Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Константінова Т.М., діючи в інтересах [PERSON] звернулася до з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 01.11.2019 було укладено договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 20000,00 дол. США, які зобов`язався повернути протягом 5 років, тобто до 01.11.2024. На момент звернення до суду з даним позовом відповідачем борг не повернуто, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 20000,00 доларів США, судові витрати покласти на відповідача. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою від 21.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 21.04.2025 замінено первісного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . Ухвалою від 12.05.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд по суті. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Константінова Т.М. не з`явилися, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з тексту оригіналу розписки від 01.11.2019, відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] у борг кошти в сумі 20000 доларів США, які зобов`язалася йому повернути протягом 5 років, тобто до 01.11.2024 (а.с.11,55). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов надав суду оригінал розписки позичальника. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернула, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконала. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі було укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, тому позивач має право стягнути позику. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16). Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 20000,00 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6632,00 грн., тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України дані витрати необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved