Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] 01.11.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виборного органу Первинної профспілкової організації ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» профспілки працівників освіти і науки України, оформлене протоколом №14 від 14.10.2024, та реалізоване у формі вимоги №43 від 15.10.2024 про розірвання з ним трудового договору, як з виконуючим обов`язки директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», а також стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що наказом Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації №28-К від 30.03.2022 його призначено в.о. директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», тимчасово, до призначення керівника зазначеного закладу. Під час перевірки, проведеної роботодавцем, 15.10.2024 йому стало відомо, що Первинна профспілкова організація ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» звернулася до роботодавця з вимогою №43 від 15.10.2024 про розірвання з ним трудового договору, як з виконуючим обов`язки директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», за ст.45 КЗпП України. Вважає вказане рішення відповідача незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки протокол засідання профспілкового комітету №14 від 14.10.2024 не містить переліку конкретних випадків та доказів системних порушень з його боку законодавства про працю та невиконання зобов`язань за колективним договором з посиланням на норми закону, які ним порушені. Також протокол не містить опису фактів, які підтверджують системну дискримінацію членів профспілки відповідача. Крім того, в ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» також наявна інша профспілкова організація - Первинна профспілкова організація робітників ДНЗ, однак відповідач не реалізував своє право при наявності на підприємстві іншої профспілки на формування спільного представницького органу. При цьому, відповідач також не повідомив представників Первинної профспілкової організації робітників про засідання 14.10.2014 та про намір подати роботодавцю вимогу про звільнення керівника, тобто їх позиція та інтереси не були враховані. Також зазначив, що дії відповідача були свідомо спрямовані на приниження його ділової репутації як керівника навчального закладу та завдали йому немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями. Це призвело до появи психосоматичних та психоемоційних змін, зокрема порушення сну, пригніченість, нервозність, фіксованість на негативних переживаннях, що в свою чергу негативно впливає на сталі емоційні зв`язки з оточенням, у нього порушився звичний ритм життя, через погіршення стану здоров`я був вимушений піти на лікарняний. Завдану моральну шкоду оцінює в 50\~000 грн. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що в оскаржуваному протоколі засідання профспілкового комітету належним чином обгрунтовані факти, які підтверджують порушення позивачем законодавства про працю, зокрема щодо оскарження накладених позивачем дисциплінарних стягнень на працівників (членів профкому) [PERSON] та [PERSON] . Вказані особи першочергово із заявами звернулися за захистом до уповноважених профорганів, за результатами розгляду яких позивачу було направлено подання про усунення порушень законодавства та вимогою про скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, однак в порушення вимог закону позивач подання не задовольнив. Зазначене стало підставою для звернення вказаних працівників за захистом своїх прав до суду, за наслідками розгляду яких накази були скасовані з підстав їх видання з порушенням вимог законодавства України та не дотримання [PERSON] процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, що є прямим порушенням трудових прав працівників. Крім того, у вимозі про розірвання трудового договору міститься інформація про невиконання позивачем зобов`язань за колективним договором в частині непогодження з виборним профспілковим органом ППО відповідних нормативних актів (затвердження тарифікації, виплату премій та заохочень, щорічної винагороди за сумлінну працю тощо). Такі дії позивача суперечать [PERSON] , Обласній угодам та Колективному договору, мають системний, постійний та триваючий характер, що було причиною неодноразових звернень, в тому числі і до Департаменту освіти і науки Кіровоградської ОВА. Також, не погоджуючись з доводами позивача, вказувала, що під час підготовки та подання вимоги про розірвання трудового договору відповідач керувався гарантіями, наданими законом первинним профспілковим організаціям, а тому направлення вимоги без погодження з іншим профспілковим органому навчального закладу не суперечить чинному законодавству України. Крім того зазначила, що позивачем жодними доказами не доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок дій відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник позивача також зазначила, що за наявності іншої профспілки в учбовому закладі, відповідач в порушення Колективного договору без погодження з Первинною профспілковою організацією робітників, членом якої є позивач, направив роботодавцю вимогу про звільнення керівника. Крім того, позивач не є керівником закладу, а тимчасово призначений виконуючим обов`язки директора. Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Також пояснила, що ст.33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не передбачає погодження з іншою профспілкою направлення вимоги про розірвання трудового договору з керівником. Не запрошуючи позивача на засідання Первинної профспілкової організації ДНЗ, де розглядалося питання щодо направлення такої вимоги, вони керувалися положеннями ст.12 вказаного Закону щодо незалежності профспілки. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити та пояснив, що позивач, як в.о.директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», сумлінно виконує свої посадові обов`язки, працює згідно з трудовим законодавством та Статутом, ним багато зроблено для ліцею. Зборами Первинної профспілкової організації робітників, де розглядалася вимога Первинної профспілкової організації про розірвання трудового договору зі [PERSON] , одноголосно підтримано звернення на захист керівника. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що наказом директора Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації №28-к від 30.03.2022 позивача [PERSON] звільнено з посади директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» 31.03.2022 у зв`язку із закінченням строку дії контракту відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України. Цим же наказом [PERSON] призначено виконуючим обов`язки директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», тимчасово, до призначення керівника зазначеного закладу в установленому порядку, з наданням права першого підпису на платіжних та банківських документах. Трудовий договір (контракт) зі [PERSON] не укладався. У Державному навчальному закладі «Знам`янський професійний ліцей» функціонують дві профспілки: - Первинна профспілкова організація ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» профспілки працівників освіти і науки України, головою якої є [PERSON] . Станом на 14.10.2024 на обліку в цій профспілці перебувало 26 членів; - Первинна профспілкова організація робітників ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» профспілки залізничників і транспортних будівельників України, головою якої є [PERSON] . Станом на 14.10.2024 на обліку в цій профспілці перебувало 60 членів. Позивач [PERSON] з 25.05.2023 є членом Первинної профспілкової організації робітників ДНЗ. Між адміністрацією ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» та вказаними профспілковими організаціями укладено колективний договір на 5 років (15.06.2020-15.06.2025), схвалений загальними зборами трудового колективу 18.11.2020, зареєстрований Управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області 16.12.2020 за №23, контроль за виконання якого покладено на сторони, які його уклали (розділ VIII договору). Згідно з протоколом засідання профкому Первинної профспілкової організації ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» профспілки працівників освіти і науки України №14 від 14.10.2024, присутніми на засіданні 4 членами профкому, одностайно прийнято рішення про звернення до Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації з вимогою про розірвання трудового договору з в.о.директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» [PERSON] в порядку ст.45 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» за порушення законодавства про працю та невиконання зобов`язань за колективним договором. З огляду на зміст вказаного рішення профспілкового органу (протоколу), підставами для висновку про порушення [PERSON] законодавства про працю та невиконання зобов`язань за колективним договором стали судові рішення на користь членів цієї профспілки - працівників закладу освіти [PERSON] та [PERSON] у справах щодо визнання незаконним і скасування наказу №73-к від 03.10.2023 «Про оголошення догани» в частині оголошення їм догани. Вимога про розірвання трудового договору з в.о.директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» [PERSON] , за підписом голови та секретаря Первинної профспілкової організації ДНЗ, направлена директору Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації та Міністерству освіти і науки України 15.10.2024 за вих.№43. В цій вимозі, яка складена на підставі вказаного вище протоколу №14 від 14.10.2024, окрім посилань на згадані судові рішення стосовно [PERSON] та [PERSON] , також описані факти, що, на думку Первинної профспілкової організації ДНЗ, підтверджують порушення та невиконання [PERSON] зобов`язань за колективним договором. Зокрема, незаконна відмова [PERSON] викладачу [PERSON] у виплаті одноразової допомоги в розмірі трьох посадових окладів у зв`язку з виходом на пенсію за віком, а також непогодження [PERSON] з виборним проспілковим органом Первинної профспілкової організації ДНЗ тарифікаційних списків, нормативних актів про затвердження тарифікації, виплату премій та заохочень, щорічної винагороди за сумлінну працю тощо. Ні представник іншої профспілки Первинної профспілкової організації робітників, ні [PERSON] на засідання профспілкового комітету 14.10.2024, де розглядалося питання щодо направлення вимоги про звільнення, не запрошувалися. Представником відповідача такі обставини не оспорювалися, вказуючи, що таке запрошення не передбачено чинним законодавством України, під час підготовки та направлення вимоги вони керувалися гарантіями, наданими первинним профспілкам, зокрема ст.45 КЗпП України та ст.12, 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Первинною профспілковою організацію робітників, членом якої є [PERSON] , проведені збори, де, присутніми на зборах 44 членами профспілки, одностайно прийнято рішення про звернення до директора Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації із запереченнями на вимогу іншої профспілки про розірвання трудового договору зі [PERSON] . Звернення мотивоване відсутністю порушень їх трудових прав та жодних зауважень до роботи [PERSON] , як керівника закладу. Будучи допитаним в якості свідка, за його згодою, представник третьої особи [PERSON] показав, що він працює викладачем в ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», є головою Первинної профспілкової організації робітників цього навчального закладу. До 2023 року позивач [PERSON] був членом іншої профспілки ліцею - Первинної профспілкової організації, однак у квітні 2023 року перейшов в Первинну профспілкову організацію робітників. Працюючи на посаді, свідок неодноразово помічав, що голова Первинної профспілкової організації [PERSON] була незадоволена порядком виплати премій як адміністрації ліцею, так і працівникам, проводила постійні перевірки бухгалтерії, роботи директора. В свою чергу, з боку членів обох профспілок заперечень не було, основні види премій постійно виплачувалися. Крім того, з метою затвердження тарифікаційних списків були проведені збори тарифікаційної комісії, однак [PERSON] , як заступник директора та голова профспілки, в присутності всіх членів комісії вийшла з кабінету без пояснень причин. Зазначив, що претензії до роботи [PERSON] відсутні, в гуртожитку ліцею, в спортзалі, в кабінетах зроблений ремонт, замінені пластикові вікна, вчасно виплачується заробітна плата. Так, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок (далі Закон). За змістом ст.13 вказаного Закону, яка містить визначення термінів, первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти. Відповідно до ст.11 Закону статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб. Діяльність первинних профспілок врегульовано ст.37 Закону, згідно з якою профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи. З наведеного випливає право первинних профспілок створювати виборні органи, які і представляють інтереси професійних спілок в їхніх правовідносинах. Стаття 38 Закону встановлює повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, до яких відповідно до п.9 ч.1 цієї статті відноситься прийняття рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Профспілковий комітет первинної профспілкової організації ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» профспілки працівників освіти і науки України є виборним органом первинної профспілкової організації, що наділений правом звертатися до власника або уповноваженого ним органу з вимогою відповідно до ст.45 КЗпП України. Згідно з ч.1 ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до ч.2 ст.33 Закону вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. Згідно з п.9 ч.1 ст.247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Таким чином, законодавство містить норми, що створюють правове підґрунтя для прийняття профспілкою рішення про звернення з вимогою про звільнення. Таке рішення може бути прийняте Профспілкою виключно за умови вчинення керівником підприємства порушень законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закону про профспілки. Проте, виходячи з буквального тлумачення ст.45, 247 КЗпП України, ст.33, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вимога до власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору (контракту) може стосуватися саме керівника підприємства, установи, організації. Стаття 45 КЗпП України та п.9 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виключають пред`явлення вимоги про розірвання трудового договору з іншими, крім керівників підприємств, установ, організацій, працівниками. Разом з тим, на дату прийняття оспорюваного рішення [PERSON] не був керівником навчального закладу, а лише виконуючим обов`язки директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей», тимчасово, до призначення керівника зазначеного закладу в установленому порядку. Виконання обов`язків є тимчасовою мірою до призначення працівника та не є самостійною посадою. Отже, в даному випадку [PERSON] тимчасово очолює навчальний заклад, а тому не може бути звільнений на підставі ст.45 КЗпП України, так як ця норма стосується тільки посадової особи, а не особи, яка тимчасово виконує обов`язки. Крім того, відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ, пов`язаних з вимогами профспілкового чи іншого, уповноваженого на представництво трудовим колективом органу, про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі ст.45 КЗпП така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір. Згідно зі ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Преамбулою Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що цей Закон визначає засади колективно-договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин працівників і роботодавців, їх представників. Відповідно до ст.3 Закону України «Про колективні договори і угоди» (далі - Закон про колективні договори) колективний договір укладається між роботодавцем з однієї сторони і одним або кількома профспілковими органами, а у разі відсутності таких органів - представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони. Сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог. Частина 2 ст.7 Закону про колективні договори передбачає, що саме у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин. Контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками (ч.1 ст.15 Закону про колективні договори). Отже, колективний договір укладається на основі прийнятих сторонами зобов`язань. Умови колективного договору, який укладений відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для сторін, які їх уклали. З наведеного вбачається, що саме колективний договір є джерелом обов`язків, а не навпаки. В цій справі судом встановлено, що згідно з п.6 колективного договору, укладеного між адміністрацією ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» та двома існуючими в закладі профспілковими організаціями (відповідачем та третьою сообою у справі), сторони зобов`язуються дотримуватися принципів соціального партнерства: паритетності представництва, рівноправності сторін, взаємної відповідальності, конструктивності й аргументованості при проведення переговорів (консультацій) щодо укладання колективного договору, внесення змін і доповнень до нього, вирішення усіх питань соціально-економічних і трудових відносин. У розділі VIII колективного договору профкоми зобов`язалися вимагати від власника або уповноваженого ним органу розірвання трудового договору з керівником закладу, якщо він порушує законодавство про працю і не виконує зобов`язання, зазначені в колективному договорі (ст.45 КЗпП). В свою чергу, пунктом 10 колективного договору передбачено, що жодна зі сторін, що уклали цей колективний договір, не може протягом всього строку його дії в односторонньому порядку приймати рішення, що змінюють норми, положення, зобов`язання колективного договору або припиняють їх виконання. У ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» станом на день звернення з вимогою функціонували дві профспілки: Первинна профспілкова організація (відповідач) кількість членів 26, та Первинна профспілкова організація робітників (третя особа), членом якої є позивач та кількість членів налічувала 60 осіб. Отже, прийняття оспорюваного рішення зачіпає колективні інтереси робітників ДНЗ, а тому позиція профспілкової сторони з цього питання повинна бути злагодженою. При наявності на підприємстві декількох профспілок (профспілкових організацій) або інших уповноважених трудовим колективом на представництво органів вони мають сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору (ст.4 Закону про колективні договори). Як встановлено судом, спільний представницький орган профспілок в ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» не сформований. В свою чергу, за наявності на підприємстві, в установі, організації декількох профспілкових організацій, які здійснюють представництво і захист прав та інтересів членів профспілок, їх виборні органи на відповідному рівні договірного регулювання повинні узгоджувати свої дії для досягнення своїх статутних цілей і завдань в питанні захисту інтересів членів своїх профспілок для уникнення можливого прийняття рішення, яке б суперечило правам та інтересам членів іншої профспілкової організації, оскільки за законом профспілки є рівними у своїх правах. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.12.2019 у справі №266/4331/17. Проте, всупереч колективному договору та зазначених вище норм законодавства, з вимогою про розірвання трудового договору з в.о.директора [PERSON] за ст.45 КЗпП України звернувся лише відповідач, який налічував 26 членів профспілки, без узгодження з іншою профспілкою, членом якої є позивач та яка налічує 60 її членів. З наведеного вбачається, що об`єднання діючих на підприємств профспілок стосовно загальної мети не відбулося ні на юридичному, ні на фактичному підґрунті. Всі профспілки на підприємстві є рівними та Первинна профспілкова організація ДНЗ мала узгодити свої дії з іншою профспілкою, яка діє в закладі. Отже, Первинна профспілкова організація ДНЗ при прийнятті рішення щодо внесення вимоги про розірвання трудового договору з в.о.директора [PERSON] не узгодила свої дії з іншою профспілкою (Первинною профспілковою організацією робітників ДНЗ), яка діє в закладі освіти і представляє інтереси значно більшої частини трудового колективу, чим порушила вимоги Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.247 КЗпП України та не дотрималася передбаченої Законом процедури для реалізації права на внесення вимоги про розірвання трудового договору з в.о.