Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

29 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних збитків, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 3% за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційні втрати у розмірі 57086,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 червня 2006 року між АКБ «Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 408/06/06-KN, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60000,00 грн. зі сплатою 23% річних. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ магазину «Ріф» 542647,04 грн. заборгованості за кредитним договором та 1700 грн судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 12 червня 2020 року ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області замінено стягувача у справі на ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Після набрання законної сили рішення суду, виконано воно не було в взязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 3% річних за рішенням суду в розмірі 13335,73 грн., та інфляційні втрати - 43751,07 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати у справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідачами відзиву не надано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до наступних висновків. Між [PERSON] та АКБ «Форум» 05 червня 2006 року був укладений кредитний договір № 408/06/06-KN, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60000,00 грн. зі сплатою 23% річних. Цього ж дня був укладений договори поруки з [PERSON] (№ 408-Р1), а 28 листопада 2007 року був укладений договір поруки з [PERSON] (№ 408-Ре3). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року у справі №2-439/1/1231 з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ магазину «Ріф» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 408/06/06-KN від 05 червня 2006 року у розмірі 542647,04 грн.. Отже обставини укладання кредитного договору та договорів поруки, а також не виконання відповідачами грошового зобов`язання, не підлягають доказуванню з огляду на положення ч.4 ст. 82 ЦПК України. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 червня 2020 року замінено стягувача - ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у цивільній справі № 2-439/12/1231 за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ магазину «Ріф» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 408/06/06-KN від 05 червня 2006 року. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно з розрахунком наданим позивачем: сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання зобов`язань за період з травня 2021 року по лютий 2022 року становить 43751,07 грн; сума 3% річних від простроченої суми за період з 01 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить 13335,73грн. Суд зауважує, що розрахунок позивачем здійснено з урахуванням положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності визначеною ст.625 ЦК України. Так пунктом 18 передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, пунктом 18 передбачено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в України» затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102/IX (зі змінами) введено воєнний стан в України з 24.02.2022р., який неодноразово продовжувався. Оскільки позивачем розрахунок 3 % річних здійснено за період з 01.05.2021 року по 23 лютого 2022 року, а сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання зобов`язань нарахована за період з травня 2021 року по лютий 2022 року позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи що відповідачі не виконують рішення Апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 2-439/1/1231, позовні вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн., а саме по 1009 грн. 33 коп. з кожного відповідача. Щодо витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правничої допомоги від 03 січня 2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 14 травня 2024 року, в п. 5 якого зазначено, що між сторонами погоджено здійснення оплати за даним актом протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду, заявка на надання юридичної допомоги № 22 на суму 13000 грн, Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає за доцільне вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. - по 1500 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved