Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду м. Кам`янського\~матеріали позовної заяви до\~ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що\~з 13 лютого 2012 року по 08 червня 2017 року та з 13 березня 2019 року працював на різних посада у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 21 квітня 2017 року та актом № 26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 21 квітня 2017 року. П. 3 акту форми Н-5 вказує на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: [PERSON] і [PERSON] направились на ПК 185 похилу блоку №10, де були заскладовані елементи арочного кріплення КШПУ 20,3. О 20 год. 45 хв. вони прибули на ПК 185 і почали виймати стійку кріплення КШПУ 20,3 із за складованої «пачки» кріплення КШПУ 20,3. О 21 год. 00 хв. вони витягнули стійку кріплення КШПУ 20,3 і почали іі розвертати на виробці. Під час розвороту [PERSON] і [PERSON] поклали один кінець стійки кріплення КШПУ 20,3 на трубопровід стислого повітря 150 мм у місці з`єднання труб, яке фіксується кріпленням «БС», а другий кінець стійки почали розвертати по виробці. Під час переміщення стійки кріплення КШПУ 20,3 кінцем стійки, який був розташований на трубопроводі, вибило стопорний клин кріплення «БС». В результаті цього сталася розтиковка труб 150 мм трубопроводу стислого повітря під тиском 6 Атм. [PERSON] , який знаходився безпосередньо у місці розтиковки труб струменем стислого повітря був збитий з ніг і впав на підошву виробки. Як зазначено в п. 6 акту форми Н-5, комісія з розслідування нещасного випадку вважає нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 9 акту форми Н-1, позивачу було встановлено діагноз: комбінована травма: баротравма (повітря високого тиску) імпрегнація шкірних покровів грудної клітини справа, поперекової області справа, обох рук, шиї, вугільним пилом. Забій грудної клітини поперекової області, шиї справа. Травматична цирвикоалгія. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 грудня 2019 року серії 12 ААА № 087833 позивачу первинно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 грудня 2020 року серії 12 ААА № 093477 позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 09 лютого 2023 року серії 12 ААА № 120218 позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 10%. У зв`язку з вказаною виробничою травмою порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання виробничої травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок виробничої травми, що супроводжується втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно та негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ці набуті, внаслідок виробничих травм, вади нагадують про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. Ухвалою суду від 03.04.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 23.06.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю відповідача та завданою позивачу моральної шкоди, також зазначає щодо відсутності в позивача права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з виною самого позивача та вказує на необхідність залучення третій осіб, права яких можуть бути порушені в подальшому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 23.06.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив у якому були викладені заперечення на аргументи відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та просить задовільнити позовні вимоги. 25.06.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких зазначені заперечення щодо залучення третій осіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн., посилався на обставини викладені в позові. В судовому засіданні представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Львов А.Л. заперечував щодо задоволення позову та просив суд відмовити, посилався на обставини викладені у відзиві на позов. Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно до трудової книжки\~ [PERSON] з 13 лютого 2012 року по 08 червня 2017 року та з 13 березня 2019 року працював на різних посада у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». Згідно акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 21 квітня 2017 року та акту № 26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 21 квітня 2017 року з позивачем стався нещасний випадок за наступних обставин: [PERSON] і [PERSON] направились на ПК 185 похилу блоку №10, де були заскладовані елементи арочного кріплення КШПУ 20,3. О 20 год. 45 хв. вони прибули на ПК 185 і почали виймати стійку кріплення КШПУ 20,3 із за складованої «пачки» кріплення КШПУ 20,3. О 21 год. 00 хв. вони витягнули стійку кріплення КШПУ 20,3 і почали іі розвертати на виробці. Під час розвороту [PERSON] і [PERSON] поклали один кінець стійки кріплення КШПУ 20,3 на трубопровід стислого повітря 150 мм у місці з`єднання труб, яке фіксується кріпленням «БС», а другий кінець стійки почали розвертати по виробці. Під час переміщення стійки кріплення КШПУ 20,3 кінцем стійки, який був розташований на трубопроводі, вибило стопорний клин кріплення «БС». В результаті цього сталася розтиковка труб 150 мм трубопроводу стислого повітря під тиском 6 Атм. [PERSON] , який знаходився безпосередньо у місці розтиковки труб струменем стислого повітря був збитий з ніг і впав на підошву виробки. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 грудня 2019 року серії 12 ААА № 087833 позивачу первинно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 грудня 2020 року серії 12 ААА № 093477 позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 09 лютого 2023 року серії 12 ААА № 120218 позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1270/189 позивач має скарги на біль в області грудної клітки ззаду і справу, поперекової області справа, шиї ззаду, обох рук, наявність ран і забоїв в цих областях, слабості, запаморочення. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Згідно з нормами\~Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46\~Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Згідно ст.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно ч. 1, 3\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Так, відповідно ч. 1-4\~ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої\~ст.\~237-1\~КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Водночас, пунктом 13\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Нещасний випадок з позивачем [PERSON] стався під час виконання ним трудових обов`язків, а\~ст.\~13\~Закону України\~«Про охорону\~праці»\~передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно Акту №26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався 19.02.2017 року о 21 годині 00 хвилин на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» нещасний випадок з [PERSON] стався під час виконання ним трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого [PERSON] отримав комбіновану травму: баротравма (повітря високого тиску) імпрегнація шкірних покровів грудної клітини справа, поперекової області справа, обох рук, шиї, вугільним пилом, забій грудної клітини поперекової області, шиї справа, травматична цирвикоалгія. На підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку виробничою травмою, позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманими захворюваннями та травмами. Виходячи із наведених вище обставин, [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 212/754/18, сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що у зв`язку з травмами на виробництві позивачу встановлено у сукупності 10% втрати професійної працездатності. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3\~ст. 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі\~статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року\~(з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування\~моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Відповідно частини 4\~статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій\~статті 23 ЦК України\~критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту\~164.2.14\~пункту 164.2\~статті 164\~ПК України\~зі змінами, внесеними згідно із\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 та постанові Верховного Суду від 06 січня 2025 року у справі № 212/4843/24. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial