Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв брат позивачки та відповідача [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями на спадщину за законом є позивачка та відповідач у справі. Відповідач вже оформив право власності на належну йому частину майна. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй частину спадкового майна у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 28.03.2025 позивачка недоліки усунула. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 21.05.202 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2024 встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на день смерті, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом майна, що належало померлому [PERSON] , в тому числі й вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Відповідно до спадкової справи №307/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулися [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2025, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За приписами ч.1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до Ковельської державної нотаріальної контори, проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна. Враховуючи те, що позивачка у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На виконання ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, іншу частину сплаченого судового збору залишити за позивачкою.

Outcome: approved