директора навчального закладу. Приймаючи рішення в цій справі суд також враховує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази порушення [PERSON] законодавства про працю та невиконання ним зобов`язань за колективним договором, які зазначені у оскаржуваному рішенні та вимозі про розірвання трудового договору. Допитаний в судовому засіданні свідок пояснив, що порушення трудового законодавства з боку [PERSON] відсутні, заробітна плата виплачується вчасно, як і обов`язкові види премій. Що стосується судових рішень, якими скасовані накази [PERSON] про накладення на [PERSON] та [PERSON] дисциплінарних стягнень, то вказані особи, які є членами профспілки, після набрання цими рішеннями законної сили не подавали заяв про скликання зборів з метою ініціювання звільнення [PERSON] за порушення останнім їх трудових прав, що також підтверджується листом-відповіддю відповідача від 14.02.2025, наданим на запит представника позивача. Що стосується незаконної відмови [PERSON] у виплаті викладачу [PERSON] одноразової допомоги в розмірі трьох посадових окладів у зв`язку з виходом на пенсію за віком, то судовим рішенням по цьому факту у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, оскільки остання звільнена за угодою сторін, а не за власним бажанням, що позбавляє її права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги. Що стосується невиконання [PERSON] зобов`язань за колективним договором в частині непогодження з відповідачем - Первинною профспілковою організацією тарифікаційних списків, то, як зокрема слідує з листа Департаменту освіти і науки Кіровоградської обласної військової адміністрації від 09.12.2024, законодавством не врегульовано питання та не міститься чіткої норми щодо дій у разі відсутності на тарифікаційних списках погодження однієї з профспілок в тому випадку, коли в закладі функціонують декілька профспілок. Судом встановлено, що тарифікаційні списки ліцею на 2024-2025 навчальні роки затверджені в.о.директора закладу та погоджені іншою профспілкою, яка діє в закладі. Як показав суду свідок та підтверджується протоколом засідання тарифікаційної комісії ДНЗ №2 від 13.09.2024, під час вирішення питання щодо затвердження тарифікаційних списків голова Первинної профспілкової організації залишила засідання з невідомих причин, свою думку з цього питання шляхом голосування не висловила. При цьому судом враховується, що інші члени комісії затвердили тарифікаційні списки одноголосно, без зауважень, доказів надходження звернень від працівників закладу щодо порушення їх прав суду не надано. Що стосується невиплати премій та заохочень, щорічної винагороди за сумлінну працю тощо, то доказів цьому стороною відповідача суду не надано. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що з цього приводу були скарги від працівників, однак на підтвердження зазначеного до матеріалів справи жодних доказів не долучила. При цьому свідок в судовому засіданні пояснив, що всі види обов`язкових премій виплачуються, щодо інших виплат працівники скарг не висловлювали. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позов в частині визнання незаконним та скасування рішення виборного органу, оформлене протоколом №14 засідання профспілкового комітету від 14.10.2024, про звернення до роботодавця з Вимогою про розірвання трудового договору з в.о.директора ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» [PERSON] за ст.45 КЗпП України, підлягає задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, необхідно зазначити наступне. Так, ч.1 ст.15 ЦК України передбачено\~право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Положеннями ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Нормами ст.1167 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Водночас, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Також, згідно з абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Як вже зазначалося вище, позивач обґрунтовує завдання йому моральної шкоди незаконними діями відповідача, свідомо спрямованими на приниження його ділової репутації, як керівника навчального закладу, що призвело до появи психосоматичних та психоемоційних змін, порушення сну, пригніченості, нервозності, фіксованості на негативних переживаннях, негативного впливу на сталі емоційні зв`язки з оточенням, порушення звичного ритму життя та погіршення стану здоров`я. В свою чергу, відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували\~обсяг страждань позивача (фізичних, душевних, психічних тощо), завданих йому оскаржуваним рішенням, а також характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позовну вимогу немайнового характеру (скасування вимоги профспілкових органів про розірвання трудового договору), тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1\~211 грн 20 коп. В свою чергу, у задоволенні позовної вимоги майнового характеру про стягнення моральної шкоди судом відмовлено. Оскільки при зверненні до суду позивачем за цю вимогу сплачено 3\~028 грн, хоча, з урахуванням ціни позову, мало бути сплачено 1\~211 грн 20 коп, тому позивачу підлягає до повернення надлишково сплачена ним сума судового збору в розмірі 1\~816 грн 80 коп, а решту судового збору необхідно віднести на його рахунок у зв`язку з відмовою в позові в цій частині.

Outcome: partial