Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Змість позовних вимог. Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , та визнання за нею права власності на зазначену частку. Позовна заява мотивована тим, що 24 грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, частка [PERSON] становить 4/5 частин, а [PERSON] - 1/5 частина. У червні 2008 року, після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин та ініціювання процесу розірвання шлюбу, відповідач змінив місце проживання та припинив контакти з позивачем, яка залишилася проживати у квартирі. Відповідач не цікавиться власним майном, яке потребує утримання та оплати комунальних платежів. Під час переїзду до російської федерації відповідач не розпорядився своєю часткою у квартирі, що свідчить про його байдужість до майна. З червня 2008 року позивач самотужки у повному обсязі виконує обов`язок з утримання квартири № 154 , без будь-якої фінансової чи іншої допомоги з боку відповідача. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу обмін його частини приміщення на грошову компенсацію, але відповідач ігнорував ці пропозиції. Позивач, яка самотужки утримує об`єкт нерухомості, не може повною мірою ним розпоряджатися, що створює незручності та порушує її права як власника квартири. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року закрито підготовче засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справ повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлений належним чином. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, що відповідає принципам розумних строків розгляду справи та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 24 грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3715. Відповідно до договору купівлі-продажу, право власності на зазначену квартиру було оформлено на умовах спільної часткової власності: 4/5 частин належить [PERSON] , а 1/5 частина - [PERSON] . Відповідно до Звіту ТОВ «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ РЕАЛ ЕСТЕЙТ СІТІ» вартість 1/5 частки квартири на момент оцінки становить 161 204,80 гривень. Відповідно до акту № 4 від 05.06.2024, виданим ЖБК «Індикатор-5» відповідач [PERSON] не проживає у квартирі № 154 з червня 2008 року. Для підтвердження відсутності відповідача за місцем реєстрації, позивачем до матеріалів справи долучено копію витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 26.02.2025 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2021 у справі № 759/11636/20, що набрало законної сили, відповідача було позбавлено батьківських прав щодо спільної з позивачем доньки - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо квартири [ADDRESS] [PERSON] належить на праві власності 1/5 частини квартири. Відповідач не розпорядився своєю часткою у квартирі. Відповідно до довідки № 3 від 05.06.2024, виданою ЖБК «Індикатор-5» позивач з червня 2008 року самотужки у повному обсязі виконує обов`язок з утримання квартири № 154 . До матеріалів справи позивачем долучено квитанцію про підтвердження внесення на депозитний рахунок суду суми, пропорційної вартості частки відповідача у спільному майні. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Конституція України в частині 4 статті 41 проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, і що право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України, спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Стаття 365 ЦК України встановлює підстави для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду. Зокрема, суд може припинити право на частку за позовом інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд зазначає, що зазначені обставини можуть застосовуватися як окремо, так і в сукупності. При цьому, вирішуючи питання про припинення права на частку в спільному майні, суд має дослідити всі обставини справи та встановити наявність передбачених законом підстав, а також переконатися, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Судом встановлено, що частка відповідача становить 1/5 частину квартири, яка є об`єктивно неподільною річчю. Технічна можливість виділення частки в натурі або переобладнання квартири в ізольовані житлові приміщення відсутня. Це відповідає умовам пункту 1 та 2 частини 1 статті 365 ЦК України. Встановлено, що відповідач фактично припинив проживати у квартирі з 2008 року, тобто понад 16 років. Він не несе витрат на її утримання, не підтримує зв`язок з позивачем і не виявляє жодного інтересу до свого майна. Його тривала відсутність, підтверджена актом ЖБК та витягом з Реєстру територіальної громади, а також рішенням суду про позбавлення батьківських прав, однозначно свідчить про неможливість спільного володіння та користування майном у майбутньому. Відповідач не проживає у спірній квартирі протягом тривалого часу, проживає за межами України та жодним чином не бере участі в її утриманні. Відсутність його інтересу до майна свідчить про те, що припинення його права власності на незначну частку квартири в Україні, за умови отримання ним грошової компенсації, не завдасть йому істотної шкоди. Більше того, така компенсація є єдиним способом реалізації його права на розпорядження цією часткою, враховуючи його фактичне самоусунення від володіння та користування. Позивач внесла на депозитний рахунок суду суму, еквівалентну ринковій вартості частки Відповідача. Це гарантує справедливу грошову компенсацію відповідачу за припинення його права власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що всі необхідні умови, передбачені статтею 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні за рішенням суду наявні. Дії відповідача свідчать про його відмову від реалізації прав власника щодо спірного майна та повну незацікавленість у ньому, що робить спільну часткову власність обтяжливою для позивача. Задоволення позову сприятиме відновленню повноцінного здійснення позивачем своїх прав власника на все майно.

Outcome: approved