Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко М. М., звернулась, через систему «Електронний суд», до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами № 509/5833332-CK від 15.01.2019 року, № 2106561033675 від 06.03.2021 року у розмірі 45 777,48 грн. та судові витрати. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 15.01.2019\~року між\~АТ «ТАСКОМБАНК»\~та [PERSON] \~було укладено\~заяву-договір\~№ 509/5833332-CK.\~Погоджена сума\~кредиту 3\~000,00\~грн.\~строком на\~12\~місяців з\~автоматичною пролонгацією,\~з процентною\~ставкою 0,0001%,\~базова процентна\~ставка 43,2%\~річних.\~Тип процентної\~ставки \~фіксована.\~АТ «ТАСКОМБАНК»\~свої зобов`язання\~перед відповідачем\~виконало повністю\~та надало\~йому кредитні\~кошти шляхом\~зарахування на\~платіжну картку\~відповідача,\~натомість відповідач\~у строк\~взяті на\~себе зобов`язання\~перед кредитором\~щодо повернення\~кредиту та\~нарахованих процентів\~не виконав.\~Враховуючи невиконання\~відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед кредитором,\~21.12.2023\~року між\~АТ «ТАСКОМБАНК»\~було укладено\~договір факторингу\~№ НІ/11/14-Ф,\~згідно з\~умовами якого\~відступив ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~право грошової\~вимоги за\~договором №\~509/5833332-CK.\~Крім цього,\~06.03.2021\~року між\~ТОВ «СЛУЖБА\~МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ»\~та [PERSON] \~укладено договір\~№ 2106561033675.\~Сума наданої\~відповідачу позики\~становила 2\~200,00\~грн.\~термін користування\~кредитом 1\~(один)\~рік,\~з процентною\~ставкою 2%\~за кожен\~день користування\~кредитом за\~умови сплати\~всіх нарахованих\~процентів за\~користування кредитом\~не пізніше,\~ніж протягом\~орієнтовного строку\~повернення кредиту,\~починаючи з\~першого дня\~наступного за\~орієнтовним строком\~повернення кредиту\~процентна ставка\~збільшується на\~1,64%,\~починаючи з\~15\~дня наступного\~за орієнтовним\~строком повернення\~кредиту процентна\~ставка збільшується\~на 1,38%,\~починаючи з\~30\~дня наступного\~за орієнтовним\~строком повернення\~кредиту процентна\~ставка збільшується\~на 2,65%\~порівняно з\~процентною ставкою,\~тип процентної\~ставки \~фіксована.\~ТОВ «СЛУЖБА\~МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ»\~свої зобов`язання\~перед відповідачем\~за договором\~про надання\~позики виконало\~повністю та\~надало йому\~позику в\~сумі 2\~200,00\~грн.\~шляхом зарахування\~коштів на\~платіжну картку\~відповідача,\~натомість відповідач\~у строк\~взяті на\~себе зобов`язання\~перед кредитором\~щодо повернення\~кредиту та\~нарахованих процентів\~не виконав.\~Враховуючи невиконання\~відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед кредитором,\~01.12.2021\~року між\~ТОВ «СЛУЖБА\~МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 1-12,\~згідно з\~умовами якого\~відступив ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~право грошової\~вимоги за\~договором про\~надання кредиту.\~У свою\~чергу ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»,\~10.03.2023\~року було\~укладено договору\~факторингу №\~10-03/2023/01,\~згідно з\~умовами якої\~відступило ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~право грошової\~вимоги за\~договором №\~2106561033675.\~Тобто новим\~кредитором стало\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР».Станом на день звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 509/5833332-CK від 15.01.2019 року становить 12 025,78 грн., за договором № 2106561033675 від 06.03.2021 року у розмірі 33 751,70 грн. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подала, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомила, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.01.2019 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 509/5833332-CK. Відповідно до якої, Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» відкрито на ім`я [PERSON] поточний рахунок у гривні та видано платіжну картку типу MasterCard World Pudra миттєва, сума бажаного кредитного ліміту 3 000,00 грн., карту з номером [NUMBER] отримала; мета отримання кредиту: споживчі цілі, тип процентної ставки: фіксована, реальна річна процентна ставка: 44,70% /а.с. 24/. Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період з 15.01.2019 року по 21.12.2023 року, підтверджується рух коштів по її картрахунку, в тому числі отримання та використання кредитних коштів відповідачем /а.с. 31-89/. З розрахунку заборгованості за договором № 509/5833332-CK від 15.01.2019 року судом встановлено, що станом на 07.03.2025 заборгованість відповідача становить 12 025,78 грн., з яких: 6 900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 125,78 грн. заборгованість за відсотками /а.с. 92/. 21.12.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № НІ/11/14-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за договором № 509/5833332-CK від 15.01.2019 року /а.с. 107-109/. Згідно витягу з реєстру боржників додатку № 1 до договору факторингу НІ/11/14-Ф від 21.12.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором № 509/5833332-CK від 15.01.2019 року становить 12 025,78 грн. 06.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] в електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний договір про надання фінансових послуг № 2106561033675 /а.с. 17-19/. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 2 200,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (п. 1.1. Договору). Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є невід`ємною його частиною (п. 1.2. Договору). Згідно з п. 1.3. Договору орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до п. 1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (п. 1.4.1. Договору). У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п. 1.4.2. Договору). Згідно з п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 (один) рік. Позичальник сплачує Товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 308 гривень. Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з Позичальника у разі, якщо Позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначений у Договорі. Крім того, Товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд (п. 1.10. Договору). Згідно довідки ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 06.01.2025 року, підтверджено успішність операції про перерахування 06.03.2021 року грошових коштів згідно договору № 2106561033675 /а.с. 28/. 01.12.2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за договором про надання фінансових послуг № № 2106561033675 від 06.03.2021 року /а.с. 93-95/. У свою чергу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», 10.03.2023 року було укладено договір факторингу № 10-03/2023/01 та додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року згідно з умовами яких відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги за договором № 2106561033675 /а.с. 99-101/. Згідно витягу з реєстру боржників додатку № 1 до додаткової угоди № 4 до договору факторингу № 10-03/2023/01 /а.с. 105/ та відповідного розрахунку заборгованості /а.с. 6/ загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за договором № 2106561033675 від 06.03.2021 року становить 33 751,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Положеннями ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Докази, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги не оспорюються і з огляду на презумпцію правомірності правочинів, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача, він вправі пред`являти відповідну вимогу про стягнення коштів. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Водночас, всупереч зазначеним нормам, відповідач не надала жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення договорів. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, відповідно ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Тобто, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є підтвердженням отримання грошових коштів і саме на позичальника закон покладає обов`язок доказування протилежного. Проте, як і в попередньому випадку відповідач не надала в жодного підтвердження факту неотримання грошових коштів за договорами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи, кредитори свої зобов`язання перед позичальником виконали в повному обсязі, надали відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за договорами зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Суд приймає до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу. У разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до положень ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс листа АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» затвердженого рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 року, заявки на надання юридичної допомоги № 330 від 01.02.2025 року та витягу з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року, встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви для подачі до суду вартістю 13 000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Також Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved