Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» -«Західдіпрошлях» про стягнення заробітної плати, компенсації. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 77301,45 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 7920,83 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 53216,00 грн. В обґрунтування\~позову покликається\~на те,\~що вінпрацював у Львівській філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях» на посаді директора з 09.07.2020 року по 06.12.2023 року. З 06.12.2024 року позивача звільнено за угодою сторін. Зокрема, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 310 487,08 грн. (за період з лютого 2022 р. по вересень 2023 р.), компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 20 755,20 грн (станом на 19.10.2023 р ), стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. У попередній довідці про заборгованість № 2 від 19.10.2023 р., яку долучено до позовної заяви, було зазначено, що сума заборгованості з виплати заробітної плати з лютого 2022 року по вересень 2023 року у складає 310487,08 грн. Станом на день подання позовної заяви, відповідачем не здійснено виплату заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим збільшилась сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, у відповідача також виникла заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень-грудень 2023 року, яка також не є погашеною. Оскільки позивачем у справі № 465/9742/23 заявлено вимогу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 310 487,08 грн. (за період з лютого 2022 р. по вересень 2023 р.), у цьому позові позивач заявляє вимогу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за період з жовтня 2023 р. по грудень 2023 р. у розмірі 77 301,45 грн. Крім того\~станом на\~05.03.2024\~року позивач\~має право\~на компенсацію\~втрати частини\~заробітку у\~зв`язку\~з порушенням\~термінів його\~виплати за\~жовтень-грудень\~2023\~року у\~розмірі 28676,03\~грн. Додав, що кількість робочих днів за період з 07 грудня 2023 року по 05 березня 2024 року складає 64 дні, таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 07 грудня 2023 року по 05 березня 2024 року складає 53216,00 грн., виходячи із розрахунку (831,50 грн. х 64 дні = 53216,00 грн.). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задоволити. Крім того позивач та його представник подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов слід задоволити, з таких підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Судом встановлено, що наказом Державного підприємства «Укрдіпродор» - №100-к від 08 липня 2020 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора Львівської філії Державного підприємства «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях» з 09 липня 2020 року. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно з ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до довідки про доходи Львівської філії «Західдіпрошлях» від 19.10.2023 року №02, [PERSON] працював у Львівській філії «Західдіпрошлях», форма працевлаштування основна, займав посаду директора. Нарахована заробітна плата за жовтень 2023 року становить 13904,55 грн., за вересень 2023 року 21850,00 грн., всього 35754,55 грн. Згідно з довідкою №01/12 від 06.12.2023 року заборгована заробітна плата [PERSON] станом на 07 грудня 2023 року, за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року складає 387788,53 грн., в тому числі за жовтень 2023 року - 13 319,32 грн., листопад 2023 року - 5315,41 грн. грудень 2023 року - 58666,72 грн. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі №905/361/19 від 19 травня 2020 року, зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У Постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 607/2699/17 (провадження №6115999св20) викладений висновок про те, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2020 у справі № 607/3509/17 (провадження № 61-12609св20) зазначено, що оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Враховуючи викладене, за період, який позивач зазначає у позовних вимогах заборгованість по заробітній платі становить 77301,45 грн., а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, рішення в частині негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати позивача в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Наведене кореспондується зі ст.34 Закону України "Про оплату праці", згідно з якою компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, який затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Державною службою статистики України. Оскільки частина вимог щодо стягнення з відповідача компенсації, зокрема за період з лютого 2022 року по вересень 2023 року заявлена позивачем у справі № 465/9742/23 у розмірі 20755,20 грн., станом на 05.03.2024 р. позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у розмірі 7920,83 грн, (28 676,03 грн. - 20 755,20 грн, - 7920,83 грн.) Щодо вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. Згідно наказу директора Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» Самохіна О. від 06.12.2023 року №133-К, [PERSON] звільнено з посади директора Львівської філії «Західдіпрошлях» - Державного підприємства «Укрдіпродор» за угодою сторін з 06 грудня 2023 року. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до ч. 1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки №02/12 від 06 грудня 2023 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 831,50 грн. Кількість робочих днів за період з 07 грудня 2023 року по 05 березня 2024 року складає 64 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 07 грудня 2023 року по 05 березня 2024 року складає 53216,00 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано, власного розрахунку не надано, а, отже, такий приймається судом до уваги, а вимога про стягнення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягає задоволенню. Відповідно д ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідач Державне підприємство-Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» визнає позовні вимоги, а відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову є підставою для задоволення позову. Відтак позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, а тому з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в частині стягнення заборгованості із заробітної плати. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір в частині стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогу про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 2 422,4 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «СЕНАТОР» укладено Договір від 18.11.2023 року про доручення на представництво та надання правничої допомоги (правової допомоги). Відповідно до Акту наданих послуг від 30.04.2025 року [PERSON] було надано послуг на загальну суму 16000,00 грн. Беручи до уваги складність справи, виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих послуг та виконаних робіт, предмет спору та категорію (складність) справи, суд доходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. які суд вважає розумними та обгрунтованими, а відповідач не оспорив зазначену суму. На підставі викладеного і

Outcome: approved