Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме визначити їх в розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, він якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки сімейне життя у них не склалося, шлюб між ними рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року було розірвано. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року з нього присуджено стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання їхнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак при винесенні даного наказу не було взято до уваги обставини, які зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. Зокрема, на сьогоднішній день у нього на утриманні перебуває син він другого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Також суд не врахував факту перебування на його утриманні непрацездатних батьків, а саме батька [PERSON] , який є пенсіонером, ліквідатором аварії на ЧАЕС та інвалідом ІІ групи, за яким позивач здійснює постійний догляд та мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою за вислугою років та має невеликий розмір пенсії. Вважає, що для забезпечення рівномірного та гармонійного розвитку та підтримання потреб його дітей, доцільним є зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частки від усіх його доходів. Тому вважає, що за рішенням суду повинно були зменшено розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача. Ухвалою суду від 23.08.2024 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 11.09.2024\~від відповідача\~ [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву,\~відповідно до\~якого зазначає, що в минулому році Позивач вже звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, рішенням від 24.05.23 року, суд відмовив у задоволені позову. Позивач свої вимоги про зменшення аліментів мотивує тим, що підставою позову є захист потреб інших його дітей, а також батьків-пенсіонерів. Однак при тому позивач не враховує та не зазначає той факт, що її з сином викинули з квартири, де вони проживали до розлучення, не забезпечивши їх житлом, що змусило її шукати нове житло та витрачати додаткові кошти на оренду квартири. На даний час її середньомісячний дохід становить 18058,00 грн. Середньомісячний дохід позивача за 2023 рік становить 40786,00 грн. В свою чергу звертає увагу суду, що відповідно до Інформації з держреєстру речових прав від 04.09.24 р. позивач є власником: - з 05.12.23 року квартири у [ADDRESS] (Договору купівлі - продажу майнових прав укладеного з ПП «Житлобудкомфорт»); - з 2008 року співвласником квартири у [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності видане Новояворівською м.р); - з 09.05.23 р. квартири у [ADDRESS] ( де і фактично проживає) згідно Договору уступки вимоги, вартістю 1 110 874 грн, - машино-місця №113 та нежитлового приміщення у [ADDRESS] ; що свідчить про те, що позивач має додаткові доходи, які він приховував від відповідача за час перебування в шлюбі, і приховує такі доходи сьогодні від суду. На цьому фоні фактичний матеріальний стан сім`ї відповідача та сім?ї позивача суттєво різняться. Посилання позивача на те, що він змушений допомагати своїм батькам-пенсіонерам не відповідає дійсності, оскільки батько позивача, [PERSON] , пенсіонер, ліквідатор аварії на ЧАЕС, інвалід 2-ої групи, отримує пенсію понад 17 000 грн в місяць, окрім цього як інвалід користується пільгами, звільнений від сплати комунальних платежів. Мати позивача, [PERSON] , пенсіонер, отримує пенсію в розмірі 3300 грн. Батьки позивача є власниками квартири в [ADDRESS] , де і фактично проживають та співвласниками ( разом з сином ) трикімнатної квартири на [ADDRESS] , яку здають в оренду, розмір місячної оренди близько 10000 грн. Батько позивача є власником автомобіля марки "TOYOTA RAV4", 2013 року випуску, ВІН код [NUMBER] . Посилання позивача на необхідність утримувати батьків суперечить фактичним обставинам. Зміна сімейного стану, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.\~Просить суд, відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.02.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове\~засідання відповідач\~не з`явилася,\~подала до\~суду клопотання\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~на підставі\~доказів наявних\~у матеріалах\~справи. Просить суд, відмовити в задоволенні позову. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.06.2025, є дата складення повного судового рішення 23.06.2025. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання, а також щодо обов`язку чоловіка утримувати свою дружину. Суд встановив, що сторони у справі перебували зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 липня 2009 року серії [NUMBER] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на підставі судового рішення стягуються з відповідача в примусовому порядку що не заперечується сторонами та підтверджується відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження. Суд також встановив, що позивач вдруге зареєстрував шлюб з [PERSON] , у якому в нього [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 грудня 2022 року серії [NUMBER] . Відповідно до довідки від 27.09.2024 року № 554-24/ОТ, [PERSON] працює аудитором в ТзОВ «Бюро Верітас Сертифікейш Україна». Відповідно до довідки від 06.09.2024 року №20, [PERSON] працює на посаді діловода у відділі культури, молоді та спору Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, її заробітна плата за 2023 рік становила 2645717,77 грн, з якої утримано ПДФО в розмірі 47649,20 грн та військовий збір в розмірі 3970,78 грн. Також позивач надав суду: копії посвідчень своїх батьків, а саме: пенсійного посвідчення мами [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого 15 листопада 2006 року; посвідчення інваліда ІІ групи серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 1998 року. Згідно акту Новояворівської міської ради про встановлення факту догляду від 05.10.2023 [PERSON] здійснює догляд за своїм батьком [PERSON] , який є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. Відповідач надала суду також відповідь Державної Податкової служби № 201679533 від 24.004.2024 відповідно до якої доходи позивача [PERSON] за 2023 рік 1585832 грн; - Інформацію з державного реєстру речових прав від 04.09.2024 [PERSON] є власником: - квартири у [ADDRESS] (Договору купівлі - продажу майнових прав укладеного з «Житлобудкомфорт»); співвласником квартири у [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності видане Новояворівською м.р); - з 09.05.23 р. квартири у [ADDRESS] , - машино-місця № [NUMBER] та нежитлового приміщення у м.Львові, на [ADDRESS] ; - догоір оренди квартири від 29 червня 2022 року № 99, укладеного між нею (орендар) та [PERSON] (орендодавець), відповідно до якого [PERSON] орендувала квартиру за адресою: [ADDRESS] , строк дії договору до 31 грудня 2022 року, розмір орендної плати 3500,00 грн на місяць. Відповідно до складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах станом на 18.07.2024 року [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] було сплачено аліменти в розмірі 657020,30 грн, заборгованість становила 35363,50 грн. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, який фактично є позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилається на підставу для їх зменшення на те, що він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки їх загальний розмір становить більше як 50% всіх видів його доходу щомісяця, а тому вважає, що було б справедливо зменшити їх розмір. Суд зазначає,\~що рішенням Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~від 05.08.2021 вирішено\~стягувати з\~позивача аліменти\~на утримання\~ [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.\~ [PERSON] про перегляд судового рішення не звертався. Звертаючись до суду з наведеним позовом [PERSON] просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на утримання сина в загальному розмірі з 1/4 частини всіх видів його заробітку на 1/6 частину всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Водночас, суд констатує, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що після ухвалення рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На підставі положень ст.81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Матеріали справи не містять доказів про доходи позивача та відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі. Твердження позивача про те, що стягнення відбувається у надмірному розмірі, не підтверджені належними доказами, так як не надано доказів що позивач працює, отримує заробіток і розмір аліментів є надмірним. Та, обставина, що позивач повторно одружився сама по собі не свідчить про погіршення його матеріального стану, та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення суду, матеріали справи не містять доказів, що дружина позивача перебуває на його утриманні. Подібні за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 301/2160/20, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 та від 08 червня 2022 року по справі № 565/1069/21. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, також, звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду, позивачем не доведено обґрунтованість його вимог щодо можливості застосування судом положень статті 192 СК України. Сукупність встановлених обставин свідчить про недоведеність позивачем своїх вимог, відтак є підставою для відмови в позові. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішень про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову, визначений розмір аліментів рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.08.2021, який стягується з позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, на переконання суду, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього старшого сина [PERSON] , та суперечитиме його інтересам. Тобто пріоритетним є саме гармонійний розвиток дитини, який загалом неможливо забезпечити лише мінімальним набором продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, а потребує значних зусиль і матеріальних витрат, зважаючи, в тому числі, і на постійне та суттєве подорожчання вартості практично всіх товарів і послуг, що є загальновідомим фактом. Також суд наголошує, що позивач як батько трьох неповнолітніх дітей, попри наявності дитини в іншому шлюбі, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, в тому числі самостійно цікавитись наявністю відповідних потреб дитини та витрат на них. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Відтак, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed