Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

03 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради, в якому просить надати позивачу додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , а [INFO] помер батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] в цілому, оскільки після смерті матері, батько фактично прийняв спадщину на її частку, та окремо свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті не отримував. Позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався, а крім мене інших дітей у батьків не було. Після смерті батька, позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г.В. в серпні 2024 року з питанням запису на прийом для отримання спадщини. Через зайнятість нотаріуса Шевченко Г.В. йому було запропоновано звернутися в грудні 2024 року та повідомлено про перелік документів, необхідних для подачі заяви про прийняття спадщини. 20 грудня 2024 року позивач повторно звернувся до приватного нотаріуса Шевченко Г.В., але йому було повідомлено, що через кібератаку російської федерації виник масштабний збій на рівні мережевої інфраструктури, що обслуговує державні реєстри України і нотаріуси не працюють до моменту відновлення нотаріальних держреєстрів. Позивач працює водієм в ТОВ «Автотранспорте підприємство «ТІР» і його робота пов`язана з постійними відрядженнями по всій території України. Після повернення з чергової поїздки 28.12.2024 року, він захворів, та по 06.01.2025 року не мав фізичної змоги контактувати зі сторонніми людьми. Весь цей час позивач слідкував за новинами стосовно відновлення роботи державних реєстрів. 21.01.2025 року йому стало відомо про відновлення роботи реєстрів, але в той час він був у відрядженні в м.Рахів Закарпатської області. Повернувшись з відрядження, 24.01.2025 року позивач звернувся до іншого нотаріуса, а саме приватного нотаріуса Самарівського (Новомосковського) районного нотаріального округу Ріхтер Н.В., а 29.01.2025 року нотаріусом Ріхтер Н.В. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що ним пропущений встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини встановлений ст. 1270 ЦК України, та запропоновано звернутись до суду. У зв`язку з чим він звернувся до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Ухвалою вказаного суду від 10 лютого 2025 року було відкрите загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 14 квітня 19 травня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано спадкову справу. 22 травня 2025 року до суду надійшла відповідь нотаріуса з інформаційними довідками. Ухвалою суду від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача - Самарівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа приватний нотаріус приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталія Володимирівна в судове засідання не з`явилась, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що 21 серпня 2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблений відповідний актовий запис № 1581, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , про що 05 липня 2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблений відповідний актовий запис № 1116, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 квітня 2007 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. 29 січня 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що ним пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 30 грудня 2024 року, вбачається, що [PERSON] до лікаря та йому встановлений діагноз: COVID-19, гострий бронхіт, гострий фарингіт, короновірусна хвороба. Згідно довідки директора ТОВ Автотранспортне підприємство «ТІР» вбачається, що [PERSON] в період з 20 січня 2025 року по 23 січня 2025 року знаходився у відрядженні в м. Рахів Закарпатської області. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 травня 2025 року інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 травня 2025 року інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, яка означає У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved