Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Жеребенко Олену Валеріївну, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеною додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 11.11.2004 року, яка укладена 01.10.2024 року між селянським (фермерським) господарством Габорця Володимира Андрійовича та [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначив, що 11 листопада 2004 року між [PERSON] та СФГ Габорця Володимира Андрійовича укладено типовий договір оренди землі, за яким відповідачем передано позивачу в оренду земельну ділянку площею 6,0000 га з кадастровим номером: 3520883202:02:000:0247, розташовану в межах Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, строком на 20 років. Вказаний договір було зареєстровано 24 січня 2005 року за № 15 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської районної філії ДП «Центр ДЗК». Відповідно до умов договору (п. 8) після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Так, на виконання даної умови 01 жовтня 2024 року по досягненню згоди між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди землі від 11.11.2004 року. Позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з метою реєстрації вказаної додаткової угоди, однак рішенням №76939050 від 31 січня 2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій, державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: згідно п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстровано обтяження, що не дає вчинити певні реєстраційні дії щодо речового права на нерухоме майно, а тому у проведенні реєстраційних дій Позивачу відмовлено. Як було повідомлено державним реєстратором, відповідачем по справі було внесено нотаріальну заборону на вчинення реєстраційних дій стосовно спірної земельної ділянки. Позивач стверджує, що попередньо відповідачка погодила умови продовження оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, уклала з позивачем додаткову угоду, отримала грошові кошти за укладення додаткової угоди. Всупереч цьому внесла заборону на вчинення реєстраційних дій. Вважає таку поведінку відповідача протиправною, а тому звертається до суду з даною позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 31.03.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Позненка Юрія Володимировича, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки представником позивача обраний невірний спосіб захисту своїх прав. Зазначає, що визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі можливий лише за умови якщо орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори чи безпідставно відмовив в укладенні договору у відповідності до статті 33 ЗУ «Про оренду землі». Відповідач заперечує підписання додаткової угоди та поновлення чи продовження договірних відносин з позивачем щодо оренди землі. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вказала, що дії орендодавця щодо заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій (в тому числі і здійснення реєстрації додаткової угоди) є перешкоджанням у здійсненні орендарем відповідних повноважень, а тому є недобросовісними. Укладаючи додаткову угоду від 01 жовтня 2024 року, сторони у пункті 6 узгодили, що вона набирає чинності з моменту її підписання, скріплення печаткою та державної реєстрації. Сторони не визначали обов`язок нотаріально зареєструвати договір, однак позивач не має проти цього заперечень. Відповідач отримала кошти за оренду землі по додатковій угоді, тому подальша поведінка орендодавця суперечить його попередній поведінці в момент підписання додаткової угоди. Волевиявлення сторін відповідало меті такої угоди. Орендар розумно покладався (розраховував) на виконання орендодавцем умов договору оренди та користування земельною ділянкою згідно з цими умовами, тобто очікував на стабільність і незмінність свого майнового стану. Вчинивши дії з заборони вчинення реєстраційних дій орендодавець діє недобросовісно та порушує права орендаря. Додатково зазначила, що дії, визначені ст. 33 Закону України "Про оренду землі" щодо направлення пропозицій по продовженню дії договору оренди позивачем не виконувалися в силу того, що сторони відразу підписали запропонований текст додаткової угоди, попередньо усно узгодивши її умови. Представник відповідача адвокат Деревянко Я.Р. подала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, просила повністю відмовити в задоволені позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії типового договору оренди землі від 11 листопада 2004 року між [PERSON] та СФГ Габорця Володимира Андрійовича укладено типовий договір оренди землі, за яким останньому передано в оренду земельну ділянку площею 6,00 га з кадастровим номером: 3520883202:02:000:0247, розташовану в межах Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, строком на 20 років. Відповідно до умов договору (п. 8) після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно з вимогою про нотаріальне посвідчення від 27 січня 2025 року, зареєстровано в реєстрі за №43, [PERSON] звернулася до нотаріуса щодо встановлення вимоги про нотаріальне посвідчення договорів оренди землі ( статті 14 Закону України « Про оренду землі», про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ( стаття 102-1 Земельного кодексу України), або внесення змін до вже існуючих договорів, продовження їх дії, предметом яких є: земельна ділянка площею 6.0038 га, кадастровий номер 350883200:02:000:0247, цільове призначення: 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За змістом додаткової угоди №1 від 01 жовтня 2024 року до Договору оренди землі від 11.11.2004 року, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», запис №15 від 24.01.2005 року сторонами було продовження строку дії договору оренди на 7 років. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №76939050 від 31 січня 2025 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Анною Клюшник встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: згідно п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстровано обтяження, що не дає вчинити певні реєстраційні дії щодо речового права на нерухоме майно. У проведенні реєстраційних дій відмовлено. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачене переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк. Вказаною статтею визначено алгоритм дій сторін договору та право скарження до суду відмови, а також наявного зволікання в укладенні нового договору оренди землі. У справі № 908/299/18 від 26 травня 2020 р Великою Палатою Верховного Суду сформульовано правову позицію про те, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21 вказала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору. Відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а в разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту в резолютивній частині рішення суду. Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання укладеною додаткової угоди буде належним у випадку вчинення орендарем дій, визначених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" та не вчинення визначених дій орендодавцем. Разом з тим, позивач стверджує про наявність досягнення згоди з відповідачем щодо продовження договору оренди на новий строк та наявність підписаної відповідачем додаткової угоди. Примірник угоди надано до суду. На думку суду ця обставина є визначальною для обрання способу захисту порушеного права, оскільки для визнання додаткової угоди укладеною у судовому порядку із зазначенням її змісту у судовому рішенні, має бути доведено та встановлено судом саме ухилення чи відмова орендодавця від її підписання. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібну правову позицію сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 та інших. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, пункт 99. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19). Таким чином, встановивши, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до висновку, що у позові cелянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича до [PERSON] про визнання укладеною додаткової угоди №1 до договору оренди землі від 11.11.2004 року, яка укладена 01.10.2024 року між селянським (фермерським) господарством Габорця Володимира Андрійовича та [PERSON] , необхідно відмовити повністю. Судом вирішується питання розподілу судових витрат. Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.03.2025 року у даній справі застосовані заходи забезпечення позову, а саме: заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити будь-які реєстраційні дії та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 6,0038 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883200:02:000:0247, розташованої на території Витязівської сільської ради Кропивницького Кіровоградської області, а саме будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зміну цільового призначення, поділ, виділ чи об`єднання, передачу в оренду іншим особам, продаж, обмін та вчиняти дії, спрямовані на розпорядження будь-яким іншим способом, передбаченим законодавством України. Відповідно до ч. 9 ст.158\~ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed