Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

15 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором № 104059283 від 27 березня 2024 року у розмірі 36765 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 13300 грн, заборгованості за нарахованими процентами 21565 грн, заборгованості за комісією 1900 грн. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України (а.с. 66-67). 08 травня 2025 року цивільна справа № 545/1615/25 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 545/1615/25 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарського селищної ради Полтавського району\~Полтавської областіна запит суду про зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] , за № 02.9-12/17/1461(а.с. 75), суд своєю ухвалою 19 травня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 76). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» посилалось на те, що 27 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі також - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104059283, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит строком на 105 днів у розмірі 19000 грн, зі сплатою відсотків за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем зазначено, що факт перерахування коштів за договором № 104059283 від 27.03.2024 підтверджується довідкою № 85728418, з якої вбачається, що 27.03.2024 через систему EasyPay платником ТОВ «ФК «Контрактовий дім» було перераховано 19000 грн на картку [NUMBER] . ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, не повернула своєчасно позичальнику в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за процентами та комісією. У подальшому, 25 вересня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу № 25092024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до позичальників, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 104059283, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Отже, до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року у загальному розмірі 36765 грн 00 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 13300 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами - 21565 грн 00 коп. та заборгованість за комісією - 1900 грн 00 коп. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] загальну суму заборгованості 36765 грн 00 коп., а також судові витрати по справі витрати на судовий збір та витрати на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 79), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд проводити за його відсутності (а.с. 11-зі звороту). Відповідачка в судове засідання, призначене на 17 червня 2025 року, не з`явилась. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19 травня 2025 року разом із судовою повісткою були направлені на зареєстровану адресу відповідачки та отримані останньою 23 травня 2025 року (а.с. 78). Відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання в силу приписів пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд встановлював відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідачки. Правом подати відзив на позов відповідачка не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 27 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір по споживчий кредит № 104059283 (надалі Договір) (а.с. 19-24). Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.4. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 19000 грн 00 ком, кредит надається строком на 105 днів з 27 березня 2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11 квітня 2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10 липня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до пункту 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 11.04.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 10.07.2024 (останнього дня строку кредитування). Згідно з підпунктом 1.5.1 пункту 1.5. Договору, комісія за надання кредиту складає 1900 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до підпункту 1.5.2 1.5.3. пункту 1.5. Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4845 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 39330 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно з пунктом 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до підпункту 2.2.1. пункту 2.2. Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2., в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору та/або відповідному додатку/додатковій угоді/договорі. Відповідно до підпункту 2.3.1. пункту 2.3. Договору, Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом\~додаткового договору/додаткової\~угоди,\~що підписується\~Позичальником у\~зв`язку з\~пролонгацією та\~певну частку\~заборгованості за\~Договором (якщо передбачено додатковою угодою/договором). Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додаткового договору/додаткової угоди. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці. Умовами додаткового договору/додаткової угоди, що підписується сторонами у зв`язку з пролонгацією, можуть передбачатись інші (індивідуальні) умови пролонгації не передбачені цим пунктом. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію), проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору, якщо інше не буде встановлено додатковим договором/додатковою угодою, що підписується у зв`язку з пролонгацією. Відповідно до Додатку № 1 до Договору сторони погодили графік платежів за договором (а.с. 25). Анкета-заява на кредит № 104059283 складена на сайті tengo.ua, крім іншого містить хронологію вчинення усіх дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 18). Інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19 березня 2025 року вих. №7/8476 підтверджено перерахування коштів 27 березня 2024 року в сумі 19000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , [PERSON] згідно з договором 104059283 (а.с. 13-зі звороту). Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 36765 грн 00 коп. та нарахована за період з 27.03.2024 по 24.08.2024 (а.с. 14-зі звороту-15). Судом встановлено, що 25 вересня 2024 року між ТОВ\~«Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено\~Договір факторингу\~№ 25092024,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до позичальників, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 29-36). 25 вересня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» підписано акт прийому-передачі документів за договором факторингу № 25092024 від 25 вересня 2024 року (а.с. 27 зі звороту). Відповідно до Витягу з Акту приймання-передачі прав № 2 від 25 вересня 2024 року до Договору факторингу № 25092024 від 05 вересня 2024 року до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право вимоги за кредитним договором № 104059283, боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 36765 грн 00 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу) 13300 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами за користування кредитом 21565 грн 00 коп. та суми заборгованості за комісією за надання кредиту 1900 грн 00 коп. (а.