Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору мати-вихователька [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач [PERSON] є біологічною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 28.06.2024 року. Відомості про батька малолітнього [PERSON] внесені у свідоцтво про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вагітність відповідача протікала на фоні численних захворювань, зокрема: цирозу правої легені за рахунок перенесеного туберкульозу, дифузно-вогнищевих змін щитоподібної залози, бактеріального вагінозу, ВСД зі змішаним типом, дисметаболічної кардіоміопатії, синусової тахікардії, міопичного астигматизму, астено-депресивного синдрому з вегето-судинними пароксизмами та емоційною нестійкістю. На облік по вагітності [PERSON] стала лише на 27 тижні, при цьому не виконувала рекомендації лікарів-спеціалістів після постановки на облік, не робила лабораторних досліджень, не отримувала збалансованого харчування, станом свого здоров`я не переймалася. В результаті такого ставлення відповідача до стану свого здоров`я та вагітності малолітній [PERSON] народився недоношеним та хворим, при народженні йому були встановлені численні діагнози захворювань. Дитина довгий час знаходилась у лікарні для стабілізації стану та набрання ваги. Такі показники у дитини виниклі в результаті халатного ставлення відповідача до власного здоров`я та життя, а також здоров`я, розвитку малолітньої дитини в цілому. Наразі дитині для повноцінного життя та розвитку необхідне комплексне коштовне лікування та регулярна реабілітація. Відповідач офіційно не працює та не має змоги покривати базові потреби в лікуванні та послугах додаткової реабілітації дитини. Крім того, до народження дитини протягом останніх 10 років відповідач проживала за адресою: [ADDRESS] . З метою з`ясування можливості безпечного проживання новонародженої дитини з матір`ю після виписки з лікарні, спеціалістом ССД по Немишлянському району спільно із фахівцем відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» та старшим інспектором сектору ювенальної превенцїі відділу поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області було здійснено спільний вихід за вищевказаною адресою, та встановлено, що квартира трикімнатна, санітарний стан житла вкрай незадовільний. В помешканні брудно, стоїть спертий запах. Скрізь павутиння, підлога брудна. У квартирі відсутнє електропостачання, відсутня гаряча вода, холодна вода наявна тільки у ванній кімнаті (підключена неофіційно з підвалу). В квартирі є меблі, але всі вони у занедбаному стані. Будь-яка побутова техніка відсутня. Також немає будь-яких продуктів харчування. Для дитини не створено жодних умов для проживання. В квартирі відсутні дитячі речі, дитяче харчування, засоби гігієни, памперси, ванночка для купання, візочок, пляшечки тощо. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , не мала батьківського потенціалу та не мала наміру його підвищувати. [PERSON] написала заяву, в якій відмовилась від соціальних послуг ВСР. В квартирі, де проживала жінка, не було створено умов для виховання та проживання в ній дитини. Помешкання є небезпечним для перебування в ньому новонародженої дитини, тому вважають, що виписувати дитину за адресою проживання [PERSON] є неможливим. 19.06.2024 до ССД по Немишлянському району відповідач звернулась із власноруч написаною заявою про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із необхідністю приведення квартири в належний стан. Восени, [PERSON] в усній формі звернулась до ССД по Немишлянському району з питанням щодо відвідування дитини. Їй були наданні роз`яснення з приводу виниклого питання, надано перелік документів та направлення до диспансерів, які необхідно зібрати. Однак [PERSON] вела себе агресивно та неадекватно, кричала та використовувала нецензурну лайку. 01.10.2024 матір`ю-вихователькою дитячого будинку сімейного типу (далі-ДБСТ) було встановлено контакт з малолітнім [PERSON] . Після цього наказом Служби у справах дітей по Немишлянському району від 02.10.2024 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано в сім`ю матері-виховательки [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним представник Департаменту служб у справах дітей вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] та просить позов задовольнити. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2025 закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до судового розгляду. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, з 25 квітня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова змінює свою назву на Немишлянський районний суд міста Харкова. Зміна назви суду не змінює юридичної адреси, підсудності та структури суду. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Побережська Ю.Г. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Під час судового засідання 19.05.2025 та 11.06.2025 підтримала вимоги позову з наведених у ньому підстав, просила про їх задоволення. Крім того пояснила, що на даний час дитина влаштована в сім`ю, де затишна атмосфера, про дитину піклуються та займаються її реабілітацією та вихованням. За час перебування у прийомній сім`ї [PERSON] жодного разу не навідала дитину, її життям та станом здоров`я не цікавилася. Третя особа мати-вихователька [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Під час судового засідання 11.06.2025 підтримала позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, та просила її задовольнити. Пояснила, що малолітній [PERSON] тимчасово влаштований в її сім`ю. Дитина має незадовільний стан здоров`я, бо народилася недоношеною, а саме: дитина погано чує, має гемангіоми, патології розвитку дихальної системи, слабкий імунітет. Будь-яка ГОРВІ у дитини призводить до лікування у реанімації. Дитина не сидить та не стоїть, через що вона наймає їй реабілітолога та возить на реабілітаційні програми. Третя особа зазначає, що для виховання, лікування та реабілітації даної дитини потрібно витрачати значні кошти та приділяти багато часу. Залишати дитину з безвідповідальною особою не можна, оскільки це загрожує життю дитини. Представник третьої особи - адвокат Корольчук Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутністю третьої особи. Під час судового засідання 19.05.2025 та 11.06.2025 підтримав позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , та просив його задовольнити. Пояснив, що малолітній [PERSON] був переданий в сім`ю матері-виховательки [PERSON] у віці 4х місяців без будь-яких речей, наданих матір`ю. При народженні дитині було встановлено 15 діагнозів різних захворювань, в тому числі вроджена пневмонія, гемангіоми, алергічні реакції шкіри, патології розвитку дихальної системи, тощо. Через наявні захворювання дитина неодноразово перебувала в лікарнях. Дитина потребує особливого догляду з точки зору харчування, розвитку, стану здоров`я, що не може їй забезпечити біологічна мати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне. У відповідності до п. п. 1.1., 2.1. Положення про Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється міською радою. Департамент є юридичною особою, яка має право бути позивачем, відповідачем у суді. Згідно з п. 4.3.6. Положення, Департамент має право брати участь у засіданнях суду, здійснювати підготовку та подавати до суду позовні заяви, подання, висновки (крім висновків про доцільність усиновлення) з використанням бланку Департаменту та інші документи, пов`язані із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Згідно з п. 6.2.14. Положення, Директор Департаменту підписує до суду позовні заяви, подання, висновки (крім висновків про доцільність усиновлення), пов`язанні із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Зважаючи на ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.06.2024), про що зроблено відповідний актовий запис № 538. (а.с.17) Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.18). Відповідно до листа КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради Службу у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі-ССД по Немишлянському району) було повідомлено, що в акушерсько-фізіологічному відділенні №2 перебуває жінка, [PERSON] , [INFO] ,, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка [INFO] народила живу недоношену дитину чоловічої статі. За вказаною адресою [PERSON] мешкає сама близько 10 років, до повноліття мала статус дитини-сироти, виховувалась бабусею та дідусем, які давно померли, навчалась у допоміжній школі-інтернаті №3 м, Харків для дітей з вадами розумового розвитку. [PERSON] страждає на емоційну нестійкість, часто у відповідь на питання плаче, відмовляється відповідати на поставленні питання. У квартирі, де мешкає [PERSON] , були відключені житлово-комунальні послуги у зв`язку з наявністю несплачених боргів, умови для проживання новонародженої дитини відсутні, власних засобів для існування відповідач не має (а.с.20). Як вбачається з виписки з історії розвитку дитини, виданої №654 КНП «Міський перинатальний центр» ХМР, «вагітність [PERSON] протікала «на фоні: цироз правої легені за рахунок перенесеного туберкульозу, ХОЗЛ, ЛН 2 ст, дифузно-вогнищеві зміни щитоподібної залози без порушень функції, бактеріальний вагіноз, ВСД зі змішаним типом, дисметаболічна кардіоміопатія, синусова тахікардія, міопичний астегматизм, астено-депесивний с-м з вегето-судинними пароксизмами, з емоційною нестійкістю. УЗД плоду-без патології, поперечне положення плоду. 5 разів стаціонарного лікування з приводу збереження. На обліку по вагітності з 27 тижнів. В результаті чого дитині встановлено наступні діагнози при народженні: Р 23.2 Вроджена двобічна вогнищево-зливна пневмонія, спричинена стафілококом; Р28.5 Дихальна недостатність у новонародженого 1 ст.; Р27.1 Бронхолегенева дисплазія, що виникає у перинатальному періоді 1 ст.; Р28.0 Первинний ателектаз у новонародженого; Р11.5 Ушкодження хребта та спинного мозку внаслідок пологової травми: ротаційний підвивих атланту; Р90 Судоми у новонародженого (клонічні); Р91.0 Ішемія мозку у новонародженого 3 ст.; Р21.1 Помірна асфіксія при народженні; Р91.8 Інші уточнені розлади церебрального статусу у новонародженого (гіпертензійно-гіроцефальний синдром-поєднана форма); Р61.2 Анемія недоношених легкого ст.; Р07.13 Інша низька маса тіла при народженні 950 г.; Р29.82 Доброякісні шуми в серці у новонародженого (ФОО, ВАЛ); Р29.3 Легенева гіпертензія у новонародженого 1 ст.; Р29.0 Серцева недостатність у новонародженого 1 ст.; Р07.32 Інша недоношеність немовлят, 32 або більше повних тижнів, але меньше 37 повних тижнів, ТГ 34 тиж, ПКВ 45,5 тиж. Тимомегалія 2 ст.» (а.с.21). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістом ССД по Немишлянському району спільно із фахівцем відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» (далі ВСР по Немишлянському району) та старшим інспектором сектору ювенальної превенцїі відділу поліції ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, 13.06.2024, було здійснено спільний вихід за місцем мешкання відповідача за адресою: [ADDRESS] , з метою з`ясування можливості безпечного проживання новонародженої дитини з матір`ю [PERSON] та встановлене наступне. Квартира трикімнатна, санітарний стан житла вкрай незадовільний. В помешканні брудно, стоїть спертий запах. Скрізь павутиння, підлога брудна. У квартирі відсутнє електропостачання та гаряча вода, які відключені через несплату за комунальні послуги, холодна вода наявна тільки у ванній кімнаті (підключена неофіційно з підвалу). В квартирі є меблі, але вони у занедбаному стані. Побутова техніка відсутня. Для дитини не створено умов для проживання. Відсутні будь-які дитячі речі, дитяче харчування, засоби гігієни, підгузки, ванночка для купання, візочок, пляшечки тощо. Продуктів харчування також немає (а.с. 22). За інформацією ВСР по Немишлянському району від 06.06.2024 №131, фахівцями ВСР 28.05.2024, в рамках роботи консультаційного пункту у КНП «Міський перинатальний центр» ХМР, [PERSON] наданий комплекс соціальних послуг за державними соціальними стандартами. ВСР повідомляють наступне: за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає одна. У квартирі відключені комунальні послуги за несплату, умов для проживання дитини не створено. З відомостей, наданих КП «Харківські теплові мережі», борг за опалення станом на 01.05.2024 склав 97 997,31 грн., гаряча вода - 5728,84 грн. Крім того, [PERSON] повідомила, що власних засобів для існування не має, останнім часом офіційно не працює, у шлюбі не перебуває, інших родичів, які б могли б її підтримувати не має. Батько дитини їй іноді допомагає, однак останні дев`ять місяців зв`язку з відповідачем не підтримує. [PERSON] було запропоновано влаштування до Центру матері та дитини в смт. Коротич та надання соціальних послуг, однак остання відмовилась, виявила бажання жити з дитиною вдома (а.с.23). Також з інформації, наданої ВСР по Немишлянському району від 06.06.2024 за № 140, вбачається, що фахівцем ВСР по Немишлянському району спільно з спеціалістом ССД по Немишлянському району та старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було здійснено спільний виїзд за адресою проживання [PERSON] для здійснення оцінки потреб сім`ї. Встановлено, що санітарний стан житла незадовільний. В помешканні дуже брудно, скрізь павутиння, відчувається неприємний запах. У квартирі близько трьох років відсутня електропостачання та водопостачання через велику заборгованість. В помешканні наявні меблі, але все знаходиться в занедбаному стані. Будь-які продукти харчування відсутні. Для дитини матір`ю не придбано жодних речей, дитячих меблів, засобів гігієни, продуктів харчування. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] мешкає одна. Вона не пристосована до самостійного життя. Останні декілька років про неї піклувалися сусіди: годували її, збирали гроші на її лікування у туберкульозному диспансері у 2023 році. Встановлено, що [PERSON] не має батьківського потенціалу, умов для виховання та проживання дитини нею створено не було, помешкання за адресою: [ADDRESS] , є небезпечним для проживання дитини (а.с.26). Крім того, матеріали справи містять заяву [PERSON] від 19.06.2024, згідно якої вона просить ССД по Немишлянському району про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із необхідністю приведення квартири в належний стан. (а.с.27). За інформацією ВСР по Немишлянському району від 26.12.2024 за № 291, [PERSON] відповідно до заяви від 12.06.2024, відмовилась від отримання соціальних послуг. За період червень-грудень 2024 року за отриманням соціальних послуг не зверталась, повідомлень від соціальних партнерів не надходило. На даний час [PERSON] не є отримувачем соціальних послуг (а.с.34). З акту обстеження умов проживання відповідача від 18.12.2024 за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що спеціалістом ССД по Немишлянському району спільно з фахівцем ВСР по Немишлянському району та старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було здійснено виїзд за місце мешкання відповідача, в ході якого встановлено, що санітарний стан житла наразі задовільний, за несплату комунальних послуг відключена електроенергія, гаряча та холодна вода. Холодна вода самовільно підключена з підвалу будинку в туалет та ванну кімнату. В помешканні наявні меблі, але вони в занедбаному стані. Для малолітньої дитини облаштовано кімнату, де є дитяче ліжко, дитячі речі, памперси, дитяче харчування. Зі слів сусідів, вони, як завжди продовжують приносити [PERSON] продукти харчування. [PERSON] не пристосована до самостійного життя з дитиною, в неї відсутні власні кошти для придбання необхідного. Сусіди наголошують на тому, що [PERSON] і досі поводиться агресивно, неврівноважено. Вона має захворювання на туберкульоз, але лікування та обстеження не проходить. Батьківський потенціал відсутній. В результаті встановлено, що для дитини з вадами розвитку не створено умов перебування, дитині у ньому небезпечно для її життя та здоров`я (а.с.43). 01.10.2024 матір-вихователька дитячого будинку сімейного типу (далі-ДБСТ) познайомилась з малолітнім [PERSON] та встановила з ним контакт, що підтверджується актом про знайомство осіб з дитиною (а.с.47). Наказом Служби у справах дітей по Немишлянському району від 02.10.2024 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано в сім`ю матері-виховательки [PERSON] . Факт передачі дитини засвідчено актом від 09.10.2024 (а.с.46, 48). Допитана в судовому засіданні 11.06.2025 свідок [PERSON] - фахівець відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова Департаменту соціальної політики Харківського міського центру соціальних служб «Довіра», пояснила, що до відділу соціальної роботи надійшов лист щодо народження хлопчика [PERSON] . Після чого фахівці відділу 3 рази виїжджали за місцем мешкання відповідача. Квартира, в якій проживала [PERSON] дуже брудна, відсутнє світло та вода. [PERSON] не працює, не має продуктів харчування, за квартирою не доглядає, в квартирі відсутні умови для виховання дитини. Від запропонованої відповідачу допомоги остання відмовляється. Свідок [PERSON] - провідний юрисконсульт КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради, в судовому засіданні 11.06.2025 пояснила, що вона взаємодіє з службою у справах дітей та спілкується з жінками з «неблагополучних сімей», щоб визначити, чи в безпечних умовах буде проживати дитина. [PERSON] поступила в перинатальний центр ще вагітною. Юрисконсультом було направлено лист до служби у справах дітей, яка здійснила огляд квартири за місцем мешкання відповідача. Умови проживання в квартирі були незадовільними, брудно, відсутня електроенергія та водопостачання. Помешкання вкрай небезпечне для проживання малолітньої дитини. Зазначила, що [PERSON] , народився в тяжкому стані, з перинатального центру його перевели в неонатальний корпус. Дитина перебувала в реанімації, а її мати була в окремій палаті. З відповідачем неодноразово проводились бесіди, щоб вона влаштовувала побут для проживання з дитиною, проте вона ніяк не реагувала, була агресивною, неадекватно себе поводила. Від запропонованої волонтерської допомоги та можливості перебування з дитиною в Центрі спільного перебування з дитиною, вона відмовилась. Допитана в судовому засіданні 11.06.2025 свідок [PERSON] - завідувач відділенням постінтенсивного догляду новонароджених та виходжування недоношених дітей КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради, пояснила, що під час перебування [PERSON] у відділенні співробітники намагались навчити останню годувати дитину та доглядати за нею. Проте відповідач відмовилась від грудного вигодовування, кормити дитину з пляшечки також відмовлялась. Під час свого перебування в лікарні, [PERSON] приходила навідувати дитину 1 раз на день, проводила з нею не більше 2х хвилин і йшла. Брати дитину на руки відмовлялась. Після виписки з лікарні приходила один раз на тиждень в пізній час. На пояснення щодо пізнього часу для відвідування і необхідності приходити вдень - відповідач кричала, вела себе агресивно, співробітники відділення вимушені були викликати поліцію. В цілому [PERSON] не цікавилась станом здоров`я сина та не намагалася навчитися доглядати за ним та піклуватися про нього. В суду відсутні підстави не довіряти свідченням допитаних в судовому засіданні свідків, свідчення яких у повному обсязі узгоджуються з доказами, наявними в матеріалах справи. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] до часу звернення позивача з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини до суду, не зверталась до Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу зацікавленості та можливості повернення у родину малолітнього [PERSON] . Під час перебування дитини у матері-виховательки, відповідач дитину не відвідувала, її станом здоров`я та долею не цікавилася. Відповідно до Висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] № 130 від 27.02.2025 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. В той же час, положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Частиною 1 ст. 166 СК України закріплені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Зі змісту позову вбачається, що Департамент служб у справах дітей звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] через ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з п. 1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вже було зазначено вище, мати малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , 19.06.2024 власноручно написала заяву до ССД по Немишлянському району про тимчасове влаштування малолітнього, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із необхідністю приведення квартири в належний стан. Однак на час проведення обстеження квартири (18.12.2024) було встановлено, що для дитини з вадами розвитку не створено умов проживання, натомість перебування дитини у вказаному приміщенні небезпечно для її життя та здоров`я. Суду не надано доказів звернення відповідача з часу написання вищевказаної заяви до часу звернення позивача з цим позовом до суду, до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з метою повернення дитини. Крім того, судовим розглядом було встановлено, що дитина на даний час перебуває в дитячому будинку сімейного типу, де отримує необхідний догляд, піклування, лікування та реабілітацію. Матеріали справи не містять відомостей, що за час перебування [PERSON] в ДБСТ відповідач зверталась до служби у справах дітей чи матері-виховательки з приводу відвідування дитини чи її повернення. Наведене свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього [PERSON] . При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання нею своїх батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає, що існують обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому позов є доведеним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в цій частині. З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів, суд зазначає наступне. За приписами ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд керується статтями 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь матері-виховательки дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved