Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовну заяву мотивує тим, що 16.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75685914, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 4 000.00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування у порядку та на умовах, визначених Договором. Зауважує, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором позики №75685914, у боржника утворилась заборгованість у розмірі 13 552,00 грн., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 4 000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками - 9 552,00 грн. Вказує, що 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу №2112, згідно якого первісний кредитор передає (відступає) належні йому права вимоги до боржників, зокрема і за Договором позики №75685914. Далі 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено Договір факторингу №310323-ФМ, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача за Договором позики №75685914. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором позики №75685914 від 16.07.2021 року у розмірі 13 552.00 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому директор товариства подав заяву, згідно якої просив проводити розгляд даної справи без їх участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75685914, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість [PERSON] за Договором позики №75685914, складає 13 552,00 грн. Судом встановлено, що 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу №2112, згідно якого первісний кредитор передає (відступає) належні йому права вимоги до боржників, зокрема і за Договором позики №75685914. Також 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено Договір факторингу №310323-ФМ, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача за Договором позики №75685914. Отже, ТОВ «Фінпром Маркет», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за вищевказаними договором позики на суму 13\~552,00 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором позики №75685914 від 16.07.2021 року в сумі 13 552.00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Фінпром Маркет» судові витрати в сумі 2 422,4 гривень судового збору. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 3 500,00 грн. понесених витрат на правову допомогу та оглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивач надав представнику за надані послуги, в тому числі з представлення інтересів по вказаній справі про стягнення заборгованості за Договором позики №75685914, а тому суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу та така вимога підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved