Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 43660 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») 37 967,50 грн. Оскільки виконавчий напис був вчинений з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі № 43660 визнано таким, що не підлягає виконанню. В той же час, у порядку примусового виконання виконавчого напису № 43660 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було безпідставно стягнуто з позивача грошові кошти в сумі 22443,28 грн. В подальшому приватним виконавцем було повернуто частину коштів у розмірі 4 425, 33 грн. Ураховуючи те, що кошти в розмірі 18 017, 95 грн. на користь відповідача були перераховані безпідставно, позивач просив стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на його користь безпідставно отримані відповідачем кошти в сумі 18 017, 95 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді від 14 березня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 11 квітня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила з приводу задоволення позову, вказавши, що на рахунок відповідача було перераховано тільки 17 517, 95 грн., а отже саме ця сума підлягає поверненню позивачу. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідає приписам частини десятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки представника суду невідомі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 26 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 43660 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») 37 967,50 грн. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі № 43660 визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно з листа приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. вих. 1378 від 31 січня 2025 року в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» було перераховано 17 517, 95 грн. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем ТОВ «Бізнес Позика» був виконавчий напис від 26 листопада 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 43660, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 17 517, 95 грн., стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. При цьому, суд наголошує, що поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України підлягає саме та сума коштів, яка була перерахована на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Позика», що підтверджується листом від 31 січня 2025 року. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн. До задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 17 517,95 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1177,45 грн, що становить приблизно 97,23 % від задоволених позовних вимог.

Outcome: partial