Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Позов мотивує тим, що 25.11.2006 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, у якому [INFO] народилася донька, [PERSON] . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина зареєстрована та постійно проживає з батьком, який забезпечує її всім необхідним: одягом, харчуванням, навчанням, що підтверджується Актом про фактичне проживання від 13.05.2024 року. Матір дитини - [PERSON] проживає окремо, має іншу сім`ю, повністю самоусунулася від виховання дитини, взагалі не спілкується з донькою, коштів на утримання доньки не надає, не цікавиться її розвитком та навчанням. Як вбачається з характеристики на дитину з місця навчання, [PERSON] з 2021 р. навчається у Львівському фаховому коледжі спорту, зарекомендувала себе як сумлінна учениця, професійно займається спортом, має значні досягнення на змаганнях. Активну участь у спортивному житті [PERSON] бере батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дочки, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться її навчанням. Він підтримує її і морально, і фінансово, супроводжує на змаганнях, забезпечує необхідним інвентарем. З мамою [PERSON] спілкування було тільки при поступленні у коледж. З огляду на зазначене просив задоволити позов. Ухвалою суду від 24.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що з відповідачкою в 2006 році було зареєстровано шлюб, з 2016 року сторони разом не проживали, а в 2017 року рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] є його донькою та донькою відповідачки. Відносин у відповідачки з [PERSON] , як між матір`ю і донькою немає, за час проживання з матір`ю були емоційні зриви, сварки та конфлікти. Позивач забрав доньку від відповідачки, і зараз вона проживає із ним вже багато років. Позивач неодноразово звертався в поліцію та в опікунську раду через вживання алкоголю відповідачкою, також позивач через цей факт звертався до психолога для надання доньці психологічної допомоги. У відповідачки окрім [PERSON] є ще інші діти від іншого шлюбу. З 2018 року проживає донька проживає виключно з позивачем. Відповідачка не підтримувала дитину фінансово, вона інколи зідзвонювалась із дитиною. Позивач матеріально забезпечує дитину, спілкується донькою, розвиває всіляко її в навчанні та спорті. Просив в рахувати те, що відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Крім цього подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Крім цього подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що після розлучення із позивачем, [PERSON] більше 5 років проживає із батьком. За цей період контакту із донкою не має, матеріально не допомагає. Донька перебуває на повному утриманні батька. Додала, що вона має іншу дитину від іншого шлюбу. З донькою з 2020 року взагалі не спілкується, донька заблокувала відповідачку. Пояснила, що дійсно притягувалась до адміністративної відповідальності. Зазначила, що раз в рік проходить лікування від алкогольної залежності. Не заперечила щодо задоволення позову. Крім того подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації в судовому зсіданні не заперечив щодо задоволення позову, просив взяти до уваги висновок органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих 156499 від 31 жовтня 2024 року. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідачка дуже часто була п`яною, виганяла ввечері [PERSON] з дому. Матір не приходила на її змагання, в школі не була, нічого їй не купляла, ніколи не підтримувала її. Зазначила, що її забезпечує тільки батько. З матір`ю ніколи нормально не спілкувались, [PERSON] часто плакала, коли була з відповідачкою. З 2018 року не проживає із матір`ю. З мамою спілкується раз на пів року, і тільки через молодшу сестру. Останній раз маму бачила 2 роки тому. Пояснила, що маму не любить, любить лише батька, з батьком в неї чудові відносини. Просить позбавити батьківських прав її маму стосовно неї. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2017 року у справі № 465/1160/17 шлюб між є [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з актом про фактичне місце проживання, виданим ЛКП «Господар» за адресою [ADDRESS] від 13.05.2024 року, [PERSON] фактично проживає адресою [ADDRESS] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих - 156499 від 31 жовтня 2024 року, орган опіки та піклування, заслухавши думку неповнолітньої [PERSON] , вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO]., не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, що в сукупності підтверджує неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Матір дитини довгий період відсутня у її житті, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, участі у вихованні дитини не приймає, і не виявляє бажання брати таку участь у майбутньому в житті доньки, відтак зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності слід розцінювати як ухилення від належного виконання нею своїх батьківських обов`язків. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що, вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 0907/2-5553/2011 (провадження № 61-12312св21), у якій суд касаційної інстанції погодився з висновками місцевого та апеляційного суду в частині задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач не бере участі у вихованні малолітнього сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання сина, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про нехтування покладеними на нього обов`язками з виховання та утримання дитини, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, що відповідає рішенню ЄСПЛ «Ілля Ляпін проти росії». У постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, що полягає у відсутності спілкування з донькою, участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, забезпечення їй необхідних умов для життя. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що [PERSON] змінить своє рішення. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачка впродовж тривалого часу, з 2018 року по даний час ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, дитиною не займається, не піклується про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком, про що не заперечила відповідачка. Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих - 156499 від 31 жовтня 2024 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved