Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 15.07.2023 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутнє взаєморозуміння. Зазначає, що майже після укладення шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. На переконання позивача, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин н почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх відносин, а спроби примирення між ними не приносять жодних результатів, тому це лише погіршить стан їхніх відносин. З урахуванням наведеного позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач\~\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач\~\~ [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, однак подав до суду заяву без його участі. Будь-яких заперечень щодо позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 15 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна складено відповідний актовий запис № 74, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.07.2023 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] фактично не заперечує проти цього, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на позовну вимогу про відновлення позивачці дошлюбного прізвища, суд вважає за можливе відновити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved