Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У листопаді 2024 року до суду звернулося АТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк, Позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. В обґрунтування позову позивач зазначав, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, 30 травня 2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з Умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підстави укладеного договору відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 03/24, тип «Універсальна Голд». 22 листопада 2023 року відповідач в системі самообслуговування приват24 за допомогою ОТР пароля підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду до кредитного договору від 22.11.2023 року. Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони узгодили зміни до умов договору шляхом внесення змін в заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач вказав, що відповідач лише частково виконував умови договору і станом на 16.10.2024 року має заборгованість у розмірі 36 838,04 грн., яка є заборгованість за тілом кредиту, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 03 грудня 2024 року позовна заява була залишена без руху. 26 грудня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява. Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено сторони до участі у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 02 січня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказав, що визнає заборгованість станом на 30.12.2024 року у розмірі 33120,00 грн. Починаючи з вересня 2024 року він регулярно здійснював платежі у межах фінансової можливості, додав відповідні докази до справи. На даний час перебуває за межами України у зв`язку із навчанням. Просив справу розглядати без його участі. 04 лютого 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, який по свої суті є повторенням викладеного в позові. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року зобов`язано позивача надати суду копію анкети-заяви [PERSON] від 20.12.2016 року, Умови та правила надання банківських послуг, що діяли станом на 20.12.2016 року, виписку по рахунку відповідача за період з 20.12.12016 року по дату виконання ухвали суду, а також детальний розрахунок боргу станом на день виконання ухвали суду. 22 квітня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Остаточно просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором від 30.05.2021 року, що виникла станом на 02.04.2025 року, у розмірі 27 420,04 грн., що є боргом за тілом кредиту. 15 травня 2025 року до суду від представника позивача Мороз І.С. надійшли письмові пояснення по справі. 11 грудня 2024 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі. У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] , які були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не прибули. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув. У поданій заяві просив справу розглядати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, які вважає достатніми для розгляду справи по суті, встановив наступне. 10 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від цієї дати. В цей же день відбувся старт карткового рахунку, відповідачу було видано картку № [NUMBER] , термін дії 03/19, тип картки «Універсальна» (т. 1 а.с. 112). Згідно довідки про видані картки, 20.12.2016 року відповідачу була видана картка № [NUMBER] , термін дії 09/18, тип картки «Універсальна Голд», 22.06.2017 року була видана картка № [NUMBER] , термін дії 02/21, тип картки «Універсальна Голд», 04.07.2017 року була видана картка № [NUMBER] , термін дії 06/21, тип картки «Універсальна World» (т. 1 а.с. 111). 30 травня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання кредитної картки «Універсальна Голд», у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У вказаній заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. До підписання заяви відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав Паспорт споживчого кредиту та отримав кредитну картку «Універсальна Голд» № [NUMBER] , терміном дії 04/24, на яку було встановлено кредитний ліміт 0 грн. 22 листопада 2023 року відповідач [PERSON] в системі самообслуговування приват24 за допомогою ОТР пароля підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду до договору від 22.11.2023 року, відповідно до п. 1 якої, сторони узгодили зміни до умов договору шляхом внесення змін в заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до довідки про зміну кредитних лімітів, 27.11.2021 року відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 50 000,00 грн., а 03.10.2023 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн. (т. 1 а.с. 112). Позивачем до матеріалів справи додано виписку по рахунку відповідача за період з 10.11.2015 року по 01.03.2022 року (т. 1 а.с. 155-208), з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, частково повертав грошові кошти. Так, станом на 31.03.2025 року, витрати по картці становлять 1 593 609,43 грн., всього надходжень 1 564 689,39 грн. Баланс на кінець періоду (мінус) 28 920,04 грн., що є фактично боргом відповідача перед позивачем на цю дату. 22 квітня 2025 року позивачем до суду було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог до 27 420,04 грн. у зв`язку із частковою оплатою відповідачем боргу. 15 травня 2025 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмові пояснення та виписку за договором за період з 01.03.2025 року по 01.05.2025 року з якої суд вбачає борг відповідача перед позивачем у розмірі 25 420,04 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При оформленні кредиту, заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. У поданій відповідачем до банку заяві б/н від 22.11.2023 року зазначено, що останній згодний з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, на підставі ст. 634 ЦК України. До договору банк додав копію Паспорту споживчого кредиту (Умови та Правила надання послуг), які підписані відповідачем, Витяг з Тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальна Gold», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», інформацію про умови кредитування, що були підписані відповідачем [PERSON] , розміри відсоткових ставок для карток. З наданої банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, здійснював покупки, переказував кошти зі своєї карки на інші карти через додаток Приват24, частково погашав заборгованість, шляхом поповнення своїх карток, проте заборгованість у повному об`ємі не погасив, всупереч ст. 629 ЦК України де визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд зазначає, що банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому є належним доказом у справі. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18) касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. На підставі оцінки усіх доказів у їх сукупності, зокрема, виписки по банківському рахунку, розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що банк в даному випадку підтвердив своє порушене право вимагати погашення виниклої заборгованості. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за договором № б/н від 30.05.2021 року, станом на 02.04.2025 року, заборгованість складає 27 420,04 грн., що є заборгованістю за кредитом (тілом кредиту). Однак, відповідно до виписки по рахунку відповідача, останній 01.05.2025 року перерахував позивачу у рахунок оплати боргу 2000,00 грн. і станом на 01.05.2025 року загальний борг відповідача перед позивачем складає 25 420,04 грн. Позивач заяв про зменшення позовним вимог, у зв`язку із частковою оплатою відповідачем боргу, до суду не подав. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг у вигляді відкриття кредитної лінії за заявою б/н від 30.05.2021 року, що виникла станом на 01.05.2025 року, у розмірі 25 420,04 грн., що є заборгованістю за кредитом (тілом кредиту). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов судом було задоволено частково у розмірі 25\~420,04 грн., що складає 92,71% від заявленого розміру 27 420,04 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2245,81 грн. (92,71% від 2422,40 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 176,59 грн. (2422,40 2245,81). Сторони у справі не подавали заяви щодо відшкодування інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів.

Outcome: partial