Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

\~ 20.02.2025 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Подільська районна у м. Полтаві рада про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у самостійний об`єкт, визначення порядку користування земельною ділянкою. Позов вмотивований тим, що позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Інша частка житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] належить [PERSON] . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 0,1629 га. Згідно відповіді Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру, інформація щодо передачі в користування або у власність земельної ділянки в [ADDRESS] відсутня. Між сторонами склався порядок користування і володіння конкретно визначеним нерухомим майном, зокрема, позивачці належить частина житлового будинку, в технічному паспорті зазначена під №2 та господарські будівлі такі як сарай «Л», сарай «Н», літня кухня «М». Відповідачу належить частина житлового будинку з приміщеннями під номером 1 та господарські будівлі: сарай «Б», гараж «О», вбиральня «Е». Всі будівлі обох співвласників відокремлені, розташовані на земельній ділянці, що розділена огорожею. Кожен має окремі входи до власного подвір`я. Сторони не мають можливості в нотаріальному порядку укласти договір поділу нерухомого майна, оскільки земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не приватизована та не зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Згідно даних технічного паспорту, складеного станом на 02.04.2024 року всі будівлі по [ADDRESS] збудовані (реконструйовані) до 1991 року, отже самовільна реконструкція чи будівництво відсутні. Згідно з схеми поділу земельної ділянки, що додається, з врахуванням уточнень, у користуванні позивачки знаходиться земельна ділянка площею 0,0894 га, а у користуванні [PERSON] земельна ділянка площею 0,0735 га. З метою\~захисту її\~прав та\~інтересів,\~позивачка просить\~суд здійснити\~поділ майна,\~що знаходиться\~у спільній\~частковій власності\~двох осіб, виділивши [PERSON] в натурі в окрему інвентарну одиницю із спільної часткової власності частину житлового будинку «А-1» в складі тамбур І площею 4.2 м.кв., кухня 1 площею 12,4 м.кв., санвузол 2 площею 4.3 м.кв., передпокій 3 площею 13,0 м.кв., кімната 4 площею 19,7 м.кв. (загальною площею 53,6 м.кв. та житловою площею 19,7 м.кв.), а також господарські будівлі: сарай «Л», сарай «Н», літню кухню «М», огорожу, ворота, хвіртку №1,2,3, що знаходяться в [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на виділене майно, а саме: житловий будинок «А-1» в складі тамбур І площею 4.2 м.кв., кухня 1 площею 12,4 м.кв., санвузол 2 площею 4.3 м.кв., передпокій 3 площею 13,0 м.кв., кімната 4 площею 19,7 м.кв. (загальною площею 53,6 м.кв. та житловою площею 19,7 м.кв.), а також господарські будівлі: сарай «Л», сарай «Н», літню кухню «М», огорожу, ворота, хвіртку №1,2,3, що знаходяться в [ADDRESS] . Встановити за [PERSON] порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] площею 0,0894 га (на схемі поділу земельної ділянки від 12.05.2025 року, що додається виділено жовтим кольором). Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 31.03.2025 року, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.05.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у самостійний об`єкт, визначення порядку користування земельною ділянкою. Зустрічна позовна заява подана з тих же обставин, а саме [PERSON] є власником частки житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та має намір виділити свою частку, та в подальшому оформити у власність земельну ділянку для обслуговування власної частини житлового будинку. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 0,1629 га. Згідно уточненої схеми земельної ділянки від 12.05.2025 року частина земельної ділянки площею 0,0894 га знаходиться у користуванні позивачки [PERSON] , а інша частина площею 0,0735 га для обслуговування його частки житлового будинку та господарських будівель. Дійсно, між ним та [PERSON] склався порядок користування і володіння конкретно визначеним нерухомим майном, зокрема, позивачці [PERSON] належить частина житлового будинку, в технічному паспорті зазначена під номером 2 та господарські будівлі такі як сарай «Л», сарай «Н», літня кухня «М». Йому належить частина житлового будинку з приміщеннями під номером 1 та господарські будівлі: сарай «Б», гараж «О», вбиральня «Е». Всі будівлі обох співвласників відокремлені, розташовані на земельній ділянці, що розділена огорожею. Кожен має окремі входи до власного подвір`я. Із висновком №216 щодо технічної можливості поділу в натурі частки обєкта нерухомого майна ха адресою: [ADDRESS] , він погоджується. З метою\~захисту її\~прав та\~інтересів,\~відповідач \~позивач за\~зустрічним позовом\~просить суд\~здійснити поділ\~майна,\~що знаходиться\~у спільній\~частковій власності\~двох осіб, виділивши [PERSON] в натурі в окрему інвентарну одиницю із спільної часткової власності частину житлового будинку «А-1» в складі веранда І площею 5,5 м.кв., комора ІІ площею 2,7 м.кв., кухня 1 площею 12,0 м.кв., кімната 2 площею 18,6 м.кв., коридор ІІІ площею 2,5 м.кв., комора IV площею 4,2 м.кв. (загальною площею 45,5 м.кв. та житловою площею 18,6 м.кв.), а також господарські будівлі: сарай «Б», гараж «О», вбиральню «Е», огорожу, хвіртку №4,5, що знаходяться в [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на виділене майно, а саме: житловий будинок «А-1» в складі веранда І площею 5,5 м.кв., комора ІІ площею 2,7 м.кв., кухня 1 площею 12,0 м.кв., кімната 2 площею 18,6 м.кв., коридор ІІІ площею 2,5 м.кв., комора IV площею 4,2 м.кв. (загальною площею 45,5 м.кв. та житловою площею 18,6 м.кв.), а також господарські будівлі: сарай «Б», гараж «О», вбиральню «Е», огорожу, хвіртку №4,5, що знаходяться в [ADDRESS] . Встановити за [PERSON] порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] площею 0,0735 га (на схемі поділу земельної ділянки від 12.05.2025 року, що додається виділено жовтим кольором). Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 22.05.2025 року, зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у самостійний об`єкт, визначення порядку користування земельною ділянкою, прийнята до спільного розгляду із первісним позовом. Підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти зустрічних вимог не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень щодо позовних вимог [PERSON] не має, вимоги по зустрічному позову підтримує та просить їх задовольнити. Представник третьої особи Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, повісткою, письмових пояснень, заяв не подав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.02.1990 року державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Щедрик Т.А., [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається в цілому з: будинок літ. «А-1», загальною житловою площею 38,3 м, сарай «В», уборной «Д», «Е». Право власності на частку зазначеного будинку у лютому 1990 року зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на право особистої власності за [PERSON] , записано в реєстрову книгу за №46, за реєстровим №81. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.12.2024 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербицькою Т.М., [PERSON] успадкувала після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , частку житлового будинку садибного типу номер 28, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок літ. «А-1» має в цілому загальну площу 99,1 кв.м, у тому числі житлову площу 38,3 кв.м., господарські будівлі та споруди: літня кухня літ «М», сарай літ. «Б», сарай літ. 2Л», сарай літ. «Н», гараж літ. «О», вбиральня літ. «Е», огорожа, ворота, хвіртка 1-3, огорожа, хвіртка №4-5. Відомості про реєстрацію права власності на частку об`єкта нерухомості за [PERSON] внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вид спільної власності спільна часткова. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] (станом на 01.01.2024) увесь об`єкт, який є спільною частковою власністю сторін, складається з житлового будинку (А-1), сараї Б,Л,Н, вбиральня Е, Літня кухня М, Гараж О, огорожі, ворота з хвірткою, хвіртка №1-5, загальною площею 99,1 кв.м, житловою площею 38,3 кв.м. Будинок зі спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 1629 кв.м. (або 0,1629 га) Відповідно до листа Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру від 05.02.2025 року, станом на 05.02.2025 року інформація щодо передачі в користування або у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в Департементі відсутня. Документація із землеустрою на зазначену земельну ділянку в Департамент не надходила. Державний акт на право власності на земельну ділянку для перевірки та реєстрації в Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру не надходив і відповідно не видавався. Відповідно до схеми поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] площею 0,0735 га, належить [PERSON] ; ділянка № [NUMBER] площею 0,0894 га, належить [PERSON] . Користувачі земельних ділянок претензій щодо меж та конфігурацій не мають, про що поставили свої підписи у схемі. Відповідно до висновку експерта №216 від 04.04.2024 року щодо технічної можливості про поділ спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , проведеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] , частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належать [PERSON] є відокремленими, мають окремий вхід в приміщення, окремий заїзд і можуть бути виділені в натурі в окремий об`єкт права власності. Згідно ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно ч. 4 ст. 41 Основного Закону та ч. 1 ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 367 ЦК України\~передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2\~ст. 367 ЦК України\~у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України\~власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З метою реалізації свого права позивач звернувся з відповідними позовними вимогами до суду, заявляючи про наявність технічної можливості виділити належну йому частку із спільного майна. За змістом\~ст. 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Системний аналіз положень статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ домоволодіння в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Таким чином, оскільки між сторонами, які є співвласниками житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,1 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., за їх спільною згодою між ними встановлено порядок користування будинком та господарськими спорудами, відповідно до їх часток, унаслідок чого фактично утворилися дві частини будинку з різними ізольованими входами, господарські будівлі, якими користуються співвласники також ізольовані та розміщені на земельній ділянці, що розділена огорожею, із окремими входами до кожного подвір`я, та взаємних претензій один до одного не мають, суд приходить до висновку, що такий поділ можливий, не порушує прав та інтересів співвласників, та відповідає їх інтересам. Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок та яка перебуває у комунальній власності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.377 ЗК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до п.11 ст.120 ЗК України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому\~статтями 118,\~123\~або\~128\~цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. Суд зазначає про важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанова від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)). До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (абзац перший частини другої статті 120 ЗК України). Такі висновки викладені в пунктах 54-56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19. Відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час придбання позивачами частки домоволодіння), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України). Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 1 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. Отже, враховуючи, що співвласники погодили порядок користування земельною ділянкою, який відповідає їх часткам та суттєвих розбіжностей у площі користування не має, надали суду єдину схему поділу земельної ділянки, на якій своїми підписами підтвердили, що претензій щодо меж та конфігурації не мають, суд дійшов висновку про можливість встановлення саме такого порядку користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Будь-яких заперечень щодо вказаного порядку від третьої особи до суду не надійшло. Крім того, встановлення порядку користування земельною ділянкою надасть сторонам право приватизувати саме цю частину земельної ділянки. Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що спір виник внаслідок несвоєчасних дій сторін, та прав один одного сторони не порушували, сплатили однаковий розмір судового збору, суд вважає за необхідним залишити судові витрати зі сплати судового збору на кожній стороні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved