Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

02.06.2025 представник відповідача Капустін В.В. сформував через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення по справі № 357/16128/24. Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2025, були частково задоволені позовні вимоги ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та стягнуто з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 328,00 грн. та судові витрати в сумі 773 грн. 05 коп. Тобто, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов задоволено у розмірі 25,53%. Адвокат Капустін В.В. в межах вказаної цивільної справи № 357/16128/24 надавав правову допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги № 411, а саме клієнту було надано консультацію, складено відзив на позовну заяву, клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а також адвокат приймав участь у трьох судових засіданнях. У відзиві на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, представник відповідача Капустін В.В. зазначав, що розмір фактично понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, становить 3 500,00 грн, а також повідомляв, що у випадку необхідності підготовки інших процесуальних документів у справі або участі у судових засіданнях представника, обґрунтування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження понесених витрат, будуть надані додатково. На підставі викладеного, представник позивача просить долучити до матеріалів справи докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які [PERSON] поніс у зв`язку з розглядом справи в сумі 11 300,00 грн та ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 300,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 09.06.2025 представник позивача Сечко С.В. подав відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що відповідач в порушення ст. 137 ЦПК України не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат. У п.1 акта виконаних робіт від 30.05.2025 року не визначено витраченого адвокатом часу на відповідні види робіт, що ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. А тому, представник позивача просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення правничої допомоги. 11.06.2025 представник відповідача Капустін В.В, подав додаткові пояснення, посилається на постанову Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №240/32993/23,\~ в якій зазначено, що є допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної вартості або фіксованої вартості. Відповідно до додатку до договору про надання правничої допомоги № 411 від 29.11.2024 сторонами встановлена фіксована вартість наданих послуг (виконаних робіт) за їх видами, незалежно від витраченого часу на їх надання. Окрім того зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, саме детальний опис робіт (наданих послуг), а не акт, слугує підставою для визначення розміру витрат на правничу допомогу. Акт приймання-передачі виконаних робіт, в свою чергу, підтверджує сам факт надання послуг. Представник відповідача наголошує, що\~ позивачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а його доводи, викладені у відзиві на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованими. Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням від 28 травня 2025 частково задовольнив позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ", стягнув з [PERSON] на користь ПрАТ "Страхова компанія "УСГ"\~\~ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6328 грн. та судові витрати по справі в сумі\~ 773 грн. 05 коп., в решті позовних вимог відмовив. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, 02.06.2025 представник відповідача сформував через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення із доказами понесених витрат на правову допомогу, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення. Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правничої допомоги № 411 від 29.11.2024; додаток до договору про надання правничої допомоги № 411; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги № 411, складений 30.05.2025; акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.05.2025; квитанція до прибуткового касового ордера № 18 від 05.12.2024 на суму 3500,00 грн; квитанція до прибуткового касового ордера №\~ 14 від 30.05.2025 на суму 7 800,00 грн. Сторони дійшли згоди щодо вартості надання послуг адвоката, яка закріплена у додатку до договору про надання правничої допомоги № 411, зокрема вартість усної консультації з вивченням документів становить -\~ 500 грн;\~ складання адвокатських запитів, листів 1 000 грн. за один документ; складання відзиву на позовну заяву 500,00 грн. за одну сторінку; складання документів процесуального характеру- 500 грн. за одну сторінку; участь у судовому засіданні у справі безпосередньо в суді 2600,00 грн. за одне судове засідання; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції\~ - 1600,00 грн. за одне судове засідання. Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги № 411, складеного та підписаного 30.05.2025, сторони підтвердили, що адвокатом виконані наступні роботи згідно з договором,\~ а саме: консультація з вивченням документів - 500 грн; складання адвокатського запиту 1000 грн; складання відзиву - 1000 грн;\~ складання клопотання про призначення судової експертизи 1000 грн; участь у трьох судових засіданнях у справі безпосередньо в суді 7800,00 грн. Згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 30 травня 2025 року сторонами погоджено, що адвокатом передано клієнту, а клієнтом прийнято від адвоката\~ перелічені у акті послуги з надання правничої допомоги,\~ клієнт не має до адвоката претензій та оплатив вартість наданих послуг в сумі 11 300 грн. Отже, розмір витрат на правову допомогу, який обумовлений сторонами склав 11 300 гривень. Клієнт оплатив вартість наданих адвокатом Капустіним В.В. послуг відповідно до цього акту на загальну суму 11300,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, суд вважає необгрунтованим клопотання представника позивача про повну відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, оскільки стороною відповідача належно обґрунтовано види та вартість кожної з робіт, які були необхідними для захисту позиції сторони відповідача\~ під час розгляду справи № 357/16128/24, внаслідок чого позовні вимоги були зменшені, та позов задоволено, у відсотковому співвідношенні, -\~ на 25,53 %. А тому, враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру відмовлених вимог, та\~ оскільки судом було відмовлено позивачу у задоволенні вимог у відсотковому співвідношенні на 74,47% (100% - 25,53 % задоволених вимог), то судові витрати, які підлягають до стягнення з позивача становитимуть\~ 8415,11 грн. (11300 х 74,47 % :100), що і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: partial