Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

26 лютого 2025 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 вересня 2024 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, який є батьком дитини. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, тому просила суд зобов`язати відповідача сплачувати їй щомісячно аліменти на утримання сина. В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши та перевіривши докази справи, прийшов до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідач є його батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим повторно Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 03 січня 2025 року. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі від придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому зі змісту частини 1 статті 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині 3 статті 182 СК України визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оцінивши доводи позивачки, приведені в обґрунтування вимог стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд дійшов висновку про недостатність підстав для визначення аліментів у такому розмірі. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів, які б давали підстави для відступлення від встановленого законодавством рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Таким чином, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, та вимоги ст. 182 СК України\~щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення щомісячно з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial