Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір (оферти) № 29.03.2024-100001323. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 500 грн строком на 42 дні, з фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 один день користування кредитом, протягом перших 14 днів, та з фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування ставки «Економ». Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у розмірі 8 910 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 4 500 грн, заборгованість за процентами - 4\~410 грн. Відповідач [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав. Зазначає, що не укладав у письмовій формі договір із позивачем та не отримував безпосередньо коштів від останнього, кошти які надходили на його картку не містять інформації про відправника ТОВ «Споживчий центр», у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що кошти які надходили на його рахунок були надіслані саме позивачем. Крім того, зауважує, що він не був ознайомлений з умовами кредитного договору, не отримував його копії (паперової або електронної). Умови договору про які вказує позивач, є несправедливими, непрозорими та фінансово обтяжливими. Розгляд справи просив здійснювати у його відсутності. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» надіслав на відзив у якому позов підтримав, просив задовольнити. Вказує, що між сторонами був укладений кредитний договір № 29.03.2024-100001323 від 29 березня 2024 року в електронній формі, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний відповідачем електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс - повідомленні «Е384», на номер, вказаний відповідачем у договорі, при цьому сам відповідач не заперечує, що вказаний номер телефону йому не належить. Вказує, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, кредитний договір не був би укладений, а тому вважає, що відповідач чітко розумів процедуру укладення договору. Зазначає, що відповідач заперечує правильність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості за договором. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Сторони у судове засідання не з`явились, про час, місце розгляду справи повідомленні належним чином. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Процесуальні дії у справі 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено. 29 травня 2025 року та 17 червня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із ненадходженням витребуваних судом доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом 29 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 29 березня 2024 року, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е384», укладено кредитний договір №29.03.2024-100001323. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (пункт 3.1 Пропозиції) (арк. спр. 8 - 12). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції). Сума кредиту 4 500 грн. Строк на який надається кредит 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 09 травня 2024 року. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 5375-41ХХ-ХХХХ-0501 (п. 2, 3,4 Заявки). Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 5,6,7,8 Заявки). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 174052,35%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 8910 грн 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 4410 грн 00 коп (п. 14 Заявки). Перерахування коштів у розмірі 4 500 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay від 29 березня 2024 року на платіжну карту [NUMBER] (арк. спр.15). З повідомлення АТ «УніверсалБанк» та виписки по банківській карті вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну карту № [NUMBER] , на яку 29 березня 2024 року зараховано 4 500 грн (арк. спр. 100-103). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з\~частиною першою\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд вважає доведеним факт укладення між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору №29.03.2024-100001323 від 29 березня 2024 року в електронній формі, оскільки такий підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кошти в сумі 4\~500 грн строком на 42 дні, тобто до 09 травня 2024 року, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. 29 березня 2024 року кредитні кошти були перераховані відповідачу на його банківську карту емітовану в АТ «УніверсалБанк». В ході судового розгляду було встановлено, що картковий рахунок № [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується повідомленням АТ «УніверсалБанк», а випискою по рахунку [PERSON] підтверджується зарахування кредитних коштів 29 березня 2024 року в розмірі 4\~500 грн. Одночасно суд звертає увагу відповідача на ту обставину, що без здійснення входу на сайт позивача та проходження реєстрації в ІТС Товариства, надання своїх персональних даних, в тому числі номера банківської картки, кредитний договір між ним та позивачем не був би укладений. Порядок та послідовність дій споживача та кредитора при укладенні спірного договору, підтверджений довідкою (візуальною формою) щодо укладення електронного договору в ІТС (арк. спр.67). У зв`язку\~з цим,\~суд відхиляє\~доводи відповідача\~про не\~укладення \~ним \~кредитного договору\~з ТОВ\~«Споживчий центр»\~ та неотримання ним кредитних коштів, оскільки ці обставини підтвердженні дослідженими доказами. Щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором 29.03.2024-100001323 від 29 березня 2024 року, заборгованість складається із основного боргу 4 500,00 грн, процентів 4 410,00 грн, нарахованих за період з 29 березня 2024 року до 09 травня 2024 року, а всього 8 910,00 грн (арк. спр.14). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 29 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому вказані норми повинні бути враховані під час укладення договору. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, з 20.08.2024 - не більше 1%. Таким чином умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 8 Заявки кредитного договору щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,5 % після 22 квітня 2024 року у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. За таких обставин, суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок, уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором №29.03.2024-100001323 від 29 березня 2024 року, укладеним між сторонами. Суд звертає увагу на те, що сторони погодили між собою, що протягом первинного періоду 14 днів з дня надання кредиту денна процентна ставка становить 2 %. Такий розмір процентної ставки узгоджується із Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір заборгованості за відсотками за період з 29 березня до 11 квітня 2024 року становить 1260 грн (4500 грн х 2 % х 14 днів). Після закінчення первинного періоду, тобто протягом чергового періоду сторони погодили, що денна процентна ставка становитиме 2,50 %. Однак, враховуючи положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо диференційованого розміру денної процентної ставки, така ставка можлива лише до 21 квітня 2024 року, водночас з 22 квітня до 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5 %. Враховуючи викладене, заборгованість за процентами за період з 12 квітня до 21 квітня 2024 року складає 1125 грн (4500 грн х 2,5 % х 10 днів) та за період з 22 квітня по 09 травня 2024 року 1215 грн (4500 грн х 1,5 % х 18 днів). Загальний розмір заборгованості відповідача за процентами становить 3600 грн, а загальний розмір заборгованості за договором - 8100 грн (3600+4500). Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власних контррозрахунків не надав. Доводи відповідача стосовно несправедливих та фінансово обтяжливих умов договору суд відхиляє, оскільки умови договору відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування», відповідач після підписання спірного договору та отримання грошових коштів не скористався своїм правом протягом 14 днів відмовитись від договору (п.10.3 Договору), а тому із врахуванням принципу «свободи договору», вказаний договір має виконуватись сторонами. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 8100 грн. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Зі змісту заяви відповідача [PERSON] вбачається, що підставою для розстрочення виконання рішення є його хвороба ( НТБ легень, міокардіосклероз постміокардитичний, ділятація порожнини лівого шлуночка, СН І ст.), внаслідок якої він неодноразово лікувався що підтверджується долученими до справи документами. Також [PERSON] покликається на те, що на даний момент він не має доходів, не працює та не володіє майном, крім того утримує мати та дідуся, а тому не має фінансової змоги виконати вимоги позивача, а відтак просить у разі задоволення позову розстрочити виконання рішення суду на строк 12 місяців. Однак доказів, які б свідчили про утримання матері та дідуся, як і доказів щодо свого скрутного матеріального стану відповідач не надав. Водночас долучені відповідачем докази свідчать про те, що він є військовослужбовцем, проте 28 січня 2025 року звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою. Сторона позивача просила зменшити строк розстрочення рішення до двох місяців, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища та неможливості виконання грошового зобов`язання. Суд,з урахуванням даних про стан здоров`я відповідача, вважає за можливе допустити розстрочку виконання рішення суду на три місяці. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову ( 8 910 грн) та часткового задоволення позову (8100 х 100 : 8910 = 90,91%), відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~судовий збір\~за подання\~позовної заяви\~пропорційно розміру\~задоволених вимог\~у сумі\~2\~202,20 грн (3 028 х 0,8=2\~422,40 х 90,91%).

Outcome: partial