Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , батьками якого були [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла бабуся позивача, по лінії батька, [PERSON] . [PERSON] на день смерті [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,5640 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове використання - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить спадкодавиці на підставі Державного акту серія ЯЖ N? 260977 від 13.11.2009 року. Спадкоємцем за правом представлення є [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, так як син спадкодавиці, [PERSON] помер [INFO] , інших спадкоємців передбачених законом чи заповітом немає. Бабуся проживала одна, і з кожним роком все більше потребувала сторонньої допомоги, вона часто хворіла, періодично лікувалась в лікарні, позивач дбав про неї, купував ліки, їжу та предмети побуту, допомагав по господарству, обробляв присадибну земельну ділянку, більше часу проводив біля бабусі в с. Будки ніж за місцем своєї реєстрації адже вона потребувала догляду і не могла сама себе обслуговувати, а переїхати проживати до невістки та онука відмовилась. Після смерті бабусі, [PERSON] , позивач фактично прийняв спадщину, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 К України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В позивача виникла необхідність оформити свої права на спадкове майно, для чого необхідно встановити факт прийняття ним спадщини після смерті, [PERSON] .. Ухвалою суду від 29.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача адвокат Примакова В.В., в судовому засіданні позовну заяву про встановлення факту прийняття спадщини підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених в ній. Від представника відповідача: Немирівська міська рада, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позовної заяви не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази, що добре знайомі з позивачем, знають його родину та покійну бабусю [PERSON] , підтверджують той факт, що [PERSON] фактично проживав із бабусею [PERSON] в с.Будки, де остання і померла. Позивач здійснював догляд за бабусею, вів з нею спільне господарство, таким чином і повністю прийняв спадщину після її смерті. Ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 04.02.1976 року, актовий запис №477. [INFO] помер батько позивача [PERSON] у віці 58 років у м.Вінниці, Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 14.05.2008 року, актовий запис №1436. По лінії батька у позивача була бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 83 роки у с.Будки, Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 26.05.2010 року, актовий запис №10. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №13-3 від 24.03.2025 року виданою виконкомом Немирівської міської ради. Фактичним місцем проживання позивача [PERSON] до дня смерті бабусі, [INFO] , було с.Будки, Вінницької області, де він проживав та вів спільне господарство з останньою, що підтверджується показами свідків. Таким чином, спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] згідно закону є позивач - [PERSON] [INFO] . На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, для подальшої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, якщо немає спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19)). У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача із спадкодавицею на час смерті є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Встановлені судом обставини свідчать, що позивач [PERSON] дійсно спільно проживав разом із своєю бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини в с.Будки, Вінницького (Немирівського) району Вінницької області. Вказане підтверджується поясненнями представника позивача, показами свідків, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, які є чіткими, послідовними, логічними і узгоджуються між собою щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і підлягають доказуванню у цьому випадку та мають для позивача юридичне значення, оскільки впливає на прийняття ним спадщини. Встановлення факту проживання зі спадкодавицею суд здійснює для забезпечення права позивача на оформлення спадщини. Отже, зважаючи на встановлення судом факту спільного проживання позивача зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини, позивач вважається таким, що прийняв спадщину та не обмежений жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] від імені якого діє представник - адвокат Примакова В.В. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved