Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У листопада 2024 року позивач, ТОВ «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором пред`явив через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості в загальному розмірі 55 820 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 10 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus») було укладено електронний договір № 6258571 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн., строком на 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит у визначеному розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану в АТ «Райффайзен Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99%, у той час як відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів не виконав. 26 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus») та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, згідно умов якого позивачу були відступлені права грошової вимоги за кредитним договором № 6258571 від 10 січня 2023 року. В подальшому, 31 липня 2024 між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 6258571 від 10 січня 2021 року перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок за ним утворилася заборгованість за кредитним договором № 6258571 від 10 січня 2023 року в загальному розмірі 55\~820 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20\~000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами за період з 10 січня 2023 року по 17 вересня 2024 року в розмірі 35\~820 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 6258571 від 17 вересня 2024 року в загальному розмірі 55 820 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 березня 2025 року зазначену справу передано за підсудністю до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2025 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В. 22 квітня 2025 року. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 22 квітня 2025 року, після отримання відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні від АТ «Райффайзен Банк» інформації щодо належності відповідачу платіжної картки та підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу за спірним кредитним договором. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 6258571, на підставі якого ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] строком на 360 днів кредит в розмірі 20 000 грн. у безготівковій формі шляхом зарахування у день укладення договору грошових коштів на платіжну картку позичальника [NUMBER] , емітовану в АТ «Райффайзен Банк», а [PERSON] зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування цим кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони узгодили, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту (а.с. 28-33). Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 39-40). На виконання вимог ухвали суду АТ «Райффайзен Банк» за вих. № 81-15-9/5443-БТ № б/н від 22 квітня 2025 року від 06 листопада 2024 року письмово повідомлено, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , номер телефону [NUMBER] зазначено в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та є фінансовим номером, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 10 січня 2023 року по 19 січня 2023 року (а.с. 103, 106-112). За наданою інформацією ТОВ «Пейтек» (вих. № 20230929-2 від 29 вересня 2023 року) вбачається, що ТОВ «Пейпек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та між ТОВ «Пейпек Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2022 року, відповідно до якого успішно перераховані кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «Авентус Україна», в тому 10 січня 2023 року на суму 20\~000 грн. з призначенням платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 74-75). Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17 вересня 2024 року за ним утворилася заборгованість в загальному розмірі 55 820 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20\~000 грн. та заборгованості з нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 10 січня 2023 року по 17 вересня 2024 року в розмірі 35\~820 грн. (а.с. 44-47). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. 26 вересня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 6258571 від 10 січня 2023 року в загальному розмірі 55 820 грн. (а.с. 49-56, 72, 94 зворот). Окрім цього, 31 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українскі фінансові операції» укладено договір факторингу № 31.07./24-Ф від 31 липня 2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 6258571 від 10 січня 2023 року в загальному розмірі 55 820 грн. (а.с. 57-62, 64, 73). При цьому, як вбачається із доданого до позову розрахунку заборгованості, а також Витягів з реєстрів боржників за вищевказаними договорами факторингів, заборгованість за спірним кредитним договором нараховувалась первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», яка станом на 25 вересня 2023 року складала 55\~820 грн., і в подальшому після відступлення прав вимоги заборгованість не збільшувалася ні за основною сумою заборгованості, ні за відсотками і станом на 17 вересня 2024 року сума заборгованості становить 55\~820 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6258571 від 10 січня 2025 року станом на 17 вересня 2024 року в загальному розмірі 55 820 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 01 серпня 2024 року уклав з адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А, повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 та довіреністю від 01 серпня 2024 року, строком дії без права передоручення до 31 грудня 2025 року (а.с. 70, 81-82, 83). Із наявного в матеріалах акту від 17 вересня 2024 року приймання-передачі наданих послуг № 6258571 до договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, позивачем за вказаним договором понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Дідухом Є.О., що пов`язані із розглядом зазначеної цивільної справи, в розмірі 10\~000 грн., зокрема за: підготовку та подачу позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 6258571 про надання споживчого кредиту від 10 січня 2023 року (а.с. 63). Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі\~3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: approved