Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Вимоги [PERSON] , мотивовані тим, що [INFO] померла спадкодавиця [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Заявник звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. (за місцем смерті спадкодавиці та місцем знаходження спадкового майна) з заявою про прийняття спадщини на належне майно спадкодавиці, однак отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. відмовлено у видачі такого свідоцтва. В обґрунтування вказаної вище постанови зазначено, що спадкоємцем за законом пропущений установлений шестимісячний строк про прийняття спадщини. Спадкоємець звернувся з заявою про прийняття спадщини після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини, що може бути підтверджено матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] . Водночас заявник стверджує, що проживав разом з спадкодавцем на момент смерті тому спадщину прийняв. [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд за їх відсутності, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 11 жовтня 1993 року, який нотаріально посвідчений секретарем виконавчого комітету Нивотрудвської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Удот О.М., зареєстрований у журналі за № [NUMBER] , а також зареєстрований Апостолівським районним Бюро технічної інвентаризації від 20 жовтня 1993 року, за реєстровим номером в книзі 2 за № 2. Заявник звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. (за місцем смерті спадкодавиці та місцем знаходження спадкового майна) з заявою про прийняття спадщини на належне майно спадкодавиці, однак отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. відмовлено у видачі такого свідоцтва. В обґрунтування вказаної вище постанови зазначено, що спадкоємцем за законом пропущений установлений шестимісячний строк про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( в редакції до діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023). Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно підпункту 3.22 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Так показаннями доказами по справі підтверджено факт проживання заявника разом з спадкодавицею в [ADDRESS] , а також той факт, що [PERSON] останні пів року до моменту смерті тяжко хворіла, потребувала постійного стороннього догляду, фактично не могла повноцінно себе обслуговувати тому [PERSON] на момент смерті своєї матері постійно проживав разом з нею. З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved