Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Адвокат Мірошниченко М.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою 25.04.2025, в якій просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.06.2013 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №227; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 22.06.2013 сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Подружжя є батьками двох малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на існування між подружжям непорозумінь, стосунки між ними припинено з січня 2025 року. Причиною цьому також стали розбіжність у поглядах на стосунки, ставлення до виконання обов`язків, вирішення побутових питань, втрату почуттів. Із того часу вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, кожен з них має окремий бюджет. За добровільно досягнутим між сторонами узгодженням, малолітні діти залишились мешкати з матір`ю [PERSON] , а остання не перешкоджає [PERSON] брати участь у їх вихованні та спілкуванні з ними. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач наразі надає позивачеві добровільно. На переконання позивача, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме її інтересам та інтересам їх дітей, оскільки вони не повинні бути свідками неприязних стосунків батьків та сварок між ними. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачає, оскільки рішення розлучитись позивач прийняла остаточно та виважено. Майновий спір між подружжям відсутній. Ухвалою суду від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Мірошниченко М.В. не скористались, остання 16.06.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 22.06.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №227 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2013). У ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Із наведеного убачається, що при розгляді справи суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, що не є порушенням принципу диспозитивності, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц та постанові від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що [PERSON] та [PERSON] раніше вже перебували у шлюбі, зареєстрованому 28.08.2004 Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №433. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2011 у справі №2-2790/11, яке набрало законної сили 03.10.2011, шлюб між ними було розірвано. 06.12.2011 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №677; внаслідок державної реєстрації шлюбу змінено прізвище [PERSON] на « [PERSON] ». Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2013, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/321/13-ц, що набрало законної сили 26.03.2013, шлюб між ними було розірвано; відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Подружжя [PERSON] та [PERSON] має на вихованні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09.07.2020, та серії [NUMBER] , виданого 02.09.2020, батьком дітей зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Як вказувала позивач, шлюбно-сімейні\~стосунки між\~сторонами припинені\~з січня\~2025\~року у\~зв`язку з\~різними поглядами\~на сімейне\~життя,\~відсутністю взаєморозуміння,\~втратою почуття\~любові один\~до одного.Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, спільних дітей подружжя не має, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами було укладено вдруге, після попереднього розірвання шлюбу позивач [PERSON] відновила прізвище « [PERSON] », тому правові підстави для його зміни після розірвання шлюбу, укладеного сторонами 22.06.2013, відсутні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. Інші процесуальні витрати у справі відсутні.

Outcome: approved