Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач -\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Капітал"звернулося\~до Царичанського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.09.2023 р. між ТОВ "Лінеура Україна" і [PERSON] укладено електронний договір № 3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту складає 10 800.00 грн., строк кредиту 360 днів - з 07.09.2023 р. по 01.09.2024 р., періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 800.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "К479". \~ \~ \~ \~За даними розрахунку заборгованості за договором №3962504 від 07.09.2023 р. у період з 07.09.2023 р. по 24.05.2024 р. кредитором було нараховано проценти за користування коштами в сумі 14 688.00 грн. \~ \~ \~ \~За вказаний період відповідачем не було здійснено оплату тіла кредиту та відсотків. \~ \~ \~ \~Згідно з укладеним 24.05.2024 р. з ТОВ "Лінеура Україна" договором факторингу 24/05/2024, Товариство з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Україна"набуло право вимоги до боржників ТОВ "Лінеура Україна", у тому числі й до [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору, строк дії Договору відповідно до п.1.3 №3962504 - строк кредиту становить з 07.09.2023 р. по 01.09.2024 р. \~ \~ \~ \~Станом на дату укладання договору факторингу 24.05.2024 р. №24/05/2024. строк дії Договору №3962504 від 07.09.2023 р. не закінчився. А тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" у період з 25.05.2024 р. по 01.09.2024 р. (100 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 21 600.00 грн. : 10 800 грн.* 2%= 216 грн.* 100 календарних днів= 21 600.00 грн. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту. \~ \~ \~ \~Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первісного кредитора \~ \~ \~ \~ Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 47 088.00 грн., з яких: 10 800.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 688.00 грн. - заборгованість за відсотками; а також відсотки за 100 календарних днів 21 600.00 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ТОВ ФК "Фінтраст Капітал" просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47 088.00 грн., з яких: 10 800.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 688.00 грн. - заборгованість за відсотками; а також відсотки за 100 календарних днів 21 600.00 грн., судовий збір в сумі 2 422.40 грн. та 10\~000.00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2025 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , та інформацію про зарахування коштів 07.09.2023 р. на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] , банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у сумі 10 800.00 грн. від ТОВ «Лінеура Україна».( а.с. 170). Представник позивача\~-\~адвокат Столітній\~М.М.\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~в позовній\~заяві просив\~проводити розгляд\~справи без\~участі представника\~позивача,\~проти винесенння\~заочного рішення\~не заперечує\~(а.с. 2-27). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с.\~177-180,\~185-187,\~188-189). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавав. 24 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" і відповідачем [PERSON] укладено договір № 3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту /далі Договір/ у формі електронного документу, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К479 (а.с. 31-49). Згідно п.п. 1.1-1.4 вказаного договору, позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 10 800.00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка - 2.00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3. цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1,60 % в день та застосовується, якщо клієнт до 07.10.2023 р. або протягом трьох календарних днів сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Пунктом 2.1. договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Пунктом 9.7.1 договору передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. До Договору додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 51). \~ \~ \~ \~ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, на підставі довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР" від 31.05.2024 р. №1161-3105 повідомлено, що згідно договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 р. (а.с.120-125) перераховано кошти на платіжну картку клієнта 07.09.2023 р. на суму 10 800.00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua-282172920, призначення платежу: зарахування 10 800 грн. на картку [NUMBER] (а.с.50). Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" від 15.04.2025 р. № 20.1.0.0.0/7-250410/36421-БТ на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 07.09.2023 р. здійснено переказ коштів на суму 10 800.00 грн. (а.с.174). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~до договору\~№ 3962504\~від 07.09.2023\~р.,\~заборгованість відповідача\~становить 25\~488.00грн.,\~з яких\~сума кредиту\~-\~10\~800.00\~грн.,\~сума процентів\~за користування\~кредитом \~ 14\~688.00\~грн. (а.с.65-68). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~Пунктом 5.1.3 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. 24.05.2025 р. між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", яке змінило найменування на ТОВ "Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Капітал"\~згідно рішення\~ №251124/1\~єдиного учасника\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» від\~25.11.2024\~р.\~(а.с.165), укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників (Додаток №2) (а.с. 96-105). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2025 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в повному об`ємі (а.с. 106). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.05.2025 р., ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 488.00 грн., з яких: 10 800.00 грн. заборгованість за основним боргом; 14 688.00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.78). Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3962504 від 07.09.2023 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Лінеура Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідач [PERSON] підтвердив, що прийняв в повному обсязі умови цього договору та зобов`язався виконувати його умови. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 800.00 грн. та відсотків в розмірі 14 688.00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованих відсотків за 100 календарних днів в розмірі 21 600.00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 р. (а.с.96-105) фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.3 Договору №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р. строк кредиту 360 днів: з 07.09.2023 р. по 01.09.2024 р. (а.с.31-49). Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 р. №24/05/2024 строк дії Договору №3962504 від 07.09.2023 р. не закінчився, а тому в межах строку дії Договору у період з 25.05.2024 р. по 01.09.2024 р. (100 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 21 600.00 грн.: 10 800 грн.*2%= 216 грн.*100 календарних днів= 21 600.00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за Договором №3962504 про надання споживчого кредиту від 07.09.2023 р. за 100 календарних днів (25.05.2024 - 01.09.2024) сума нарахованих відсотків становить 21 600.00 грн. (а.с.69-71). Таким чином, позивач, як правонаступник ТОВ "Лінеура Україна", мав право нарахувати проценти межах строку договору. Отже, нарахування процентів за договором №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р. погоджено сторонами, відбулось на підставі умов договору та вимог законодавства. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. \~ \~ \~ \~Доказів протилежного матеріали справи не містять. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий\~позивачем розрахунок\~заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни. Відповідач у судові засідання не зявився, відзиву не подав, контррозрахунку заборгованості також не надав. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів своєчасного повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку\~із чим,\~суд доходить\~висновку про\~обґрунтованість вимог\~позивача про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за договором\~у розмірі\~47\~088.00 грн.,\~яка складається\~з тіла\~кредиту \~10\~800.00 грн.,\~ процентів\~ 14 688.00 грн., процентів за 100 календарних днів в розмірі 21 600.00 грн. \~ \~ \~ \~Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачкою суду не подано. \~ \~ \~ \~Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 р. змінено найменування з ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (а.с.165), що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.118). Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові ,що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в договорі №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р., і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" (а.с.118-119) підтверджує, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за договором №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р., перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Всупереч умовам договору №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір №3962504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.09.2023 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000.00 грн. надано договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правової допомоги (а.с.126-128), рахунок на оплату №7082-13/03-2025 від 13.03.2025 р. (а.с.64), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 р. (а.с.76-77); заявка №7082 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р. (а.с.52-54); ордер на надання правничої допомоги (а.с.55); свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності серії КС №9422/10 (а.с.91). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у заяві про розгляд справи у його відсутність (а.с.2-26), тому заявлена сума у 10 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 1290 від 17.03.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 2 422.40 грн. (а.с. 1). Згідно зі ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved