Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград»\~звернулося в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 13.08.2014 року відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та отримує послуги з водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Однак, до 24.08.2023 року відповідач не повідомляв про зміну власника, не надав документи та не переоформлював особовий рахунок [NUMBER] відповідно до п. 11 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Нарахування розміру плати проводилося за показниками розподільного приладу КВ-1.5 №161987 до 01.01.2019 року. З 01.01.2019 року, по закінченню 4 кварталу, показники розподільного приладу обліку КВ-1.5 №161987 у квартирі відповідача не враховувались, оскільки відповідачем не здійснено державну повірку власного приладу обліку, яка передбачена кожні 4 роки, тому з 01.01.2019 року нарахування проводилися за нормами водопостачання з розрахунку на 3 особи (7 м3 (норма) х 3 особи х 25,906 грн (діючий тариф) = 544,06 грн на місяць). За таким принципом проводилося нарахування до 01.12.2021 року. [PERSON] був ознайомлений з боргом, який вже становив 24\~798,00 грн станом на 01.07.2021 року під власний підпис. 14.02.2023 року актом обстеження відповідачу рекомендовано переоформити особовий рахунок споживача, встановити розподільний прилад обліку в квартирі та проінформовано про заборгованість у розмірі 119\~127,67 грн під власний підпис. 24.08.2023 року відповідач підписав заяву-приєднання та надав документи для переоформлення особового рахунку споживача. 29.11.2021 року було прийнято на абонентський облік комерційний прилад обліку. Оскільки розподільний прилад обліку відсутній у квартирі відповідача, то нарахування розміру плати з 01.12.2021 року проводилося з розрахунку на 3 особи, а з 01.06.2022 року на 4 особи, за комерційним приладом обліку за розподілом різниці небалансу. Оскільки відповідач не оплачує надані послуги, то з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.02.2025 року в розмірі 291\~101,07 грн. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідач є власником, зареєстрований та проживає у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 13.08.2014 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», серед іншого затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця послуг. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Отже, через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті відповідача зазначеного договору, з урахуванням отримання позивачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним. За об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги. 24.08.2023 року [PERSON] звернувся до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із заявою приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Згідно з копією довідки про склад сім`ї, виданої 01.08.2023 року ОСББ «Веселка», [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з ним проживає 3 особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статтею 6\~Закону України\~«Про комерційний\~облік теплової\~енергії та\~водопостачання» та статтею 17\~Закону України\~«Про метрологію\~та метрологічну\~діяльність» передбачена обов`язкова періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб. Згідно з Наказом Міністерства економічного розвитку\~і торгівлі\~України від\~13\~жовтня 2016\~року №1747«Про\~затвердження міжповірочних\~інтервалів законодавчо\~регульованих засобів\~вимірювальної техніки,\~що перебувають\~в експлуатації,\~за категоріями» міжповірочний інтервал для лічильників води становить чотири роки. Пунктом 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Позивач повідомив відповідача про необхідність проведення повірки лічильника відповідним повідомленням №О 000000183137, шляхом вручення відповідачу даного повідомлення особисто 27 вересня 2018 року. Однак, відповідач не надав лічильник води позивачу для здійснення повірки в ІV-му кварталі 2018 року, а відтак з 01.01.2019 року зазначений лічильник знятий з обліку. Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення заборгованість за період з 01.02.2017 до 01.01.2019 року становить 3\~452,37 грн за квартирним приладом обліку. Оскільки з 01.01.2019 року лічильник води у квартирі відповідача знятий з обліку у зв`язку з нездійсненням повірки, то з 01.01.2019 року до 29.11.2021 року позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за нормами споживання, оскільки квартира позивача не була обладнана розподільним (індивідуальним, квартирним) приладом обліку. Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення заборгованість за період з 01.01.2019 до 01.12.2021 року становить 25\~700,33 грн за нормами споживання. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), оснащення вузлами комерційного обліку (тобто загально-будинковими лічильниками) будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, в обов`язковому порядку зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж (тобто підприємство) у строк: теплової енергії протягом року з дня набрання чинності цим Законом; гарячої та питної води для нежитлових будівель протягом одного року, а для житлових будівель-протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підприємства питного водопостачання мають право, серед іншого, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Частиною 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. На виконання вимог Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. №444, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило про намір встановлення вузлів комерційного обліку в будинку [ADDRESS] шляхом розміщення 07.02.2020 року оголошення на власному сайті та вручення такого повідомлення 29.02.2020 року голові ОСББ «Веселка». Згідно з Актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 29.11.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку питної води. Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про\~комерційний облік\~теплової енергії\~та водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики,\~затвердженої центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері житлово-комунального\~господарства (ч.\~4\~ст.\~10\~Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). У Розділі ІХ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 передбачено, що для будинків, де частина приміщень не оснащена лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між споживачами, які не мають лічильників води, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються послугами. Обсяг небалансу визначається різницею між показниками комерційного вузла обліку та сумарними показниками індивідуальних лічильників холодної води. За таких обставин, до 31.12.2018 року нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу проводилось за показниками квартирного лічильника. У зв`язку з непроведенням повірки квартирного лічильника, з 01.01.2019 року нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу проводилось за нормами споживання, оскільки квартира позивача не була обладнана розподільним (індивідуальним, квартирним) приладом обліку, а з 01.12.2021 року нарахування проводилось з урахуванням показників комерційного (загально будинкового) приладу обліку та обсяг небалансу розподілявся між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання. З урахуванням зазначених норм права, нарахування відповідачу, як споживачу послуг з водопостачання та водовідведення, розміру плати за надані послуги з урахуванням показників загальнобудинкового (комерційного) вузла обліку води є правомірним. Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2021 року до 01.02.2025 року нарахування розміру плати проводилося з врахуванням показників загальнобудинкового (комерційного) вузла обліку та заборгованість становить 261\~948,37 грн. Відповідача неодноразово було повідомлено про наявність заборгованості за водопостачання та водовідведення, рекомендовано переоформити особовий рахунок та встановити водолічильник, що підтверджується актами обстеження від 21.07.2021 року та 14.02.2023 року. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується. За таких обставин, оскільки відповідач, як власник квартири та споживач комунальної послуги не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 291\~101,07 грн за період з 01.02.2017 року до 01.02.2025 року. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Звертаючись в суд з позовом, позивач просив стягнути з відповідача в загальному розмірі 332\~777,50 грн, у зв`язку з чим сплатив судовий збір в розмірі 4\~991,66 грн. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 291\~101,07 грн, у зв`язку з чим повинен був сплатити судовий збір 4\~366,52 грн Отже, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 4\~366,52 грн. В той же час, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно повернути з державного бюджету судовий збір у розмірі 625,14 грн (4\~991,66 грн 4\~366,52 грн).

Outcome: approved