитодавця - КЕП Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», [PERSON] , [NUMBER], КНДЕП «MASTERKEY» ТОВ «Арт-Мастер». Також, з заявки вбачається, що відповідачка підтвердила, що їй надані та вона отримала інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (вона ознайомилась з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування", примірник цього договору. У заявці зазначено, що даний електронний кредитний договір, частиною якого є дана відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачка погодилась, що вона однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 15.08.2024-100000795 від 15.08.2024, з яким попередньо уважно ознайомилася. Також відповідачка погодилась, що акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаній заявці та оферті, а також вказуються нижче. Заявка підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Е964, надісланого на її фінансовий номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 2.1 пропозиції електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті (п. 2.3.2). Згідно з п. 3.3.5 пропозиції укладення кредитного договору (оферти) строк, на який надається кредит: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Пропозиція укладення кредитного договору (оферти) підписана відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Е964. У інформаційному повідомленні позичальника [PERSON] , що є додатком до кредитного договору № 15.08.2024-100000795 (кредитної лінії) від 15.08.2024, яке підписано 15.08.2024 відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Е964, зазначені такі анкетні дані: контактні номери телефону - [NUMBER] , [NUMBER] ; додаткові дані клієнта, близькі особи клієнта (а.с. 12). З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 вих. № 42-2803, наданої ТОВ «Споживчий центр», вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомив ТОВ «Споживчий центр», що відповідно до договору № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: 15.08.2024 об 11:13:32 на суму 5000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 481530849, призначення платежу: видача за договором кредиту № 15.08.2024-100000795 (а.с. 15). Відповідно до інформації, наданої через BankID під час проходження ідентифікації позичальником, відповідачка [PERSON] була зареєстрована в системі з 29.11.2023 на належним чином ідентифікований через систему BankID (а.с. 13). Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованість за кредитним договором № 15.08.2024-100000795 від 15.08.2024 заборгованість відповідачки становить 9864,26 грн, яка складається зі заборгованості за основним боргом - 3 363,55 грн, процентів - 3814,26 грн; комісії - 186,45 грн та неустойки - 2500, 00 грн. Проценти нараховані за період з 15.08.2024 по 20.11.2024, тобто за 98 дні (а.с. 14). З картки субконто за період з 15.08.2024 по 22.05.2025 вбачається, що [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 22.05.2025 має заборгованість у загальному розмірі 7364,26 грн (а.с. 46-48). З даного розрахунку (субконто) також вбачається, що проценти нараховані позивачем за період з 15.08.2024 по 20.11.2024, тобто за 98 дні. Відповідачкою було сплачено кошти у рахунок погашення заборгованості за договором у сумі 6290,00 грн. Застосовані судом норми права Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України - ЦКУ). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронні документи (повідомлення), електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку: «Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.» У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до приписів ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено електронний договір (оферту) № 15.08.2024-100000795 про надання кредиту у сумі 5000,00 грн. Договір було укладено в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Відповідачка своїх заперечень щодо факту укладення кредитного договору чи отримання кредиту не надала. Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), проценти за користування кредитом, комісія тощо. Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом матеріали справи не містять. Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строки, встановлені умовами кредитного договору та паспортом кредиту не здійснила вчасне повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії. Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або належних доказів на спростування отримання кредиту до суду не надала. Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за кредитним договором суд висновує таке. Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за основним боргом - 3363,55 грн; проценти - 3814,26 грн; комісію - 186,45 грн; неустойку - 2500,00 грн. За умовами договору відповідачка отримала кредит у сумі 5000,00 грн. Сплатила у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - 3145,00 грн (а.с. 46), з них позивачем було розподілено у рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту) - 1636,45 грн. Отже непогашена заборгованість за тілом кредиту складає 3363,55 (5000,00 - 1636,45 грн = 3363,55), як правильно зазначено позивачем. Також у дослідженому судом кредитному договорі від 15.08.2024 № 15.08.2024-100000795 було встановлено строк користування кредитом - 98 днів. Нарахування процентів за користування кредитними коштами відбувалося протягом 98 днів. Проценти за користування кредитом нараховані за ставкою, визначеною у договорі, - 1,35 %, та на суму заборгованості у сумі 3363,55 грн з урахуванням часткового погашення тіла кредиту (377,10 грн + 634,82 грн + 624,53 грн). Щоденна сума процентів нарахована за правомірне користування кредитом цілком відповідає умова кредитного договору та становить 45,41 грн (3363,55 х 1,35 % = 45,41 грн). Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами у сумі 3814,26 грн відбувалося відповідно до умов договору. Відповідає умовам договору й пред`явлений до стягнення розмір заборгованості за комісією у сумі 186,45 грн. Пред`явлена до стягнення сума комісії не перевищує суму комісію, визначену у п. 8 кредитного договору (750,00 грн). Щодо нарахування неустойки суд зазначає таке. Верховний Суд у справі № 183/7850/22 (постанова від 31.01.2024) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких: «Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: -на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); -на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Суд уважає, що розрахунок заборгованості не у повній мірі відповідає вимогам закону та уважає, що положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цілком застосовні й до даного спору. У період нарахування позивачем неустойки (штрафу) за несвоєчасне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором введено військовий стан на території України. Отже, суд зазначає, що відповідачка на підставі пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України звільняється від відповідальності перед позивачем, за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту, звільняється від обов`язків сплачувати кредитору інші платежі (штрафи), сплата яких передбачена кредитним договором за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачкою зобов`язань за таким договором. Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 15.08.2024 № 15.08.2024-100000795 у сумі 7364,26 грн, у тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу - 3363,55 грн, сума заборгованості за процентами - 3814,26 грн та комісії - 186,45 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за неустойкою у сумі 2500,00 грн суд відмовляє за безпідставністю. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (74,66 % від ціни позову), суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1808,56 грн (2422,40 х 74,66 % = 1808,56).

Outcome: partial