Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Цимбал С. Ю. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням зміни предмету позову та заяви про технічну помилку при зазначенні адреси проживання позивача, просив: 1)зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним; 2) визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним шляхом: -встановлення у періоди знаходження [PERSON] в Україні часу перебування дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем його проживання ( [ADDRESS] ) з можливістю проведення часу поза ним щотижня з 15:00 год. вівторка до 20:00 год. вівторка та з 19:00 год. суботи до 18:00 год. неділі без присутності матері дитини, у дні народження дитини, дні святкування дня народження батька та загальнодержавні святкові дні не менше 4 годин поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, у проміжок часу з 9:00 год. до 22:00 год., без присутності матері дитини, щоліта протягом 45 діб поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, та протягом зимових, осінніх та весняних канікул не менше половини їх тривалості відповідно до графіку закладу освіти, де навчається дитина, у дні, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, без присутності матері дитини, з правом [PERSON] в разі хвороби дитини відвідувати дитину за місцем її знаходження за таким самим графіком, в тому числі у присутності матері дитини, а у дні поза графіком за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; -зобов`язання [PERSON] забезпечувати спілкування (контакт) дитини [PERSON] з батьком [PERSON] засобами відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp та/або програм Zoom, Skype, три рази на тиждень, з урахуванням інтересів та графіку дитини; забезпечувати у періоди перебування [PERSON] за межами України можливість виїзду дитини [PERSON] , в тому числі разом з дідусем [PERSON] та/або бабусею [PERSON] або матір`ю [PERSON] , за межі території України для перебування з батьком [PERSON] , без присутності матері дитини, за місцем проживання [PERSON] за кордоном з можливістю проведення часу поза ним щоліта протягом 45 діб поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, та протягом зимових, осінніх та весняних канікул не менше половини їх тривалості відповідно до графіку закладу освіти, де навчається дитина, у дні, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, з покладанням на [PERSON] обов`язку своєчасно надавати оформлену в установленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон та інші документи, що необхідні для виїзду дитини за кордон, та з покладанням на [PERSON] витрат, пов`язаних з переїздом і проживанням дитини та особи, яка супроводжує дитину; у періоди знаходження [PERSON] в Україні не перешкоджати дитині [PERSON] виїжджати разом з батьком [PERSON] або іншою уповноваженою особою у дні канікул відповідно до встановленого графіку перебування дитини з батьком за межі території України для відпочинку, на змагання тощо, для чого своєчасно надавати оформлену в установленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон та інші документи, що необхідні для виїзду дитини за кордон, в тому числі для виїзду дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо; інформувати [PERSON] на його вимогу про місцезнаходження дитини [PERSON] , у разі зміни місця постійного проживання дитини письмово повідомляти [PERSON] про нову адресу місця проживання не пізніше ніж за 24 години до такої зміни (якщо зміна запланована) та не пізніше ніж протягом 24 години після такої зміни (якщо зміна вимушена). В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 25.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2022 у справі № 521/14394/22 шлюб було розірвано. У період з 2022 по 2024 роки спілкування між батьком та сином було нерегулярним та переривчастим через конфліктні ситуації між [PERSON] та [PERSON] , яка чинила перешкоди у спілкуванні батька з сином.\~Востаннє позивач спілкувався з сином у березні 2024 року, після чого відповідачка повністю обмежила спілкування батька з сином з незрозумілих для позивача причин. Позивач неодноразово телефонував та надсилав смс-повідомлення до відповідачки з проханням поспілкуватися із сином, намагався домовитися з відповідачем про час, коли буде зручно, але відповідачка ігнорує дзвінки та смс-повідомлення, що підтверджується скріншотами листування сторін у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у його вихованні, таким чином порушує права батька на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позивач наразі не обізнаний про стан здоров`я дитини, його загальний стан, відповідачка повністю ізолювала батька від спілкування із сином, внаслідок чого втрачається емоційний контакт батька із сином. Ухвалою суду від 21.06.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 24.06.2024 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом телефонного та відеоконференцзв`язку, кожного тижня, раз у два дні, зокрема у кожний вівторок, четвер та у суботу у періоди доби, коли таке спілкування не порушує режиму дитини та навчального процесу. Ухвалою суду від 13.09.2024 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2024 у справі 521/9813/24 об`єднано в одне\~провадження цивільну\~справу №\~521/9813/24\~за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у вихованні та справу\~№ 521/9617/24\~за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Об`єднані в одне провадження справи передано на розгляд судді Роїку Д. Я., з присвоєнням об`єднаній справі єдиного унікального № 521/9617/24, за яким раніше зареєстрована вказана справа. У своєму позові [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням заяви про технічну помилку при зазначенні адреси проживання позивачів, просили: 1)зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним; 2)визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним таким чином: -встановити час перебування онука з бабусею та дідусем за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ) з можливістю проведення часу поза ним щотижня з 15:00 год. четверга до 20:00 год. четверга та з 19:00 год. суботи до 18:00 год. неділі без присутності матері дитини; у дні святкування дня народження бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] не менше 4 годин поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, у проміжок часу з 9:00 год. до 22:00 год., без присутності матері дитини; -зобов`язати [PERSON] забезпечувати дитині можливість спілкування з бабусею та дідусем два рази на тиждень телефоном і за допомогою інтернет-ресурсів, месенджерів з урахуванням режиму дня дитини, для чого, зокрема, надавати [PERSON] та [PERSON] інформацію про наявні засоби зв`язку (номери телефону, скайпу тощо) та їх зміну не пізніше ніж за 24 години до такої зміни (якщо зміна запланована) та не пізніше ніж протягом 24 години після такої зміни (якщо зміна вимушена). В обґрунтування\~своїх вимог\~позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~посилалися на\~те,\~що вони\~є дідусем\~та бабусею\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який народився\~у шлюбі\~їх сина\~ [PERSON] \~з [PERSON] .\~Наразі батьки\~дитини проживають\~окремо,\~ [PERSON] \~проживає з\~матір`ю. З березня 2024 року спілкування позивачів з онуком обмежено відповідачкою [PERSON] . Спілкування і\~до березня\~2024\~року було\~нерегулярним та\~мінливим.\~Остання зустріч\~онука з\~бабусею та\~дідусем була\~під час\~сумісної поїздки\~за кордон\~до батька\~ [PERSON] ,\~дозвіл на\~яку дала\~відповідачка. Вказували, що [PERSON] неодноразово писав та дзвонив [PERSON] , щоб дізнатися, коли він може зустрітися з онуком, але відповідачка ігнорує смс-повідомлення та дзвінки. Підстави та причини, з яких відповідачка обмежила спілкування онука з бабусею та дідусем та чинить відповідні перешкоди, позивачам не відомі. Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято заяву про зміну предмету позову [PERSON] , подану 11.11.2024 представником позивача адвокатом Невмержицьким О. М. Відзиви [PERSON] ,\~подані 14.10.2024 представником відповідачки адвокатом Громадським О. В., на позовні заяви [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] судом протокольними ухвалами від 04.02.2025 та від 10.03.2025 залишено без розгляду з підстав подання поза межами встановлених судом строків, без клопотання про їх поновлення та без доказів направлення відзивів з додатками іншим учасникам справи. У відзиві на змінений позов [PERSON] , поданому представником відповідачки адвокатом Громадським О. В. 15.11.2024, [PERSON] не визнала позов. У відзиві вона зазначала, що з початку повномасштабного вторгнення [PERSON] не був на території України, добитись від нього дату приїзду в Україну не може ані вона, ані їх син, зазначене робить невиконуваною позовну вимогу [PERSON] щодо встановлення часу перебування дитини\~з батьком\~за зазначеним\~останнім місцем\~його проживання.\~Позивач є\~моряком і\~не має\~можливості регулярно\~бачитись з\~дитиною.\~На початку\~травня 2022\~року позивачем\~було надано\~довіреність на\~ім`я відповідачки\~щодо виїзду\~за кордон\~дитини.\~У зв`язку\~з повномасштабним\~вторгненням відповідачка\~вирішила виїхати\~з сином\~за межі\~України,\~про що\~повідомила позивача.\~З 17.05.2022\~відповідачка з\~сином оселились\~в центрі\~для біженців\~з України\~в м.\~Дондюшани Республіки\~Молдови.\~Про місцезнаходження\~дитини позивачу\~було відомо.\~Туди приїздив\~позивач і\~мав змогу\~спілкуватись з\~дитиною,\~але через\~те,\~що він\~є скандальною\~особою,\~він почав\~регулярно влаштовувати\~скандали на\~території Центру,\~погрожувати фізичним\~насиллям,\~пробувати застосовувати\~насилля,\~що підтверджується\~листом голови\~Дондюшенського району,\~який був\~присутній при\~конфлікті. Через ризики\~життю та\~здоров`ю відповідачки\~та її\~дитини місцевою\~владою були\~застосовані зустрічі\~під наглядом\~поліції.\~Дитина бачилась\~з батьком\~під розписку,\~яку [PERSON] \~надавав кожного\~разу,\~коли хотів\~бачитись з\~сином.\~Ці розписки,\~зокрема,\~спростовують твердження\~позивача про\~те,\~що відповідачка\~не давала\~йому спілкуватися\~з сином. Незважаючи на\~всі конфлікти,\~що влаштовував\~позивач,\~відповідачка ніколи\~не мала\~на меті\~припинити спілкування\~сина і\~батька.\~Саме тому\~з 27.11.2022\~по 30.11.2022\~після повернення\~з дитиною\~в Україну\~відповідачка особисто\~возила сина\~до Молдови\~в м.\~Кишинів на\~зустріч з\~позивачем.\~Також в\~період з\~09.11.2023\~по 20.11.2023\~та з\~26.02.2024\~по 12.03.2024\~відповідачка оформлювала\~довіреність на\~ім`я дідуся\~ [PERSON] \~для поїздки\~в Румунію\~для побачення\~з позивачем. Позивач погрожував\~припинити матеріальну\~підтримку сина\~(хоча\~весь час\~має змогу\~підтримувати),\~і згодом\~справдив свої\~погрози та\~перестав передавати\~гроші для\~сина.\~Через це\~відповідачка мусила\~звернутися до\~суду за\~стягненням аліментів.\~З судового\~наказу №\~521/8506/22,\~виданого Малиновським\~районним судом\~м.\~Одеси,\~вбачається,\~що позивачем\~з червня\~2023\~року по\~лютий 2023\~року не\~сплачувались аліменти. Відповідачка сама\~пропонувала позивачу\~спілкуватись з\~дитиною,\~наявні відеодокази\~спілкування дитини\~з батьком\~відеозв`язком.\~Відповідачка пропонувала\~привозити сина\~у Румунію\~в м.\~Яси на\~період відпусток\~після морського\~рейсу [PERSON] ,\~від чого\~останній відмовився,\~вказавши,\~що знаходження\~постійно з\~дитиною спричиняє\~йому незручності,\~а приїжджати\~до України\~позивач не\~планує.\~Зазначене характеризує\~позивача як\~людину з\~мінливим характером,\~схильну відмовлятися\~від своїх\~слів і\~планів,\~така поведінка\~надалі негативно\~впливатиме на\~сина,\~який страждатиме\~через недотримання\~батьком обіцянок.\~Позивач під\~час війни\~намагався заборонити\~виїзд її\~та дитини\~за межі\~України. Позивач виїхав з\~країни і\~фактично проживає\~у Румунії,\~через що\~служба у\~справах дітей\~Одеської міської\~ради та\~Центр соціальних\~служб Одеської\~міської ради\~не мали\~можливості провести\~оцінку потреб\~сім`ї з\~метою встановлення\~спроможності батька\~виконувати обов`язки\~з виховання\~дитини та\~догляду за\~нею. Позивач не\~завжди міг\~поспілкуватися з\~сином,\~коли йому\~хотілось,\~оскільки син\~сам не\~виявляв бажання\~спілкуватися з\~батьком в\~конкретний момент\~часу,\~а примушування\~до спілкування\~з батьком\~тільки би\~погіршувало їх\~«енергетичний зв`язок».\~Часто відповідач\~телефонував в\~необумовлений час,\~коли син\~в силу\~різних причин\~не мав\~можливості спілкуватися\~з батьком.\~Відповідачка постійно\~інформувала позивача\~про стан\~здоров`я дитини,\~а коли\~син їздив\~на зустрічі\~з батьком,\~відповідачка наголошувала\~на дотриманні\~режиму дня,\~вживанні ліків,\~що прописані\~лікарем,\~дотриманні призначеної\~дієти.\~У дитини\~наявне захворювання\~шлунково-кишкового\~тракту \~дискінезія жовчних\~шляхів.\~З таким\~захворювання дитина\~раз на\~півроку має\~проходити обстеження:\~УЗД органів\~черевної порожнини,\~консультація гастроентеролога,\~прийом ліків\~за призначенням\~лікаря,\~дієта стіл\~№ 5.\~Неодноразово дитина\~поверталась від\~батька або\~дідуся з бабусею в\~хворому стані,\~через недотримання\~ними режиму\~харчування.\~Це щоразу\~призводило до\~загострення хвороби.\~Саме тому\~відповідачка наполягає\~на побаченнях\~сина з\~батьком лише\~у її\~присутності,\~тільки це\~забезпечить виконання\~рекомендації лікаря\~щодо харчування\~та вживання\~ліків. Відповідачка наполягає на тому, що не перешкоджає спілкуванню сина і батька, проте не може погодитись із запропонованим позивачем графіком, заперечувала проти відвідування дитини кожного вівторка з 15:00 год. по 20:00 год., оскільки дитина відвідує дитячий садочок з 8:00 год. до 18:00 год. у робочі дні, а також спортивну секцію з дзюдо за графіком: вівторок, четвер з 15:30 год. до 16:30 год., п`ятниця з 19:00 год. до 20:00 год. Також у дитини по суботам об 11:00 год. заняття з робототехніки та додатково день серед тижня на відпрацювання заняття. Таким чином, субота для дитини є достатньо завантаженим днем, а додаткове спілкування з батьком в цей день створюватиме ще більше навантаження,\~що може\~негативно відбитися\~на її\~фізичному і\~психічному стані.\~Відповідачка серед\~тижня працює\~і хотіла\~би на\~вихідних провести\~більше часу\~з дитиною.\~Відповідачка також\~заперечувала проти\~відвідування батьком\~дитини без нагляду та присутності матері або органу опіки\~та піклування,\~оскільки позивачем\~неодноразово порушувались\~рекомендації з\~догляду за\~дитиною,\~а саме\~дієту,\~що призводило\~до перебування\~дитини на\~лікарняному. Також відповідачка\~заперечувала проти\~зобов`язання забезпечувати\~дитині спілкування\~телефоном 5\~разів на\~тиждень,\~вказувала,\~що вимоги\~позивача про\~зобов`язання відповідачки\~у разі\~зміни місця\~свого постійного\~проживання з\~дитиною письмово\~повідомити [PERSON] \~про нову\~адресу місця\~проживання не\~пізніше за\~24\~години до\~такої зміни\~(якщо\~зміна запланована)\~та не\~пізніше ніж\~протягом 24\~години після\~такої зміни\~(якщо\~зміна вимушена), про зобов`язання відповідачки не перешкоджати дитині виїжджати, в тому числі разом з батьком, за межі території України для відпочинку, на змагання тощо, для чого своєчасно надавати оформлено установленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон, в тому числі на виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. З урахуванням того, що позивач не збирається повертатися на територію України до закінчення воєнного стану, вдається сумнівним, що забравши сина за кордон, позивач поверне його назад. На фоні демографічної кризи в Україні неповернення навіть однієї дитини з-за кордону суттєво шкодить інтересам держави. За таких обставин побачення позивача з сином за кордоном без присутності позивачки є неприпустимим. У відповіді [PERSON] на відзив [PERSON] , поданій 27.01.2025 представником позивача адвокатом Цимбалом С. Ю., позивач заперечував проти доводів відповідачки щодо її неперешкоджання у спілкуванні батька з дитиною,\~несплати позивачем\~аліментів,\~обмеження спілкування\~з бабусею\~та дідусем\~через стан\~здоров?я дитини,\~перебування дитини\~свідком конфліктних\~ситуацій у\~родині між\~бабусею,\~дідусем та\~батьком,\~оскільки дана\~інформація та\~факти не\~підтверджені належними\~та допустимими\~доказами,\~а також\~у переважній\~більшості не\~стосуються спірного\~періоду. Як зазначалося\~у позовній\~заяві,\~спілкування позивача\~з дитиною\~було припинене\~саме відповідачкою\~з березня\~2024\~року.\~З урахування\~такої мінливої\~позиції відповідачки\~позивач і\~був змушений\~звернутися з\~даним позовом\~для реалізації\~своїх прав\~як батька\~щодо спілкування\~та зустрічей\~з дитиною\~на майбутнє,\~без перешкод\~з боку\~відповідачки.\~У 2023\~році позивач\~вже звертався\~до суду\~з аналогічним\~позовом до\~відповідачки у\~справі №\~521/4505/23,\~але під\~час розгляду\~справи після\~тривалих перемовин\~сторонам вдалося\~дійти згоди\~щодо спілкування\~батька з\~сином до\~березня 2024\~року,\~і за\~заявою позивача\~позов було\~залишено без\~розгляду.\~Наразі між\~сторонами знову\~наявний спір. Наразі позивач\~не є\~моряком і\~не планує\~повертатися до\~цієї професії.\~Щодо посилання\~відповідачки на\~несплату аліментів\~за судовим\~наказом з\~червня 2023\~по лютий\~2023\~року,\~зазначав,\~що відповідний\~період є\~некоректним,\~питання сплати\~аліментів не\~стосується предмету\~даного спору. Одразу після\~\~забезпечення судом\~позову у\~даній справі\~ [PERSON] \~один раз\~спілкувався з\~сином телефоном\~декілька хвилин,\~але згодом\~ [PERSON] \~знову повністю\~обмежила спілкування\~батька із\~сином,\~змінивши свою\~поведінку,\~почала \~настроювати\~сина проти\~батька.\~Твердження відповідачки\~про небажання\~сина спілкуватися\~із батьком\~є наслідком\~впливу відповідачки\~на дитину.\~У квітні\~2024\~року [PERSON] \~намагалася перешкоджати\~спілкуванню бабусі\~та дідуся\~з онуком,\~провокувала постійні\~конфлікти,\~погрожувала зверненням\~до правоохоронних\~органів,\~якщо дідусь\~буде намагатися\~зустрітися і\~поспілкуватися з\~онуком.\~ [PERSON] \~написала заяву\~до ВП\~№ 1\~ОРУП №\~1\~ГУНП в\~Одеській області\~щодо дідуся\~ [PERSON] ,\~намагаючись у\~такий спосіб\~перешкодити його\~спілкуванню та\~зустрічах з\~онуком.\~18.11.2024\~позивачі звернулися\~до Лабораторії\~психологічних досліджень\~«Психологіка» (ФОП\~ [PERSON] )\~із заявою\~про проведення\~судової психологічної\~експертизи.\~ [PERSON] \~не погодилася\~на участь\~дитини [PERSON] \~у проведенні\~судово-психологічної\~експертизи.\~Згідно з\~наданим висновком\~експерта №\~24/27,\~з огляду\~на вік\~ [PERSON] ,\~його матір\~ [PERSON] \~має великий\~ступінь психологічного\~впливу та\~виховання на\~нього.\~Дитина з\~урахуванням її\~вікових особливостей,\~рівня розумового\~розвитку та\~умов мікросоціального\~середовища не\~спроможна надавати\~оцінку відношенню\~кожного з\~батьків до\~неї. Жодних доказів\~того,\~що дитина\~начебто була\~свідком постійних\~конфліктів баби\~та діда\~і негативного\~впливу на\~дитину з\~їх боку,\~відповідачем не\~надано.\~Щодо начебто\~загострення стану\~хвороби дитини,\~то сторона\~позивача направила\~адвокатський запит\~до КНП\~«Дитяча міська\~поліклініка №\~7»\~Одеської міської\~ради,\~з відповіді\~якого вбачається,\~що за\~датами прийому\~дитини [PERSON] ,\~у березні\~2024\~року жодних\~прийомів не\~вбачається,\~що не\~збігається з\~твердженнями відповідачки\~про те\~що їй\~повертають хвору\~дитину після\~спілкування з\~рідними,\~тим більше,\~що майже\~протягом кожного\~іншого місяця\~2024\~року дитина\~була на\~прийомах у\~лікаря. Посилаючись на те, що мати та батько мають однакові права та обов?язки, забезпечення спілкування з батьком один раз на тиждень є обмеженням прав батька. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 10.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. У судовому представник позивачів адвокат Цимбал С. Ю. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовах, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах, просив визначити графік побачень з дитиною без присутності матері, щоб не перетворювати це у з`ясування стосунків. Додав, що [PERSON] планує повернутись в Україну, особисто спілкуватись та проводити час з дитиною. З приводу запропонованих графіків перебування позивачів з дитиною зазначив, що можливі різні варіанти, позивачі можуть забирати [PERSON] з дитячого садочку, відводити та забирати з секцій/гуртків, і це буде одночасно і їх спілкуванням з дитиною, і допомога матері дитини. Звертав увагу на рівність прав батьків на участь у вихованні дитини. Відповідачка та її представник адвокат Громадський О. В. у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не перешкоджала [PERSON] у зустрічах з дитиною, батько сам усунувся від участі у вихованні сина, оскільки знаходиться за кордоном. [PERSON] наполягала на її обов`язковій присутності під час зустрічей позивачів з дитиною, з урахуванням розпорядку дня сина та його потреб.\~Вказувала,\~що вона\~працює з\~понеділка по\~п`ятницю,\~вихідні у\~неї лише\~субота та\~неділя,\~і вона\~також хоче\~проводити вільний\~час з\~дитиною.\~Запропонувала час\~побачень дитини,\~вільний від\~додаткових занять\~сина:\~з батьком\~ по\~понеділках з\~18:00\~год.\~до 20:00\~год.\~засобами онлайн-зв`язку,\~з бабою\~та дідом\~ щосереди\~з 18:00\~год.\~до 20:00\~год.\~Зазначала,\~що в\~апеляційному порядку\~переглядається рішення\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси у\~справі № 521/2379/25, яким було відмовлено [PERSON] в інтересах [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, і доцільно врахувати остаточне рішення у цій справі при визначенні порядку участі [PERSON] у спілкуванні з онуком. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. Матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування від 03.03.2025 № Ц-2592;Ц-3299;Ц-250. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини. 25.04.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 427. [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] , про що 15.12.2018 було складено відповідний актовий запис № 1153, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.2018. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2022 у справі № 521/14394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу шлюб між сторонами було розірвано. Бабусею та дідусем дитини зі сторони батька є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.03.1989. Малолітній [PERSON] проживає з відповідачкою, що не заперечувалось учасниками справи. Відповідачка з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований позивач [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , ця адреса є тимчасовим місцем проживання їх сина [PERSON] в Україні. Батько дитини [PERSON] наразі фактично проживає за кордоном, у Румунії, у м. Ясси, що не заперечувалось учасниками справи. З наявної в матеріалах справи відповіді Служби у справах дітей Одеської міської ради від 22.11.2024 № 06/11596 вбачається, що Служба у справах дітей Одеської міської ради не може вчинити дії, передбачені п. 73 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 № 866, та не має правових підстав для підготовки висновку щодо участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . З наявного у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.03.2025 № Ц-2592;Ц-3299;Ц-250 вбачається, що останній вважає за доцільне затвердити наступний порядок участі дідуся та бабусі [PERSON] , [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] : встановити перебування дитини з дідусем та бабусею щосереди з 16:00 год. до 20:00 год. та щонеділі з 14:00 год. до 18:00 год. без присутності матері; усі зустрічі повинні проводитися враховуючи стан здоров`я дитини; рекомендовано [PERSON] , [PERSON] усі питанні стосовно зустрічей з дитиною вирішувати мирним шляхом. \~Позиції сторін у справі свідчать, що вони не дійшли згоди у вирішенні питання про визначення способів участі батька та баби і діда у вихованні дитини та спілкуванні з нею шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення, що обумовлено їх окремим проживанням, неприязними стосунками, які склалися між сторонами, різним баченням бажаного ступеню участі батька, діда, баби у житті дитини. Думка дитини у судовому засіданні не заслуховувалася з огляду на позицію сторін, які заперечували проти цього, та вік дитини (6 років), в силу якого вона, на переконання суду, ще не здатна сформулювати свої власні погляди, а у вирішальній мірі транслює погляди значущих для неї дорослих без їх достатнього критичного осмислення. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша, друга статті 3 Конвенції про права дитини). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша, третя статті 157 СК України). За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (стаття 158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками. Відповідно до частини першої статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України). Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України). Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25.11.2014, § 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05.03.2019, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23.07.2019 у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2021 у справі №\~638/12278/15. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом, може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12.07.2016). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 у справі № 523/19706/19, передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, баба, дід, які проживають окремо від дитини, мають право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку, бабі, діду спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що батько [PERSON] , дід та баба [PERSON] , [PERSON] мають негативний вплив на дитину [PERSON] і що їх спілкування з дитиною несе загрозу її нормальному розвиткові. Посилання [PERSON] на те, що після останнього відвідування дитиною батька у Румунії з 26.02.2024 по 12.03.2024 дитина розповідала про постійні конфлікти та крики між дідом, бабою та батьком дитини, які відбувались у його присутності, а також на категоричні відмови сина їздити до батька в Румунію з дідом автомобілем, на важкість перенесення поїздки не знайшли підтвердження в ході розгляду справи. Суду не було надано жодних доказів таких обставин. Можливість батька,\~баби та\~дідуся спілкуватися\~з дитиною\~(сином\~та онуком)\~є незаперечним\~правом позивачів\~та самої\~дитини.\~Між тим\~з батьків,\~хто проживає\~окремо,\~і дитиною,\~а також\~між бабою,\~дідусем та\~їх онуком\~має існувати\~постійний,\~систематичний контакт.\~Таке спілкування\~буде сприяти\~повноцінному вихованню\~дитини,\~її розвитку,\~служитиме задоволенню\~життєво важливих\~потреб дитини\~на повноцінне\~сімейне оточення.\~Дитина для\~повного і\~гармонійного розвитку\~її особистості\~потребує любові\~і розуміння.\~Діти мають\~рости під\~опікою і\~відповідальністю обох\~батьків,\~спілкуватися з\~іншими родичами,\~тому участь\~позивачів у\~вихованні дитини,\~спілкуванні між\~ними не\~лише забезпечить\~реалізацію прав\~позивачів,\~а буде\~відповідати інтересам\~самої дитини. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між позивачами і дитиною [PERSON] , взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, а також інтереси дитини, її вік та звичний розпорядок дня, інші обставини, необхідність забезпечення звичного ритму життя дитини, надання часу для відпочинку, з огляду на забезпечення максимально комфортних умов для дитини під час спілкування з батьком, бабою та дідом, зведення до мінімуму психо-травмуючих факторів, що можуть негативно вплинути на стан здоров`я та самопочуття дитини, що мають істотне значення, суд вважає за доцільне встановити такий графік систематичних побачень позивачів з дитиною [PERSON] : 1)для батька [PERSON] : -у періоди знаходження його в Україні щотижня з 16:30 год. вівторка до 08:00 год. середи та з 16:30 год. суботи до 10:00 год. неділі за місцем його проживання ( [ADDRESS] ) з можливістю проведення часу поза ним; у дні народження дитини, дні святкування дня народження батька та загальнодержавні святкові дні не менше 4 годин поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, у проміжок часу з 9:00 год. до 22:00 год.; кожного літнього місяця по 15 днів поспіль або, за домовленістю між батьками дитини, за іншим графіком, та протягом зимових, осінніх та весняних канікул не менше половини їх тривалості відповідно до графіку закладу освіти, де навчається дитина, у дні, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; з покладанням на [PERSON] обов`язків щодо дотримання режиму дня дитини та виконання медичних рекомендацій щодо харчування дитини та прийому нею призначених ліків у періоди перебування з дитиною, з правом [PERSON] в разі хвороби дитини відвідувати дитину за місцем її знаходження за таким самим графіком, в тому числі у присутності матері дитини, а у дні поза графіком за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; -у періоди проживання його за межами України зобов`язати [PERSON] забезпечувати можливість виїзду дитини [PERSON] разом з матір`ю або дідусем [PERSON] та/або бабусею [PERSON] за межі території України для перебування з батьком [PERSON] за місцем проживання останнього за кордоном з можливістю проведення часу поза ним протягом літніх канікул кожного місяця по 15 днів поспіль або, за домовленістю між батьками дитини, за іншим графіком, протягом зимових, осінніх та весняних канікул не менше половини їх тривалості відповідно до графіку закладу освіти, де навчається дитина, у дні, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, з покладанням на [PERSON] обов`язку своєчасно надавати оформлену в установленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон та інші документи, що необхідні для виїзду дитини за кордон, та з покладанням на [PERSON] витрат, пов`язаних з переїздом і проживанням дитини та особи, яка супроводжує дитину, а також зобов`язанням [PERSON] забезпечити повернення дитини до місця її постійного проживання після закінчення встановленого періоду перебування дитини з батьком; 2)для баби [PERSON] \~та діда\~ [PERSON] щотижня з 16:00 год. середи до 20:00 год. середи та з 10:00 год. неділі до 14:00 год. неділі за місцем їх проживання ( [ADDRESS] ) з можливістю проведення часу поза ним; у дні святкування дня народження баби [PERSON] , діда [PERSON] не менше 4 годин поспіль, які визначаються за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, у проміжок часу з 9:00 год. до 22:00 год., з покладанням на [PERSON] , [PERSON] обов`язків щодо дотримання режиму дня дитини та виконання медичних рекомендацій щодо харчування дитини та прийому нею призначених ліків у періоди перебування з дитиною; 3)встановити, що у дні співпадіння графіків перебування дитини [PERSON] з батьком [PERSON] та перебування дитини [PERSON] з дідом [PERSON] , бабою [PERSON] у періоди канікул дитини пріоритетне право перебувати з дитиною надається батькові дитини. Визначаючи такий графік систематичних побачень позивачів з дитиною [PERSON] , суд врахував пояснення відповідачки щодо відвідування [PERSON] дитячого садку, занять із дзюдо, робототехніки та з підготовки до школи, а також пояснення представника позивача [PERSON] щодо згоди батька дотримуватися звичайного режиму дня дитини у періоди перебування її з ним, і дійшов висновку, що батько [PERSON] зможе забирати сина по вівторках після занять з дзюдо та з підготовки до школи, проводити з ним вечір вівторка, вкладати спати, збирати і відвозити вранці середи до дитячого садку/школи. Баба та дід [PERSON] , [PERSON] зможуть проводити з онуком вечір середи, вільний від навчання та додаткових секцій, за необхідності зможуть у відповідний час забирати дитину після дитячого садку/школи. Вечори понеділка, четверга та п`ятниці дитина зможе проводити з матір`ю. На вихідних у першу половину суботи (до 16:30 год.) та другу половину неділі (після 14.00 год) дитина матиме можливість бути з матір`ю, з вечора суботи по середину неділі, без додаткових переміщень, перебуватиме з родиною по лінії батька. Таким чином, буде забезпечено паритет у спілкуванні дитини з членами її родини з урахуванням занять дитини. Доводи відповідачки, що вона серед тижня працює і хотіла би на вихідних провести більше часу з дитиною, судом відхиляються з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів роботи відповідачки, зокрема, за стверджуваним нею графіком. Змінюючи запропонований позивачем [PERSON] графік перебування дитини з батьком протягом літніх канікул, суд виходить з інтересів дитини, якій тривале розлучення з одним з батьків (на 45 днів поспіль) в силу її малолітства може завдати душевний дискомфорт. Встановлюючи інший графік (кожного літнього місяця по 15 днів поспіль) суд, разом з тим, залишає на розсуд батьків питання домовленості про інший, більш доцільний, на їх спільну думку і з урахуванням конкретних обставин, графік. При цьому судом враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду\~від 09.06.2022 у справі № 569/18837/19: визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд бере до уваги конфліктний та неприязний характер взаємовідносин сторін та необхідність убезпечення дитини від спостереження за конфліктами між дорослими членами її родини. Разом з тим, судом також враховано, що дитина вже тривалий час проживає з матір`ю і більше року не контактує з батьком та бабою і дідом по лінії батька на регулярній основі через наявний між сторонами спір. Суд доходить висновку, що в інтересах дитини буде встановлення на початковому етапі, а саме до досягнення дитиною семирічного віку ( [INFO] ), адаптаційного періоду, протягом якого періодичні зустрічі дитини з позивачами відбуватимуться у присутності матері [PERSON] як значущого дорослого, без залишення на ночівлю у батька, з метою збереження у дитини 6-річного віку відчуття безпеки та забезпечення поступового налагодження її довірливих відносин з позивачами, відновлення їх безпосереднього емоційного контакту. Після досягнення дитиною семирічного віку позивачам та дитині має бути забезпечена можливість особистого спілкування та побудови власних здорових взаємовідносин без присутності та втручання матері [PERSON] . Суд відхиляє позовну вимогу [PERSON] про зобов`язання [PERSON] у періоди знаходження [PERSON] в Україні не перешкоджати дитині [PERSON] виїжджати разом з батьком або іншою уповноваженою особою у дні канікул відповідно до встановленого графіку перебування дитини з батьком за межі території України для відпочинку, на змагання тощо, для чого своєчасно надавати оформлену в установленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон та інші документи, що необхідні для виїзду дитини за кордон, в тому числі для виїзду дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо, оскільки порядок вирішення питання виїзду дитини за кордон за ініціативою того з батьків, хто проживає окремо, з метою а) лікування, б) навчання, в) участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, г) оздоровлення та відпочинку дитини врегульований абзацами п`ятим, шостим ч. 5 ст. 157 СК України. Згідно із зазначеними нормами, той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~який не\~ухиляється та\~належно виконує\~батьківські обов`язки,\~не має\~заборгованості зі\~сплати аліментів,\~звертається рекомендованим\~листом із\~повідомленням про\~вручення до\~того з\~батьків,\~з яким\~проживає дитина,\~за наданням\~згоди на\~виїзд дитини\~за межі\~України з\~метою лікування,\~навчання,\~участі дитини\~в дитячих\~змаганнях,\~фестивалях,\~наукових виставках,\~учнівських олімпіадах\~та конкурсах,\~екологічних,\~технічних,\~мистецьких,\~туристичних,\~дослідницьких,\~спортивних заходах,\~оздоровлення та\~відпочинку дитини\~за кордоном,\~у тому\~числі в\~складі організованої\~групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків або іншої уповноваженої особи, мета якого охоплюється положеннями абзаців п`ятого, шостого ч. 5 ст. 157 СК України, за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду надається на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу\~ [PERSON] про зобов`язання [PERSON] забезпечувати у періоди перебування [PERSON] за межами України можливість виїзду дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] або дідом [PERSON] та/або бабою [PERSON] за межі території України для перебування з батьком [PERSON] , суд керується спеціальними нормами ч. 2 ст. 10 Конвенції про права дитини, ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про охорону дитинства», якими врегульовано питання особистого контакту дитини з тим з батьків, хто проживає за кордоном. Позовні вимоги у цій частині не охоплюються нормами абзаців п`ятого, шостого ч. 5 ст. 157 СК України, оскільки у даному випадку мета виїзду за кордон інша перебування дитини з батьком. Згідно з ч. 2 ст. 10 Конвенції про права дитини, дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. З цією метою і відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Відповідно до\~ст.ст.\~16,\~16-1\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства», дитина,\~батьки якої\~проживають у\~різних державах,\~має право\~на регулярні\~особисті стосунки\~і прямі\~контакти з\~обома батьками.\~Дитина та\~її батьки\~для возз`єднання\~сім`ї мають\~право на\~вільний в`їзд\~в Україну\~та виїзд\~з України\~у порядку,\~встановленому законом. Батьки,\~інші члени\~сім`ї та\~родичі,\~зокрема ті,\~які проживають\~у різних\~державах,\~не повинні\~перешкоджати одне\~одному реалізувати\~право дитини\~на контакт\~з ними,\~зобов`язані гарантувати\~повернення дитини\~до місця\~її постійного\~проживання після\~реалізації нею\~права на\~контакт,\~не допускати\~неправомірної зміни\~її місця\~проживання. Заходи\~і гарантії\~забезпечення виконання\~рішення суду\~про реалізацію\~права дитини\~на контакт\~визначаються судом\~у кожному\~конкретному випадку. Такими\~заходами і\~гарантіями є: зобов`язання\~особи,\~яка контактує\~з дитиною,\~оплачувати витрати,\~пов`язані з\~переїздом та\~проживанням дитини,\~а також,\~у разі\~потреби,\~-\~будь-якої\~іншої особи,\~яка супроводжує\~дитину,\~повідомляти особі,\~з якою\~проживає дитина,\~про місце\~перебування дитини\~під час\~реалізації нею\~права на\~контакт,\~з`являтися особисто\~разом з\~дитиною до\~органу опіки\~та піклування\~з періодичністю,\~визначеною судом; заборона\~зміни місця\~перебування дитини\~під час\~реалізації нею\~права на\~контакт; реалізація\~права на\~контакт з\~дитиною на\~території іноземної\~держави за\~умови подання\~органу опіки\~та піклування\~за місцем\~проживання дитини\~документа,\~що підтверджує\~визнання рішення\~суду України\~про контакт\~з дитиною\~на території\~іншої держави; інші заходи, передбачені законом. Суд бере до уваги зміст наведених норм матеріального прав та попередню практику виїзду дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] , а також окремо з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] за кордон для перебування дитини з батьком [PERSON] , та доходить висновку про можливість задоволення відповідної позовної вимоги, яка має на меті продовжити таку практику для забезпечення особистого прямого контакту сина з батьком, який наразі проживає за кордоном, з покладанням на [PERSON] витрат, пов`язаних з переїздом і проживанням дитини та особи, яка супроводжує дитину, а також зобов`язанням [PERSON] забезпечити повернення дитини до місця її постійного проживання в Україні після закінчення встановленого періоду перебування дитини з батьком. Суд також вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо зобов`язання відповідачки забезпечувати спілкування (контакт) дитини [PERSON] з батьком, бабою, дідом засобами відеозв`язку, телефонного зв`язку, за допомогою інтернет-ресурсів, зокрема, з використанням месенджерів Telegram, Viber, WhatsApp, програм Zoom, Skype, з урахуванням інтересів, графіку, режиму дня дитини. Заперечення відповідачки щодо зобов`язання забезпечувати таке спілкування 5 разів на тиждень (три рази з батьком та два рази з дідом та бабою) судом відхиляються, оскільки така кількість контактів не є надмірною. Позивач [PERSON] не заперечує свою можливість забезпечити сина окремим засобом для відповідного зв`язку з рідними. Доводи відповідачки, що вона не може надавати 5 разів на тиждень свій телефон у користування дитині, оскільки її робота пов`язана з використанням телефону, жодними доказами не підтверджені. Суд доходить висновку про можливість задоволення вимог позивачів про зобов`язання відповідачки інформувати [PERSON] на його вимогу про місцезнаходження дитини [PERSON] , у разі зміни місця постійного проживання дитини письмово повідомляти батькові про нову адресу місця проживання не пізніше ніж за 24 години до такої зміни (якщо зміна запланована) та не пізніше ніж протягом 24 години після такої зміни (якщо зміна вимушена), а також надавати діду [PERSON] , бабі [PERSON] інформацію про наявні засоби зв`язку з дитиною та їх зміну не пізніше ніж за 24 години до такої зміни (якщо зміна запланована) та не пізніше ніж протягом 24 години після такої зміни (якщо зміна вимушена). Доводи відповідачки, що під час війни у неї може не бути 24 годин для попереднього або наступного повідомлення про зміну місцезнаходження, в критичній ситуації люди можуть бути тижнями без зв`язку, що робить вимоги позивачів у випадку їх задоволення судом невиконуваними, судом відхиляються з тих підстав, що навіть в умовах триваючої війни населення на підконтрольній Україні території забезпечено мобільним та інтернет-зв`язком, всі галузі народного господарства працюють, тому наразі рішення суду у відповідній частині може виконуватися відповідачкою. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущенні про настання у майбутньому форс-мажорних обставин, в силу яких відповідачка буде позбавлена об`єктивної можливості повідомити позивачів про відповідні зміни у житті їх сина та онука. Суд вважає за можливе додати, що зі спливом часу кожна зі сторін не позбавлена права за наявності суттєвих, обґрунтованих підстав для цього (зокрема, обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психоемоційним станом тощо) звернутись до суду з позовом з метою зміни способу участі у вихованні дитини та режиму спілкування з нею, проте суд наголошує, що таке звернення не повинно мати під собою підґрунтя для створення перепон у виконанні первинного рішення суду, створення штучних перешкод у реалізації законних прав одного з батьків, діда або баби. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial