Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із позовною заявою до Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що позивач [PERSON] є онуком по батьковій лінії померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Єдиним сином подружжя та єдиним спадкоємцем першої черги був батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Про наявність заповіту на батька позивач дізнався вже в лютому 2025 році під час перегляді документів дідуся. Правовстановлюючі документи на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] втрачені. Як з`ясувалось після знаходження заповіту дідуся він належну йому долю житлового будинку, а саме 1/4, з відповідною долею господарських та побутових споруд, що знаходяться в [ADDRESS] заповідав сину [PERSON] . 10 квітня 2024 року позивач звернувся до державного нотаріусу Другої краматорської державної нотаріальної контори та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки [PERSON] своєчасно заяву про прийняття спадщини не подав, разом із спадкодавцем не день смерті не проживав, тому спадщину не прийняв після смерті дідуся [PERSON] , а також правовстановлюючі документи відсутні. Тому, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. В судове\~засідання представник\~відповідача \~Черкаської селищної\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2012 року Виконкомом Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, [PERSON] помер [INFO] у с. Троїцьке Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 листопада 1955 року Краматорським р/б РАЦС Сталінської області, [PERSON] народився [INFO] у м. Краматорськ Сталінської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 1979 року Відділом РАЦС м. Краматорська Донецької області, [PERSON] народився [INFO] у м. Краматорськ Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є онуком померлого [PERSON] та відповідно позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. За життя [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 24.11.1989 року, виданого Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, на праві приватною власності належала 1/4 частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у Листі Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 04-01/ 351 від 18.02.2025 року, право власності 1/4 частку житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2023 року, зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до Заповіту, складеному секретарем виконавчого комітету\~Олександрівської сільської\~ради Слов`янського\~району Донецької\~області Ситнік С.І. від 16.05.2002 року, [PERSON] заповів належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] , своєму сини [PERSON] . Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2018 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] у с. Троїцьке Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 289. Відповідно до Листа Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області № 02.03-08/04 від 03.02.2025 року, [PERSON] , був один прописаний та проживав за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті. Відповідно до\~Листа Другої\~Краматорської державної\~нотаріальної контори\~Донецької області\~№ 431/01-16\~від 09.05.2025\~року,\~після померлого\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась. Однак,\~10\~квітня 2025\~року,\~державним нотаріусом\~Другої краматорської\~державної нотаріальної\~контори Донецької\~області Костюкової\~Н.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не подано всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі і правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] 19.12.2024 року, на території домоволодіння знаходяться: житловий будинок літ. «А-1, а», загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., літня кухня - сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», колодязь № 1, огорожа № 2. Згідно частин\~першої та\~другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved