Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення із нього заборгованості за заявою-договором №603/4430153-CK від 27.02.2018 року, яка виникла у зв`язку із несвоєчасним виконанням ним своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, та обслуговування Кредитної лінії, станом на 15.02.2024 загальна заборгованість становить 179 865,62 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 99 387,77 грн; та заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 80 477,85 грн, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. 14.03.2024 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Відповідач [PERSON] 01.05.2024 звернувся до суду із зустрічним позовом до акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання умов кредитного договору, зокрема, недійсними в додатку №1 щодо визначення в заяві-договорі № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року обов`язку сплачувати комісію за користування кредитними коштами в розмірі 39.6 % з моменту укладення договору та зобов`язати акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок кредитної заборгованості, зарахувавши сплачену ним суму 130507,50 грн. комісії за обслуговування кредиту на сплату тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, просила суд розглядати дану справи без участі представника AT «ТАСКОМБАНК». Зустрічного позову представник позивача не визнала із мотивів, викладених у відзиві на зустрічний позов. Зокрема, вказала, що 27.02.2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Заяву договір № 603/4430153-СК про надання кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу надано кредит в рамках кредитного продукту «Велика п`ятірка» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, сума встановленого кредитного ліміту до 100 000 грн., строк кредиту 12 місяців, плата за користування 0,0001% річних та 2,9 % щомісячно (у вигляді комісії). Повернення кредиту повинно відбуватись відповідно до графіку платежів, встановленого Додатком 1, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Матеріалами справи підтверджується, а Відповідачем не заперечується та не спростовується отримання та користування кредитними коштами з 2018 року. Укладаючи із АТ «ТАСКОМБАНК» договір Підписавши зазначену Заяву-договір №603/4430153-СК від 27.02.2018 р., Позичальник підтвердив Факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку: надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку. В задоволенні зустрічної позовної заяви просить суд відмовити, а первісний позов задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , просив розглядати дану справи без його участі, вимоги викладені у ньому, не визнав із підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначив, що кредитодавець порушив вимоги закону щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вимога про дострокове стягнення заборгованості позичальнику пред`явлена не була. Також банк неправомірно зарахував сплачені позивачем кошти у розмірі 130507,50 грн. на щомісячні проценти, оскільки із розрахунком суми заборгованості розмір несплачених позичальником процентів складає 31119,73 грн., а решту суми сплачених коштів, тобто 99 387,77 грн., банк повинен був зарахувати на погашення основного боргу. Просить у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримує у повному обсязі із підстав, зазначених у ньому. Зокрема, просить суд визнати недійсними умови в додатку №1 щодо визначення в заяві-договорі № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року обов`язку [PERSON] сплачувати комісію за користування кредитними коштами в розмірі 39.6% з моменту укладення між акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] заяви-договору № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року, зобов`язати акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок кредитної заборгованості [PERSON] за заявою-договором № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року, зарахувавши сплачену ним суму 130507,50 грн. комісії за обслуговування кредиту на сплату тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, оскільки вони є несправедливими, які призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, як встановлення щомісячної комісії у розмірі 2.9 % в 3000 разів перевищує розмір процентної ставки 0.0001 % за користування кредитом, встановленої кредитним договором. Також зазначив про ненадання банком детальної та чіткої інформації про види та обсяг послуг, що надаватимуться позичальнику під час обслуговування кредитної заборгованості. Просить суд, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 27 лютого 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір №603/4430153-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту). Відповідно до Заяви - договору №603/4430153-СК та Умов надання та обслуговування Кредитної лінії Позивач надає Позичальнику грошові кошти на наступних умовах: Встановлена сума максимального розміру кредитного ліміту - 100 000, 00 грн.; Тип кредиту - кредитна лінія; Процентна ставка за користування кредитом під час пільгового періоду: 0,0001 % Процентна ставка за користування кредитом після закінчення пільгового періоду: 39,6%; Строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу [PERSON] надано кредит в рамках кредитного продукту «Велика п`ятірка» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Відповідно до п. 8.1. Правил надання послуг фізичним особам з відкриття, обслуговування та використання поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів (платіжних карток), що є Додатком №1 до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до п. 8.1.4. Правил Банк відкриває Кредитну лінію на умовах, визначених Договором та Тарифами. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Відповідно до п. 8.1.14. Правил Клієнт сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією та/або Недозволеним овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Проценти за користування Кредитною лінією та/або Недозволеним овердрафтом нараховуються Банком у валюті поточного рахунку з використанням платіжної картки щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт), з урахуванням Пільгового періоду. Відповідно до п. 8.1.19. Правил Клієнт зобов`язаний щомісячно до 16:00 години за київським часом 25 числа кожного місяця, або до 16:00 години за київським часом іншої дати, яка передбачена Тарифами/ умовами відповідного Сервісу з розстрочки платежу, сплачувати суму Обов`язкового мінімального Платежу, який включає суму Обов`язкового рівного платежу. Підписання [PERSON] цієї заяви та приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб свідчить про укладення між ними кредитного договору і виникнення між кредитних зобов`язань. У судовому засіданні було встановлено, що між ними укладено споживчий кредит. Відповідно до п. 8.1.19 заяви-договору №603/4430153-СК [PERSON] взяв на себе обов`язки сплачувати суму Обов`язкового мінімального Платежу щомісячно, підписавши даний договір Позичальник: - підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в Заяві-договорі, та в офіційних документах, наданих Позичальником; погодився з тим, що Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, згідно із графіком платежів, зазначених у додатку № 1 до цієї заяви-договору, є її невід`ємною частиною. Відповідно до детального розпису складових загальної вартості кредиту та графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви-договору №603/4430153-СК від 27.02.2018 року та невід`ємною її частиною, позичальнику встановлено основні умови користування кредитом та порядок повернення заборгованості за кредитом у вигляді щомісячного платежу у національній валюті. Так, у вказаному розписі розмір кредитної лінії мінімальний розмір кредитної лінії 1\~000,00 грн. максимальний розмір кредитної лінії 100\~000,00 грн., Процентна ставка за користування кредитом під час пільгового періоду: 0,0001% Процентна ставка за користування кредитом після закінчення пільгового періоду: 39,6%; Строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. АТ «ТАСКОМБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, кредитні кошти [PERSON] було надано у розмірі 50\~000,00 грн. з подальшим підвищенням ліміту 31.05.2019 року у розмірі 80\~000,00 грн. та з 31.03.2022 року у розмірі 100\~000,00 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом з`ясовано, що у терміни, встановлені договором, отримані відповідачем кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом не повернуто, а тому позивач має право на стягнення основного боргу, сплати належних йому відсотків. Разом з тим, відповідно до умов договору №603/4430153-СК укладеного 27.02.2018 р., кредит був наданий строком на 12 місяці, а тому після закінчення строку кредитування кредитор не мав підстав здійснювати нарахування процентів, передбачених умовами договору. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не підписував публічну пропозицію, тобто сторонами не було погоджено усі істотні умови договору, зокрема позичальником не погоджено умови, викладені в пункті 8.1.19 публічної пропозиції, яким передбачено нарахування 39,6 % річних до повного фактичного виконання відповідачем зобов`язання. Враховуючи викладене, підстави для нарахування [PERSON] процентів виходячи з розрахунку 39,6 % річних понад строк дії договору відсутні. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за процентами в межах строку дії договору. На день звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором на 15.02.2024 становить 179 865,62 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 99 387,77 грн.; та заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 80 477,85 грн.. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору №603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року який долучено до позовної заяви. Щодо зустрічної позовної вимоги про визнання недійсними умов кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.9% щомісячно (від суми кредиту), суд приходить до наступного висновку. Так, за загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за зустрічним позовом за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підставу його недійсності. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 1 - 5 ст. 203 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, які включають в себе комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію,необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору,в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 10 вказаного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Попередження про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію обов`язково має включати інформацію про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право споживача на звернення до Національного банку України щодо недотримання зазначених вимог кредитодавцем та/або новим кредитором, та/або колекторською компанією, а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості, та інформацію про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Судом не заперечується право банку встановлювати комісію за обслуговування кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яке передбачено положеннями законодавства України про споживче кредитування. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно із ч. 1, 2, 4, 5, 7, 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Разом із тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт АТ «ТАСКОМБАНК» (розміщені на сайті https:// www.tascombank.com.ua), умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, згідно із графіком платежів, зазначених у додатку № 1 до цієї заяви-договору, є її невід`ємною частиною, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27 лютого 2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані обставини вказують на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 27 лютого 2018 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «ТАСКОМБАНК» ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https:// www.tascombank.com.ua /не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «ТАСКОМБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). В пункті кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена в розмірі 2,9 % щомісячно від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена в «Умовах надання та обслуговування Кредитної лінії за кредитним продуктом» «Кредитна картка «Велика п`ятірка в рамках пакету послуг «Кредитка» детального розпису складових загальної вартості кредиту та порядок повернення заборгованості, де передбачено, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 210983,35 грн., а загальний розмір кредиту (за весь період користування кредитом) 99387.77 грн. Однак, встановивши у кредитному договорі №603/4430153-CK від 27.02.2018 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,9 % від суми кредиту, що складає близько 3646,68 грн. щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з детальним розписом складових загальної вартості кредиту та графік платежів, розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за обслуговування кредиту (210983,35 грн.) перевищує розмір самого кредиту, отриманого [PERSON] для власних потреб (99387.77 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. У справі, яка розглядається, АТ «ТАСКОМБАНК» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом із тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування кредиту, за які банком встановлена комісія. Таким чином, враховуючи обставини справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про визнання частково недійсними оспорюваних умов кредитного договору, (тобто встановлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2.9 % щомісячно від суми кредиту) відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20), в постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Суд, не погоджується із твердженням відповідача про те, що умови зазначеного кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту є двозначними, тобто містять неоднозначне інформування (заяви-договору № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року вказано про комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2.9 %, в детальному розписі складових загальної вартості кредиту та обов`язкових платежів, тобто невід`ємній частині договору, вказано про комісію за обслуговування кредитної заборгованості, в розмірі 0,0001%, в основних умовах користування кредитом (комісія з обслуговування кредитної заборгованості (від суми кредиту 2.9 % щомісячно) і це є підставою для визнання таких положень недійсними, оскільки в Додатку 1 до заяви-договору зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості під час пільгового періоду становить 0,0001% від суми кредиту, та нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду, який настав 27 лютого 2018 року, а детальний розпис складових загальної вартості кредиту складено 15 лютого 2024 року, тобто тоді, коли ще не виникла кредитна заборгованість, на яку нараховується комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2.9 % щомісячно. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За наведених обставин суд вважає, що підлягає до часткового задоволення зустрічної позовної вимоги про визнання недійсними умови кредитного договору №603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2.9 % щомісячно з моменту укладення договору. Оскільки згідно із розрахунком заборгованості станом на 15.02.2024 становить 179 865,62 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 99 387,77 грн.; та заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 80 477,85 грн. умови вищезазначеного 18 серпня 2022 року відповідачем за період з 27 лютого 2018 року по 15 лютого 2024 року сплачено 130507,50 грн. комісії за обслуговування кредиту сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, сплату якої судом визнано частково недійсною, суд вважає, що слід зарахувати позивачу АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 603/4430153-СК від 27 лютого 2018 року, зарахувавши цю суму на сплату відсотків за користування кредитом. Аналізуючи докази у справі, суд вважає, що первісний позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» 99 387,77 грн. тіла кредиту та відмовити в стягненні процентів за користування кредитом, зменшивши вказану суму стягнення на 80 477,85 грн. комісії за обслуговування кредиту, яку судом визнано частково недійсною, а зустрічний позов - до часткового задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК» сплачено судовий збір у розмірі 3028.00 грн., що підтверджується меморіальним ордером. Оскільки позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково, суд вважає, що із [PERSON] на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» стягнути 1816,80 грн. судового збору. При зверненні до суду із зустрічним позовом про визнання умов кредитного договору недійсними (вимогою немайнового характеру), позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено частково, суд вважає, що із АТ «ТАСКОМБАНК» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 605.60 грн.

Outcome: partial