Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У березні 2025 року акціонерне товариство «Акцент-Банк»» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.12.2023 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір №АВН0СТ155101703172187745, щодо надання кредиту в розмірі 120 000 грн. строком на 60 місяців (тобто до 20.12.2028 року) зі сплатою процентів у розмірі 55,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Станом на 11.04.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 169 073,04 грн., яка складається з: 117 429,019 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 51 644,02 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 169 073,04 грн., а також витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, що не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.12.2023 року відповідач звернувся до позивача щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 21.12.2023 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір №АВН0СТ155101703172187745, щодо надання кредиту в розмірі 120 000 грн. строком на 60 місяців (тобто до 20.12.2028 року) зі сплатою процентів у розмірі 55,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. У відповідності до п.п. 3-5 Кредитного договору ліміт договору: 12 000 грн. на придбання товару/здійснення платежу/оплату послуг зі строком повернення до 20.12.2028 року, терміном на 60 місяців. Згідно п.6 Кредитного договору, за користуванням кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 55% річних. Відповідно до п.7 позичальник сплачує банку комісію у розмірі 0, 00 грн. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101703172187745, станом на 11.04.2025 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 169 073,04 грн., яка складається з: 117 429,019 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 51 644,02 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525 - 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності зі ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Так, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та встановив кредитний ліміт на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. У свою чергу, відповідач скористався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку її заборгованості перед позивачем, станом на 11.04.2025 року становить 169 073,04 грн., яка складається з: 117 429,019 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 51 644,02 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушила умови кредитного договору, а відтак, з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 169 073,04 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2 422,40 грн.

Outcome: approved