Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення терміну навчання дитини, але не більше як до досягнення ним 23-х років. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначає, що вона та відповідач, [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 06.06.2017 було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням суду від 06.06.2017 також було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 33 відсотків з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] [INFO] сину [PERSON] виповнилось 18 років та він продовжує навчання у міжнародній вищій школі логістики та транспорту у Вроцлаві на контрактній формі навчання, вартість якого становить 40000 грн. за рік, крім того кошти потрібні на проїзд, харчування, проживання та побутові потреби. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з 20.10.2021 року і до закінчення терміну навчання дитини тобто до 30.09.2024 року. 13.12.2023 вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний момент, дочка [PERSON] є неповнолітньою особою тому вона отримує аліменти на утримання неповнолітньої доньки. В той же час, син [PERSON] є повнолітнім, але він продовжує навчання у Міжнародному інституті логістики й транспорту у Вроцлаві на платній основі (контрактній формі навчання). Форма навчання - денна. [PERSON] поступив на навчання строком з 01.10.2024 по 28.02.2026. Наразі вона самостійно утримує сина, оплачує його навчання, забезпечує його проживання у м. Вроцлаві на час навчання, за власні кошти здійснює оплату харчування, проїзду, навчального приладдя, одягу, тощо. Син ніде не працює, тому не може себе самостійно забезпечувати, у відповідача наявна заборгованість по аліментам на сина, від утримання сина відповідач ухиляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на час навчання. Зазначає, що відповідач працевлаштований, обіймає посаду судді суду першої інстанції. На даний час [PERSON] відряджений до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області для здійснення правосуддя. Тобто, відповідач є особою працездатного віку, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 14.05.2025 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позов не подав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає\~ задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 05.07.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 у справі № 640/5965/17. Сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2017, крім іншого, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 33 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від пред`явлення позову до суду, тобто з 18.04.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19.01.2022, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 20.10.2021 і до закінчення терміну навчання дитини тобто до 30.09.2024. 13.12.2023 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . З довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, витягу з Реєстру територіальної громади від 07.05.2025 та Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 13.05.2025 вбачається, що позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працює, є суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та з 10.02.2025 відряджений до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області для здійснення правосуддя строком на 1 рік. Згідно наявної в матеріалах справи довідки №1737/2025 від 08.01.2025 Міжнародного інституту логістики й транспорту в м. Вроцлаві про продовження навчання іноземцем, у перекладі з польської мови на українську мову, [PERSON] , [INFO] поступив на навчання строком з 01.10.2024 по 28.02.2026 на рівні другого ступеня, форма навчання денна, напрям Логістика, на платній основі та продовжує навчання в 1 семестрі. Згідно з ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 910/4473/17. Довідка від 08.01.2025 Міжнародного інституту логістики й транспорту в м. Вроцлаві у перекладі з польської мови на українську мову, здійсненого перекладачем Захарченко-Марійчук Є.О., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лівінською Н.С. Таким чином, довідка від 08.01.2025 Міжнародного інституту логістики й транспорту в м. Вроцлаві є належним та допустимим доказом по справі. Згідно з\~частиною другою\~статті 27\~Конвенції Організації\~Об`єднаних\~Націй про\~права дитини\~від 20\~листопада 1989\~року батьки\~або інші\~особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в\~межах своїх\~здібностей і\~фінансових можливостей\~умов життя,\~необхідних для\~розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України. Статтею 199 СК України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як на тому наголошено у постановах Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 337/642/22, від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Сімейним кодексом\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182\~СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Таким чином, батьки мають обов`язок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, син сторін [PERSON] є студентом Міжнародного інституту логістики й транспорту в м. Вроцлаві. У зв`язку з навчанням в інституті Павло об`єктивно позбавлений можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що останній повинен харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. І, оскільки він на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок. Відповідач працює та отримує дохід. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно довідки Міжнародного інституту логістики й транспорту в м. Вроцлаві від 08.01.2025, строк навчання [PERSON] з 01.10.2024 по 28.02.2026, підстави для стягнення аліментів після спливу строку навчання відсутні. При визначенні аліментів суд врахував майновий стан відповідача та наявність доказів про продовження повнолітнім сином навчання, що свідчить про його потребу в отриманні матеріальної допомоги від обох батьків, вік дитини, рівний з батьком обов`язок матері надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу, сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження розміру понесених позивачкою витрат пов`язаних з навчанням повнолітньої дитини, вважає достатнім визначити аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, щомісячно, до закінчення навчання 28.02.2026 (згідно довідки), але не довше як до досягнення ним 23 років, що на переконання суду, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved