Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Дніпра 18.10.2023 року надійшла зазначена позовна заява. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 30 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №2098 про звернення стягнення на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості у розмірі 9181,78 грн у межах виконання виконавчого провадження ВП №62747032. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. на підставі зазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №62747032. Вказаний виконавчий напис, позивач вважає таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме принципу його безспірності, за відсутності нотаріального посвідченого кредитного договору, а також поза межами строків позовної давності. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат». Прохала визнати виконавчий напис №2098 від 30.06.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 1073,60 грн судового збору за подання позовної заяви та 536,80 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.10.2023 справу передано головуючому судді Овчинніковій О.С. (а.с.28). Ухвалою судді 19.10.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с.30). Ухвалою судді 02.02.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.35). Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 05.07.2024 подано відзив на позовну заяву (а.с.71-74). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.08.2025 справу передано головуючому судді Ярощук О.В. (а.с.81). Ухвалою судді 27.08.2025 року справу прийнято до свого провадження (а.с.82). Задоволено клопотання позивача та витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» належним чином завірені документи, які стосуються справи. Відповідачем на адресу суду 17.09.2024 на виконання ухвали суду надані витребувані документи. Позиції учасників справи У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 05.07.2024 подано відзив на позовну заяву (а.с.71-74). Прохав відмовити у задоволені позову та проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Треті особи приватний нотаріус Личук Т.В. та КЗПО Дитячий молодіжний центр «ЛІДЕР» були належним чином повідомлені, пояснень суду не надавали, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. також 04.10.2024 надав суду належним чином завірені документи на підставі яких було відкрито виконавче провадження. Приватним виконавцем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. 30.06.2020 року вчинено виконавчий напис №2098 про звернення стягнення на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованості в розмірі 8\~165 грн 26 коп (а.с. 94). Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про примусове виконання виконавчого напису від 30.06.2020 відкрито виконавче провадження №62747032 (а.с.102-104). Відповідно до копії кредитного договору (а.с.106) №МФ-0151900000533 від 21.06.2019 вбачається, що останній не був нотаріально посвідчений. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Норми права, які застосував суд. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині. Мова йде про зміни, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах позики/кредиту, які не були нотаріально посвідчені. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Мотиви суду. Під час розгляду справи суд встановив, що матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та можливе здійснення його часткового погашення. Із наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Окрім того, під час здійснення виконавчого напису № 2098 від 30.06.2020 року, приватний нотаріус неправомірно керувався положеннями пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року №1172, оскільки Розділ "Стягнення з фізичних осіб податкової заборгованості" втратив чинність на підставі Постанови КМ\~№ 1602 від 29.11.2001. Відтак, вчиняючи 30.06.2020 виконавчий напис №2098, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23, а також пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року №1172, оскільки Розділ "Стягнення з фізичних осіб податкової заборгованості" втратив чинність на підставі Постанови КМ\~№ 1602 від 29.11.2001. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Копію кредитного договору від 02.04.2012 позивачем до матеріалів позовної заяви долучено не було, у той же час відповідачем та третіми особами не спростовано факт того, що зазначений договір не був посвідчений нотаріально. Таким чином наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідачем під час надання відзиву не подано жодного документу до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, судовий збір, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь. У силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1073,60 грн судового збору за подання позовної заяви та 536,80 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved