Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, шлюб між ними був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.10.2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який є інвалідом з дитинства. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON] . Відповідач близько 15 років, майже з народження сина, самоусунувся від його виховання та утримання, не цікавиться станом здоров`я дитини, який є інвалідом і прикутий до ліжка, не виявляє бажання бачитися і спілкуватися з ним. Батьком для дитини став її чоловік [PERSON] , який його виховує і утримує. Позивачка вважає, що вищевказане свідчить про ухилення відповідача від батьківських обов`язків і є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі\~ закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за встановленим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить ухвалити за наявними в матеріалах справи документами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони з 27.11.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.10.2011 року. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області) 05 травня 2014 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05.05.2014 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області). Як вбачається із копії тимчасового посвідчення № [NUMBER] , яке видане Управлінням соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації 05.04.2023 року, [PERSON] [INFO] є дитиною-інвалідом до 18 років, строк інвалідності встановлений з 01.07.2021 року по 28.02.2025 року. Згідно із відповіддю на запит від 26.03.2024 року Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради повідомила, що [PERSON] із заявою щодо визначення порядку участі у вихованні свого неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до Служби не звертався. Згідно з актом депутата Мереф`янської міської ради Ільченко А.В., складеного 05.04.2023 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Разом з ним проживає його дружина [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , донька [PERSON] 2011 року народження та син дружини від першого шлюбу [PERSON] 2008 року народження. Відповідно до Акта депутата Мереф`янської міської ради Панової В.Є. від 16.02.2024 року, складеного у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] проживає родина [PERSON] , разом із ним проживає його дружина [PERSON] , донька [PERSON] 2011 року народження та син дружини від першого шлюбу [PERSON] 2008 року народження. Батько [PERSON] жодного разу не приїздив до сина, не піклувався про його здоров`я, не приймав участі у вихованні дитини-інваліда. Рішенням органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківської області №483/24 від 12.08.2024 року був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, виходячи з інтересів дитини, вони вважають за доцільне позбавити [PERSON] 1988 року народження батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами\~СК\~\~України\~(статті 164-167). У відповідності до\~ст. 165 Сімейного Кодексу України\~" Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та\~п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з\~п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх сина [PERSON] посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини. В пункті 15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.5,6\~ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям сина не цікавиться, турботи про його виховання та розвиток не проявляє, не спілкується з ним підтверджені відповідними доказами і відповідачем не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні сина, у спілкуванні з ним, судом не встановлено. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] 2008 року народження. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків по вихованню і утриманню свого сина [PERSON] , оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвитку, не спілкується з ним, хоча зобов`язаний це робити. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, свідомо, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст.\~150,\~153,\~180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу батька дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитини в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , який підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частки від заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання\~до суду\~позову з\~вимогами про\~позбавлення відповідача\~батьківських правв розмірі 1211,20 гривень і на користь держави за вимогою про стягнення аліментів судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved