Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 22 вересня 2017 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з липня 2024 року. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час ведення позивачем та відповідачем спільного господарства припинено повністю, та за глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Рішення про розірвання шлюбу позивачем прийнято остаточно, і змінювати його він не має намірів, оскільки примиритись з відповідачем намагались неодноразово, однак все безрезультатно. А тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам позивача та відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Відзиву на позов відповідач не подала. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому представник позивача звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] також звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2017 року Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи він позов підтримує. Відповідач на розірвання шлюбу згодна. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище, вимог про відновлення їй дошлюбного прізвища не заявляла. Тому вказане питання судом не розглядалось. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом позивач додав до позовної заяви платіжну інструкцію №10 від 01.06.2024 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. Під час розгляду справи судом встановлено, що за даною платіжною інструкцією №10 від 01.06.2024 року позивач сплатив судовий збір у іншій справі, до якої приєднана ця платіжна інструкція, - № 552/3612/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року позовну заяву у справі № 552/3612/24 залишено без розгляду за заявою позивача про залишення позову без розгляду. Згідно п. ст.. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, судовий збір йому не повертається. Тому, звертаючись до суду з новим позовом про розірвання шлюбу, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн, але не сплатив. Додав до справи платіжну інструкцію про сплату судового збору в іншій справі. Оскільки дана обставина встановлена на стадії розгляду справи, і позов судом задоволено, судовий збір покладається на відповідача і підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved