Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона, [PERSON] , [INFO] , перебувала в шлюбі з [PERSON] , [INFO] . З цим чоловіком у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Шлюб між ними, згідно актового запису в Книзі реєстрації розірвань шлюбів в відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за актовий запис № 264 - було розірвано рішенням Тиврівського районного суду №145/997/20 від 25.09.2020 року. Цим самим рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №145/997/20 від 25.09.2020 року відповідача стягнуто аліменти аліменти на утримання дочки, [PERSON] [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з для набранням рішення у даній справі законної сили до повноліття дитини. Таким чином, з моменту винесення відповідного рішення пройшло вже майже 5 років. Дана сума не є такою, що здатна належним чином допомогти їй утворювати належні умови для проживання та виховання дітей та не відповідає навіть мінімальним вимогам чинного законодавства, щодо забезпечення кожним з батьків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Їхня спільна дитина постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування та витрат на навчання. Для всього цього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Оскільки, як їй відомо, що відповідач постійно працює та отримує регулярний дохід, але їй невідомо де саме, вона вважає, що встановлення аліментів у вигляді конкретної частки від доходу відповідача є найбільш доцільним. Крім іншого, в неї є інші діти, що також проживають з нею та мати, яка потребує постійного догляду, через що вона втратила можливість працювати повний робочий день до повного її оздоровлення. Таким чином, враховуючи все вищеозначене, а саме: відмову відповідача надавити належну додаткову допомогу їй на утримання дітей в зв`язку із інфляційними змінами не приймає участі в додаткових витратах на потреби дитини і сміхотворно малий розмір на дитину аліментів на них станом на момент подання даної позовної заяви надає їй підстави для збільшення розміру аліментів в судовому порядку. Тому вона визначає, що на момент подання цього позову до суду, розумним та достатнім розміром для утримання дитини буде 25% доходу відповідача щомісячно. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються із платника аліментів [PERSON] на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №145/997/20 від 25.09.2020 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на розмір однієї четвертої -25% від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Даною ухвалоюзадоволено клопотання позивачки про витребування доказів задоволено. Витребувано інформацію з Державного реєстру фізичних осіб (Вінницької державної податкової інспекції) про джерела та суми доходів, отриманих у 2024-2025 роках [PERSON] . Позивач в судове засідання не прибула. До суду подала заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, позов підтримує повністю, просить задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву, в якій просить судове засідання провести у його відсутності, позов визнає повністю. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Сторони мають\~неповнолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Донька проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.14). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, батько участі в утриманні дитини не приймає, а позивачка не в змозі самостійно забезпечити доньку найнеобхіднішим. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.09.2020 у справі №145/997/20 позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~аліменти на\~утримання дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~для набранням\~рішення у\~даній справі\~законної сили\~до повноліття\~дитини(а.с. 4-6). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Прерогатива вибору способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у відповідній частці до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України в системному взаємозв`язку зі статтею 181 СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. За змістом частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону. За змістом ст. 182 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів у розмірі\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,які стягуються за рішенням суду з 25.09.2020 року, враховуючи економічні реалії сьогодення, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини. Висновки суду. Встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів на рівні 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України. При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, перебуває на службі в ЗСУ у В/Ч [NUMBER] , інших утриманців немає, протилежних доказів матеріали справи не містять, а тому відповідач має змогу і зобов`язаний згідно з положеннями Сімейного кодексу України надавати допомогу на утримання дитини для забезпечення її (дитини) життєвих потреб. З огляду на викладене, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому роз`яснює, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved