Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

12 березня 2025 року [PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ»,\~ який мотивувала тим, що з 18 жовтня 2024 року по 29 січня 2025 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. 29 січня 2025 року позивачка була звільнена за згодою сторін. В день звільнення відповідач не провів з нею розрахунок, а саме: не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 38 751 грн 37 к. Посилаючись на норми ст. 116\~ КЗпП України, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у вказаній сумі. Станом на 26 червня 2025 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до п 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи-по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах підтверджується копією трудової книжки, з якої вбачається, що 18 жовтня 2024 року [PERSON] була прийнята на посаду оператора заправних станцій в ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ». 29 січня 2025 року була звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ. (а.с.5) Доказів сплати вказаної заборгованості суду не надано, а отже позовна вимога про стягнення боргу по заробітній платі підлягає задоволенню в повному обсязі. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211 грн 20 к. за вимогу по стягненню заборгованості по заробітній платі.

Outcome: approved