Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У лютому 2025 року представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій просив установити факт постійного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2024 року під час відпочинку в Грецькій Республіці померла [PERSON] , 1947 р. н. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник був одружений з померлою з 1980 року, мали спільну дитину, яка померла у віці п`яти років. У 1988 році заявник та померла знаходилися у шоковому стані після смерті спільної дитини розлучилися, але фактично продовжили проживати однією сім`єю спільно в квартирі померлої за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Кузьменка О.В. із заявою про прийняття спадщини, відповідно до довідки за відсутності у матеріалах справи рішення суду про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, свідоцтво про право власності не може бути видане. Установлення факту постійного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини необхідно позивачу для реалізації спадкових прав. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 15 квітня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 01 травня 2025 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 14 годину 00 хвилин 29 травня 2025 року, яке в подальшому відкладено через неявку відповідача. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов з викладених у ньому обставин. Зокрема, позивач зазначив, що проживав однією сім`єю в квартирі померлої за адресою: [ADDRESS] , , вели спільне господарство, піклувалися один про одного, були як звичайне подружжя. Перед цим були в зареєстрованому шлюбі, розійшлися, а після смерті дитини спільної доньки , яка померла в п`яти річному віці, знову зійшлися і проживали сім`єю , але не реєстрували шлюб, бо не бачили в цьому необхідності, бо й так жили разом і все в них було спільне. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні пояснення, що [PERSON] і [PERSON] поселилися у їхньому будинку на початку 2000-х року. На вигляд це було звичайне подружжя, їх відносини були сталими, як у справжньої сім`ї. Про те що вони перебувають не в зареєстрованому шлюбі ніхто не здогадувався, так як це була повноцінна родина з правами і обов`язками. Постійно їздили вдвох відпочивати, обробляли на дачі городину, спільно проводили час, їздили на базар за продуктами. До них приходили діти [PERSON] від першого шлюбу. Один одного називали тільки добрими словами, не сварилися, були зразковим подружжям на вигляд зі сторони. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву не подавав, із заявами/клопотаннями про відкладення справи до суду не звертався. Про дату, час та місце розгляду відповідач повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судової влади України». Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: approved