Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представник позивача Куспись Є.А. звернувся до суду з позовом в інтересах\~ [PERSON] , просить визнати його таким, що звільнений з посади директора приватного підприємства\~«ЛВТ»,\~ виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомості про [PERSON] (адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), як директора Приватного підприємства «ЛВТ» (місцезнаходження:47002, Тернопільська область, Кременецький район, місто Кременець, вул.Курчатова, буд. 29; ЄДРПОУ: 24637050). Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що він\~\~\~працював у\~відповідача на\~посаді директора\~з 15.03.2015\~ по\~теперішній час.\~100%\~статутного капіталу\~ПП «ЛВТ» належало\~ єдиному\~ засновнику\~ [PERSON] .\~ [INFO] [PERSON] \~помер.\~ПП «ЛВТ»\~ не веде господарську діяльність, у зв`язку з чим [PERSON] \~ втратив заінтересованість у перебуванні у трудових відносинах з відповідачем та бажає звільнитися. 04 березня 2025 року позивачем подано заяву про звільнення з посади директора ПП«ЛВТ» з 04 квітня 2025 року за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Виконуючи рекомендації Мінсоцполітики (лист від 12 січня 2011 р. №15/06/186-11) позивач направив на адресу відповідача заяву про звільнення та повідомлення про проведення загальних зборів приватного підприємства «ЛВТ» на порядку денному якого розглядалося питання щодо звільнення з посади директора приватного підприємства «ЛВТ» [PERSON] з 04 квітня 2025 року на підставі статті 38 КЗпП України. Дотримання цих кроків свідчить про дотримання позивачем процедури звільнення із посади директора підприємства, про що неодноразово зазначав Верховний суд у справах № 758/1861/18 від 24.12.2019 року, № 761/40378/18 від 17.03.2021 року. Відповідно до статуту приватного підприємства «ЛВТ» зареєстрованого Управлінням економіки Кременецької райдержадміністрації 30 жовтня 1997 року за реєстраційним номером №116-120, приватне підприємство «ЛВТ» (надалі «Підприємство») засноване громадянином України [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області 18 серпня 1997 року (надалі «Засновник»), з правом найму робочої сили на контрактній основі, або по трудовій угоді. Відповідно до п. 5.1 Статуту ПП «ЛВТ» управління підприємством здійснюється директором, який призначається засновником. Тобто, призначення та звільнення директора відноситься до виключної компетенції засновника. У зв`язку з цим, смерть єдиного засновника підприємства позбавляє Позивача вирішити питання про розірвання трудового договору. Передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні, але через смерть засновника положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач ПП «ЛВТ»\~ в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку (а.с. 25-27). Третя особа: особа Кременецька міська рада в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно витягу\~№1300878\~з Єдиного\~державного реєстру\~юридичних осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань на\~17.04.2025,\~засновником ПП «ЛВТ» є [PERSON] , керівником [PERSON] . Згідно\~наказу №\~10-03\~від 15.03.2010,\~ [PERSON] \~ призначено\~директором ПП «ЛВТ»\~ з 15.03.2010. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Кізлів, Буського району Львівської області. 04 березня 2025 року позивачем подано заяву про звільнення з посади директора ПП «ЛВТ» з 04 квітня 2025 року за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Позивач направив на адресу відповідача заяву про звільнення та повідомлення про проведення загальних зборів приватного підприємства «ЛВТ» на порядку денному якого розглядалося питання, щодо звільнення з посади директора приватного підприємства «ЛВТ» [PERSON] з 04 квітня 2025 року на підставі статті 38 КЗпП України. Відповідно до п. 5.1 Статуту ПП «ЛВТ» управління підприємством здійснюється директором, який призначається засновником. Тобто, призначення та звільнення директора відноситься до виключної компетенції засновника. У зв`язку з цим, смерть єдиного засновника підприємства позбавляє Позивача вирішити питання про розірвання трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Отже, лише на підставі письмової заяви та за умови попередження власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний трудовий договір за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Згідно із статутом ПП «ЛВТ» , затвердженим засновником [PERSON] від 30.10.1997 засновником товариства є [PERSON] . Згідно п. 5.1 статуту ПП «ЛВТ»\~ вирішення питання призначення керівника відноситься до виключної компетенції засновника. Ліквідація та реорганізація підприємства проводиться за рішенням засновника ( п.8.1 Статуту). Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, праву директора товариства на звільнення за власним бажанням передує обов`язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Стаття 36 КЗпП України\~визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004 від 16.10.2007, № 8-рп/2007 від 29.01.2008, № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перебування позивача у трудових відносинах з\~ПП «ЛВТ», де він займав посаду директора, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, судом встановлено, що позивач направив засновнику товариства заяву про звільнення за власним бажанням, що свідчить про те, що позивач дотримав процедуру звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18) та від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників товариства (засновником) заяви про звільнення його з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон про реєстрацію) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих у паперовій формі, проводиться за принципом екстериторіальності в межах області, за місцезнаходженням юридичної особи чи громадського формування, що не має статусу юридичної особи державним реєстратором або нотаріусом. Пунктом 8 ст. 1 Закону про реєстрацію визначено, що Заявником є позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили та має наслідком зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або про заборону вчинення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі. Стаття 13 Закону про реєстрацію передбачає інформаційну взаємодію між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів. Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання судовим рішенням законної сили. Наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 р. № 3268/5 зі змінами установлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Державної судової адміністрації України відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в частині передачі інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, такі примірники судових рішень подаються заявником або надсилаються судом у паперовій формі. Ст. 25 Закону України про реєстрацію визначає порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій державним реєстратором або нотаріусом за заявниць ким принципом на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, а саме і судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недісними рішень, засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладання/зняття арешту корпоративних прав; зобов?язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію. Таким чином, враховуючи вищезазначене суд дійшов до висновку виключити позивача [PERSON] як керівника ПП «ЛВТ», шляхом внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Outcome: approved