с. 26-зі звороту). Згідно з платіжною інструкцією № 6 від 25 вересня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» сплатило ТОВ «Мілоан» суму фінансування згідно з договором факторингу № 25092024 від 25 вересня 2024 року (а.с. 40). Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий\~кредит №\~104059283\~від 27\~березня 2024 року, виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, процентами, комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Позивачем 13 березня 2025 року з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідачки була направлена вимога про повернення заборгованості по договору про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року (а.с. 16-17). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий\~кредит №\~104059283\~від 27\~березня 2024 року,\~за відповідачкою\~рахується заборгованість\~у загальномуу розмірі 36765 грн 00 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 13300 грн 00 коп. та заборгованість за нарахованими процентами - 21565 грн 00 коп. та заборгованість за комісією - 1900 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36765 грн 00 коп., у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 27 березня 2024 року укладений договір про споживчий кредит № 104059283, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 19000 грн 00 коп. строком на 105 днів, із 27 березня 2024 по 10 липня 2024 року. Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла пропозицію укласти договір. Факт перерахування коштів [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19 березня 2025 року, з якої вбачається, що перерахування коштів відбулось 27 березня 2024 року в сумі 18000 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с. 13-зі звороту). Суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 19000 грн. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» на підставі договору факторингу № 25092024 від 25 вересня 2024 року, набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 36765 грн 00 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 13300 грн 00 коп. та заборгованість за нарахованими процентами - 21565 грн 00 коп. та заборгованість за комісією - 1900 грн 00 коп. Оскільки [PERSON] зобов`язання за договором не виконала, не повернула борг у встановлений договором строк, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заявлену до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13300 грн 00 коп. та заборгованості за комісією в сумі 1900 грн. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] процентів за користування кредитом у розмірі 21565 грн 00 коп., що нараховані за період з 27.03.2024 по 24.08.2024, суд зазначає таке. В силу частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…». Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та процентів за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається з договору про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року строк користування кредитом складав 105 днів, тобто по 10 липня 2024 року. Доказів та умов пролонгації цього договору суду не надано. При цьому сума процентів розрахована позивачем за період з 27.03.2024 по 24.08.2024, що вбачається з наданої до суду відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с. 14- зі звороту 15). Так, умови договору про споживчий кредит № 104059283 від 27 березня 2024 року передбачають можливість його пролонгації. Зокрема, відповідно до пункту 2.3.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додаткового договору/додаткової\~угоди,\~що підписується\~Позичальником у\~зв`язку з\~пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатковою угодою/договором). Суд зазначає, що позивачем не надано до суду жодної додаткової угоди, укладеної відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 Договору, на підтвердження факту пролонгації договору понад 105 днів. За відсутності належних доказів того, що відповідачка як позичальник вчинила певні дії, які б об`єктивно свідчили б про її волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. Отже, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, тобто з 27.03.2024 по 10.07.2024. Починаючи з 11.07.2024, первісний кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. З огляду на викладене, нараховані відсотки за період з 11.07.2024 по 24.08.2024 року в сумі 8379 грн, не підлягають стягненню з відповідачки. Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами відповідачка мала сплатити проценти у розмірі 13186 грн. З огляду на наведене та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13300 грн 00 коп., заборгованості за процентами у сумі 13186 грн 00 коп. (нараховані в межах строку дії кредитного договору) та комісією у сумі 1900 грн. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором про споживчий кредит № 104059283, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 104259283 від 27 березня 2024 року у розмірі 28386 грн 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 13300 грн 00 коп., заборгованості за процентами у сумі 13186 грн 00 коп. та заборгованості за комісією у сумі 1900 грн 00 коп. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів\~справи вбачається,\~що при\~зверненні до\~суду позивачем\~був сплачений\~судовий збір\~у сумі\~2422\~грн 40\~коп.\~(а.с.\~13). Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 77,21% з розрахунку: 28386 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 36765 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 77,22% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1870 грн 33 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 77,21% (відсоток задоволених позовних вимог). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Середницьким Є.В. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 011-25 від 03 березня 2025 року, в якому зазначено надані послуги, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість 7000 грн 00 коп., витрачений час 4 години (а.с. 50-51), акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 011-25 від 03 березня 2025 року (а.с. 52-53), додаток до договору про надання правової допомоги № 011-25 (а.с. 54), додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 011-25 (а.с. 54-56), договір про надання правової допомоги № 011-25 від 03 березня 2025 року (а.с. 56-зі звороту-58). Враховуючи обсяг наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5404 грн 70 коп. із розрахунку 7000 грн 00 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 77,21% (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial