Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

19 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що у вересня 2024 року він дізнався, що [INFO] померла його сестра [PERSON] , з якою в нього пропав зв`язок після 24 лютого 2022 року, тому він не знав про її смерть. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №96/01-16 від 03 лютого 2025 року позивачу було повідомлено про те, що заява про прийняття спадщини була подана ним після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2022 року Багатофункціональним центром надання державних та муніципальних послуг міського округу Долгопрудний рф, [PERSON] померла [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79904860 від 31 січня 2025 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється брат [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 15 липня 1950 року Бориславським міським бюро ЗАГС Дрогобицької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 28 червня 1961 року Дрогобицьким міським бюро ЗАГС Львівської області, де спільними батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00016812818 від 29 червня 2016 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79904849 від 31 січня 2025 року, наданим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. спадкова справа №15/2025 після [PERSON] , померлої [INFO] була заведена 03 лютого 2025 року. Встановлено, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №96/01-16 від 03 лютого 2025 року позивачу було повідомлено про те, що заява про прийняття спадщини була подана ним після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами подання заяви про прийняття спадщини, з наступних підстав. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що у зв`язку з збройною агресією рф проти України [PERSON] стало відомо про смерть сестри [PERSON] у вересні 2024 року, тобто після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. 29 січня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. із заявою про відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право власності за законом. Вказану заяву нотаріусом було отримано 30 січня 2025 року. Враховуючи, що позивач [PERSON] у зв`язку з збройною агресією рф проти України не знав про смерть своєї сестри [PERSON] та строк прийняття спадщини пропущений з поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення позивачу додаткового строку тривалістю три місяці з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved