Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до КП «Спецкомунтранс» про визнання наказу про звільнення недійсним і поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що наказом №19-к від 17.01.2025 року була звільнена Відповідачем з роботи через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що звільнення було проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України. У зв`язку із чим просить: 1. \~ \~ \~ \~Визнати недійсним наказ Комунального підприємства «Спецкомунтранс» від 17.01.2025р. № 19-к «Про звільнення [PERSON] ». 2. \~ \~ \~ \~Поновити [PERSON] на посаду приймальника замовлень Комунального підприємства «Спецкомунтранс». 3. \~ \~ \~ \~Стягнути з Комунального підприємства «Спецкомунтранс» (код ЄДРГІОУ 33409809) на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.01,2025р. по день поновлення на роботі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і пояснив, що наказ про звільнення позивача з роботи є незаконним , оскільки змін в організації роботи позивачки не відбулось , позивачка не давала в письмовій формі відмову від переведення на іншу роботу, не було підстав для переведення позивачки на іншу посаду, обмеження на роботу свояків передбачено п. 1 ст. 40 КЗпП України а не п. 6 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення позивачки з роботи її матір перестала вести бухгалтерський облік надання ритуальних послуг. В кінці березня 2025 року мати позивачки знов почала вести бухгалтерський облік надання ритуальних послуг . Позивачка під час роботи на КП «Спецкомунтранс» була підконтрольна директору підприємства і заступнику директора підприємства. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що її мати [PERSON] біля 30 років працює бухгалтером на КП «Спецкомунтранс» , в тому числі працювала головним бухгалтером на підприємстві. 15 березня 2023 року була прийнята на роботу в КП «Спецкомунтранс» контролером абонентського відділу, а з 01 квітня 2023 року позивачка працювала на посаді приймальника замовлень бюро ритуальних послуг КП «Спецкомунтранс». Позивачку на роботу приймав попередній директор підприємства. Нестач під час її роботи приймальником замовлень виявлено не було. Позивачка під час роботи приймальником замовлень проводила кожної п`ятниці звірки по обліку товару та наданих послуг з мамою, яка вела бухгалтерський облік надання ритуальних послуг на КП «Спецкомунтранс» та передавала накладні по реалізації товару матері. 16 січня 2025 року приїхала комісія в складі заступника директора, секретаря директора, інспектора з охорони праці , запитувати її згоду на переведення її на іншу посаду і позивачка членам комісії сказала, що вона відмовляється від переходу на посаду прибиральниці кладовища на 0,5 ставки. В кінці дня позивачка пішла в банк здавати виручку і після 16 год 30 хв. її сказали з`явитися в головне приміщення підприємства , вона не з`явилась , бо не встигала до 17 год. дістатись до головного приміщення. Свідок [PERSON] , яка працює на посаді секретаря директора КП «Спецкомунтранс», в судовому засіданні дала показання, що свідок ознайомлювала позивачку 09 січня 2025 року з наказом № 5-п від 09 січня 2025 року. Коли свідок позивачці зачитала наказ № 5-п від 09 січня 2025 року , то [PERSON] почала кричати, ображати свідка, плакала і стукала кулаком по столу. До 16 січня 2025 року позивачка мала дати згоду на переведення на іншу посаду. До 16 січня 2025 року позивачка згоду не дала і тому комісія в складі свідка, заступника директора, інспектора з охорони праці поїхали до приміщення бюро надання ритуальних послуг для отримання згоди , позивачка згоду на переведення на іншу посаду дати відмовилась. Після цього комісія вернулась в головне приміщення підприємства і склали відповідний акт. Свідок [PERSON] - інспектор з охорони праці КП «Спецкомунтранс» в судовому в своїх показаннях вказав, що їздив в складі комісії до приміщення бюро надання ритуальних послуг для отримання згоди позивачки на переведення на іншу посаду. Позивачка на них кричала , письмову згоду на переведення на іншу роботу чи відмову від переведення давати не бажала, в усній формі відмовилась від переведення . Після цього комісія повернулась на підприємство і склали акт про відмову. Заслухавши представників сторін , позивачку, свідків, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено , що наказом директора КП «Спецкомунтранс» від 14 березня 2023 року № 45 к позивача було прийнято на посаду контролера абонентського відділу, а наказом № 57 к від 31 березня 2023 року переведено з 01 квітня 2023 року на посаду приймальника замовлень по обслуговуванню поховань, що підтверджується копіями наказів. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, для роботи на посаді приймальника замовлень по обслуговуванню поховань , в тому числі виконання обов`язків касира достатньо мати загальну середню освіту. 01 січня 2025 року загальними зборами трудового колективу , протокол № 1 , було схвалено зміни до Колективного договору , згідно п. 2, 4 запроваджується обмеження на КП «Спецкомунтранс» спільної роботи родичів , або свояків, які при виконанні трудових обов`язків підконтрольні або підпорядковані один одному, що підтверджується копією змін до Колективного договору. Наказом № 5-п від 09 січня 2025 року було запроваджено обмеження щодо спільної роботи на КП «Спецкомунтранс» родичів , або свояків, які при виконанні трудових обов`язків підконтрольні або підпорядковані один одному, що підтверджується копією наказу. Згідно додатку № 1 до наказу № 5-п від 09 січня 2025 року вказано перелік осіб [PERSON] , приймальника замовлень та [PERSON] , бухгалтера, яких необхідно ознайомити під підпис із наказом і попередити про наступну зміну істотних умов праці. Наказ № 5-п від 09 січня 2025 року позивачем та матір`ю позивача не оспорювався. В судовому засіданні позивачка підтвердила той факт , що [PERSON] , яка працює бухгалтером на КП «Спецкомунтранс», є її матір`ю , що мати позивачки вела бухгалтерський облік наданих ритуальних послуг та реалізації відповідних товарів під час роботи позивачки на посаді приймальника замовлень по обслуговуванню поховань, позивачка передавала матері накладні на підтвердження реалізації товарів та послуг , денні касові звіти реєстратора розрахункових операцій, звіти про здачу готівки в банк. Крім того факт ведення [PERSON] бухгалтерський облік наданих ритуальних послуг та реалізації відповідних товарів підтверджується копіями оборотно сальдових відомостей за серпень - вересень 2024 року , копією інвентаризаційного опису від 25 листопада 2024 року. З копії акту № 2 від 09 січня 2025 року вбачається, що [PERSON] ознайомлюватися з наказом та попередженням про зміну істотних умов праці і поставити особистий підпис на попередженні відмовилась. З копії попередження від 09 січня 2025 року за № 13 вбачається, що письмову згоду або письмову відмову від надання згоди на переведення на посаду прибиральника території кладовища [PERSON] повинна дати до 16 січня 2025 року. З копії акту № 3 від 16 січня 2025 року вбачається, що позивачка [PERSON] відмовилась від пропозиції про надання письмової згоди або письмової відмови від переведення на вакантну посаду прибиральника території кладовища. В своїх поясненнях позивачка [PERSON] вказала, що вона в усній формі повідомила членів комісії, що не буде переводитись на посаду прибиральника кладовища. Наказом Комунального підприємства «Спецкомунтранс» від 17 січня 2025 р. № 19-к звільнено [PERSON] з посади приймальника замовлень Комунального підприємства «Спецкомунтранс». Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що на підприємстві не відбулось змін в організації роботи підприємства , оскільки зміна істотних умов праці була обумовлена неможливістю виконання позивачкою роботи приймальника замовлень на комунальному підприємстві будучи підконтрольною матері позивачки. Відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Відповідно до ст. 25 1 КЗпП України роботодавець вправі запроваджувати обмеження щодо спільної роботи на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у зв`язку з виконанням трудових обов`язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному. На підприємствах, в установах, організаціях державної форми власності порядок запровадження таких обмежень встановлюється законодавством. Пунктом 16 постанови РНК УРСР від 04.06.33 р. «Про суміщення посад та служби родичів в установах, підприємствах та організаціях усуспільненого сектора» (у редакції постанови Ради Міністрів УРСР від 03.11.80 р.№ 593) передбачено заборону спільної служби на одному й тому самому підприємстві, в установі, організації осіб, які перебувають між собою у близьких родинних або свояцьких зв`язках (батьки, подружжя, брати, сестри, сини, дочки, а також брати, сестри, батьки і діти подружжя), якщо їх служба пов`язана з безпосереднім підпорядкуванням або підконтрольністю одного з них іншому. Пунктом 2\~глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України\~(який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені\~Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини першої\~статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ\~(який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями\~43,\~44 Конституції України. За частиною другою\~статті 3 Закону України № 2136-ІХ\~у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті\~32\~та статтею\~103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей\~Закон\~діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~(пункт 3 Прикінцевих положень Закону\~України № 2136-ІХ). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 161/1147/16-ц (провадження № 61-37720св18) зазначено, що У\~статті 32 КЗпП України\~наведено перелік умов праці, які можна вважати істотними, до яких належать, зокрема: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці». З довідки від 14 березня 2025 року за № 91 вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки становить 710 гривень 55 коп. За таких обставин в задоволенні позову [PERSON] до КП «Спецкомунтранс» про визнання недійсним наказу Комунального підприємства «Спецкомунтранс» від 17 січня 2025 р. № 19-к Про звільнення [PERSON] з посади приймальника замовлень Комунального підприємства «Спецкомунтранс», поновлення [PERSON] на посаді приймальника замовлень Комунального підприємства «Спецкомунтранс» , стягненні з Комунального підприємства «Спецкомунтранс» середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити. На підставі викладеного, куеруючись ст. 258 260, 263 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed