Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

25 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Гадяцький відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1\~ст.274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30\~грудня 2024\~\~року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] \~не отримала\~копію ухвали\~про відкриття\~провадження. Позивач у позовній заяві просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2789 від 03.10.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального\~округу Бондар\~Іриною Михайлівною про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 1092985 грн. 97 коп. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» 10.01.2025 року отримав копію ухвали про відкриття провадження з позовною заявою з додатками. Правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 13.01.2025 року. Третя особа Гадяцький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяв та заперечень не надала. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 03.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального\~округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 2789 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 1\~092 985 грн. 97 коп. Виконавчий напис мотивований тим, що [PERSON] є боржником за договором іпотеки № PLQ0GK0000000070 від 24.07.2008 року укладеним із ПАТ КБ «Приватбанк» . Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості має проводитися за період з 24.07.2008 по 10.07.2019. Сума заборгованості складає: 11 653,34 долари США заборгованість за кредитом, 9\~564,23 долари США заборгованість за відсотками, 2\~260,09 долари США комісія, 19\~265,42 долари США пеня, 3\~500,00 грн за вчинення виконавчого напису, що в гривневому еквіваленті складає 1\~092\~985,97 грн. Постановою Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.02.2022 ВП № 68534117 відкрито виконавче провадження з метою примусового виконання виконавчого напису №2789 від 03.10.2019 приватного нотаріуса Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] боргу. Спірний виконавчий напис нотаріуса на час подачі позову до суду знаходиться на виконанні у Гадяцькому відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з приводу даного спору винесено рішення Гадяцьким районним судом Полтавської області від 15.01.2016 року та з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 16\~221 доларів 44 центи, а отже приватним нотаріусом не дотримано принципу безспірності. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій) та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) \~ \~ \~ \~оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) \~ \~ \~ \~оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) \~ \~ \~ \~засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) \~ \~ \~ \~оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Як зазначено у оскаржуваному Виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 1, а не пункту 11 Переліку документів, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, на підставі якого вчинявся оскаржуваний виконавчий напис, для одержання виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно подаються: 1)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); 2)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Бондар І.М. не врахувала та не перевірила факт про наявність або вирішення спору між тими ж самими сторонами з того ж самого питання - стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не повідомив нотаріуса при вчиненні даного нотаріального напису про рішення Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/1268/15-ц від 11.12.2017 року та рішення Апеляційного Суду Полтавської області по справі № 526/1268/15-ц, номер провадження 22- ц/786/1528/17 від 07 червня 2017 року, де прийнято рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 січня 2016 року задовольнити частково - стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 221 долар 44 цента, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 15 січня 2016 року еквівалентно 388515,98 грн. та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» пеню за кредитним договором у розмірі 6821 грн. 71 коп. Розрахунок розміру не виконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово, без урахування норм ч 2 ст.546 ЦК України. Пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошовій одиниці - гривні. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону й договірних положень (п. 5.3.) пеня в даному разі має обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент прострочення зобов`язань по Кредитному договору, а не визначенням гривневого еквіваленту на момент вчинення правочинів. Відповідач звертався з позовом про стягнення заборгованості до Гадяцького районного суду в 2015 році, посилаючись на ст. 1054 ЦК України та на ч.2 ст. 1050 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 17383,34 долари США, що складається з : 13100,80 Долари США - заборгованість за кредитом; 2731,33 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 389,31 долари США - заборгованість по комісії за користуванням кредиту; 322,84 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно Договору: 11.85 долара США - штраф (фіксована частина); 827,21 долари США - штраф (процентна складова); що за курсом 21.10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 366788,52 грн. за кредитним договором № РІХ)0(Ж0000000070 від 25.07.2008 року. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області по справі № 526/1268/15-ц (провадження № 22-ц/786/665/16) визначеного за правилами ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Факт прострочення боржника підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] відкритого банком позичальникові для виконання вказаного кредитного договору, розрахунком заборгованості за договором, наданим банком, що відповідачем не спростовано та по суті не заперечується, і дає підстави для стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості за кредитом, процентів, комісії, пені та дострокового стягнення частини кредиту, що залишилася. Згідно роз`яснень Верховного Суду України - Постанова Верховного Суду України від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21 (провадження № 61-1144 св22), суд дійшов висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 ст.1050 ЦК України. Тому, як вважає Позивач, повний і безперечний (правдивий) розрахунок заборгованості нотаріусу надано не було. 15 грудня 2022 року за ініціативою Відповідача, було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № РЬ()0ОК0000000070 згідно ст. 212 ЦКУ під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання Позивачем (Клієнтом) зобов`язань, передбачених Кредитним договором та п. 1.3. Додаткової угоди; укладання додаткової угоди до договору поруки/застави вступає в дію умова про прощення заборгованості, зазначеної в пункті 1.1. Додаткової угоди. Даний факт підтверджується довідкою про відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанком» та ВП№ 55497874 Постанова про закінчення виконавчого провадження від 15.02.2023 року. Але Відповідач до цього часу не відкликав заяву з Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення виконавчого провадження по Виконавчому напису за ВП№ 68534117. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідного документа стягувач на адресу Позивача не надсилав. Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягти понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн. \~\~

Outcome: approved