Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У квітні 2025 року представник заявника адвокат Гунько Олександр Юрійович, представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви мотивовані тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . До шлюбу, укладеного 03 червня 1974 року в Горбачівській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області, [PERSON] мала прізвище [PERSON] . За життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак, у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, а також у витязі з рішення виконкому Носівської міської ради від 25 січня 1979 року і в акті закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння записано її дошлюбне прізвище [PERSON] . Заявник є спадкоємцем [PERSON] як за заповітом, так і першої черги за законом, подав до Носівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі його заяви нотаріусом заведено спадкову справу за № 217/2024. Після ознайомлення з наданими копіями документів установлено, що прізвище спадкодавця [PERSON] , у свідоцтві про народження заявника прізвище матері зазначено [PERSON] , підтвердження про зміну її прізвища не подано. У матеріалах спадкової справи недостатньо інформації для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Заявникові рекомендовано звернутися до суду\~ із заявою про встановлення факту родинних відносин. Так, у свідоцтві про народження заявника у графі «Мати» записано: « [PERSON] », у зв`язку з помилкою працівника, який заповнював бланк свідоцтва про народження. [PERSON] в шлюбі із [PERSON] не перебувала. Встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявникові для юридичного оформлення його спадкових прав після смерті матері. Саме тому представник заявника просив суд установити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а також факт, що свідоцтво про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, видане на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] ,\~ на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 30 червня 2025 року. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву з підстав, викладених у її змісті, та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області не заперечує проти задоволення заяви, просить розглянути справу без присутності представника заінтересованої особи. Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що померла [PERSON] була її сусідкою та проживала зі своїм сином заявником по справі [PERSON] в одному будинку по [ADDRESS] . Заявник завжди називав [PERSON] мамою, а вона його сином. [PERSON] померла у 2024 році, заявник та його рідний брат проводили її поховання.\~ Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що заявник є її батьком. [PERSON] , яка померла [INFO] , була його матір`ю, а свідку, відповідно, доводилася рідною бабою. Свідок достовірно це знає. Також свідок дала показання, що у свідоцтві про народження її батька, тобто [PERSON] , було вказано прізвище матері [PERSON] помилково, оскільки її баба [PERSON] із [PERSON] шлюбу не реєструвала та на час народження сина носила своє дівоче прізвище [PERSON] . Запис було внесено автоматично та помилково. Пізніше вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] проживала в одному будинку зі своїм сином [PERSON] по [ADDRESS] . Фактично [PERSON] та [PERSON] це одна й та ж особа. Підстав для сумніву в достовірності таких показань свідків\~ у суду немає. Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1, п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Судом установлено, що [INFO] в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 15). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що заявник у справі [PERSON] звертався до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , за його заявою нотаріусом відкрито спадкову справу за № 217/2024. У письмовому порядку нотаріус роз`яснила заявникові, що після ознайомлення з наданими документами, які знаходяться в матеріалах спадкової справи, встановлено, що прізвище спадкодавця [PERSON] , у свідоцтві про народження заявника мати зазначена із прізвищем [PERSON] , підтвердження про зміну прізвища не подано. У матеріалах спадкової справи недостатньо інформації для встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем. Нотаріус рекомендувала\~\~\~\~\~ заявникові\~\~\~\~\~ звернутися\~\~\~ до суду для встановлення факту родинних відносин (а. с. 16). Судом установлено, що [INFO] в с. Коломійцівка народився [PERSON] , батьком [PERSON] вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с. Коломійцівка Лосинівського району Чернігівської області (а. с. 10). [PERSON] станом на 25 грудня 1965 року носила прізвище [PERSON] , що підтверджується копією її трудової книжки (а. с. 11). 03 червня 1974 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після укладення\~ шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 8). Із копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, виданого на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , вбачається, що вказаний документ видано на ім`я [PERSON] (а. с. 15). Із довідки про технічний стан нерухомого майна КП «Носівське БТІ» № 618 від 20 грудня 2024 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Копією паспорта заявника [PERSON] підтверджується, що місце його проживання зареєстровано за адресою:\~ [ADDRESS] (а. с. 5-6). У зв`язку з розбіжностями в зазначенні прізвища матері заявник не може підтвердити, що покійна [PERSON] була його матір`ю та була власником житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про народження заявника вказано прізвище матері [PERSON] , а мало би значитися її дівоче прізвище [PERSON] , оскільки вона ніколи шлюб із батьком заявника [PERSON] не реєструвала. Отож заявник вимушена була звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт родинних відносин між фізичними особами підтверджується письмовими доказами, які додані заявником до заяви та описані вище, оригінали яких безпосередньо зберігаються в заявника. Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , і такі показання свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами по справі. Отже, заявник є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Однак, помилково вказане прізвище матері у свідоцтві про народження заявника є перешкодою в оформленні спадкових прав заявника на спадкове майно після смерті матері [PERSON] . Крім того, судом установлено, що перешкодою в оформленні заявником спадкових прав після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є помилка в зазначенні прізвища власника будинку у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 20 лютого 1979 року, виданому на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, адже вказаний документ помилково видано на дівоче прізвище матері заявника [PERSON] , хоча станом на 1979 рік вона у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] мала прізвище [PERSON] (а. с. 8). Саме тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявленої вимоги, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 20 лютого 1979 року на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів трудящих № 10 від 25 січня 1979 року, зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за реєстровим № 5320 від 20 лютого 1979 року. У позасудовому порядку виправити розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у вказаному правовстановлюючому документі неможливо. Указаний висновок суд зробив не тільки виходячи із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), у пункті 78 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати спадкові права після смерті матері. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку, крім судового, встановити ці факти. Відповідно до\~ ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved