Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у жовтні 2024 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надавати відмовляється, а вона одна не може забезпечити дітям належний рівень життя. А відтак, звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 грудня 2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 19). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 грудня 2024 року позивачем подано заяву (вх. № 51575 від 12.12.2024 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 06.12.2024 року (а.с. 20-33). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання (а.с.34). В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 9522 від 13.03.2025 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 42, 50, 55), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві та за адресою його місця проживання, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 серпня 2011 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2015 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Таким чином, сторони мають спільних малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, зважаючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених в позові, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, та є такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі, заявленому позивачем до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що відповідає положенням частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved