Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

07 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування завданої моральної шкоди. 1.Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 12 серпня 2020 року йому стало відомо про поширення [PERSON] неправдивої та недостовірної інформації, яка розміщена в мережі Facebook в загальнодоступній групі « [INFO] » від [INFO] о 12 годині 14 хвилин. ([INFO]), а саме: «Непокаране зло повернулося. На меліоративненській насосній знову задихнулася жінка. Отруївшись фекальними газами, загинула жінка на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного Піщанської ОТГ (Новомосковський район Дніпропетровської області). На підприємстві [PERSON] знову стався трагічний випадок! Як нам повідомили з Меліоративного , фекальними газами на очисних спорудах в Меліоративному , на тому самому місці знову задихнулася 41-річна жінка. В неї залишився чоловік-учасник АТО та двоє дітей: 13-річна донька та 19-річний син, який наразі служить в армії» - пише [INFO]. Такий саме випадок трапився майже 2 роки тому, коли через відсутність персональних засобів захисту та вентиляції загинула [PERSON] - машиністка насосної станції очисних споруд Меліоративного . Тоді [PERSON] заявив, що вона «отримала на роботі інфаркт» - нагадують журналісти. Як раніше повідомляли « [INFO] », [INFO] на каналізаційній насосній станції № 2 в селищі Меліоративне, приблизно о 16-00 машиністку насосних установок без свідомості виявили на робочому місці. [INFO]. Жінку госпіталізували у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з попереднім діагнозом «отруєння клоачними газами». На четвертий день госпіталізації потерпіла [PERSON] померла. За два роки поліція не просунулась ані на крок - фальсифікуються судово-медицинські висновки, змінюються слідчі, постійно порушують ся права потерпілих - близьких родичів загиблої», - повідомив [PERSON] , правозахисник Орлівщини, який весь цей час займається цією справою. Кримінальне провадження за № 12018040350001977 триває з 29 вересня 2018 року. Місцеві винять у тому, що відбувається фактичного власника підприємства «Комсіті», якому передані водопроводи Піщанської, Орлівщинської та Знаменівської сільських рад, а також, мереж водовідведення селища Меліоративного, депутата Новомосковської районної ради, обраного від партії «Опозиційний блок» - [PERSON] (на колажу анонса). За інформацією правозахисника [PERSON] , підприємець [PERSON] неодноразово ставав співучасником злочинних схем колишнього голови Орлівщинської сільської ради [PERSON]. [INFO]. Підприємство «Комсіті» фактично володіє монополією на водопостачання та водовідведення в Піщанській громаді. Мешканці по захмарним тарифам платять за воду непитної якості, яка для зменшення собівартості розбавляється з нелегальних технічних свердловин» Також, в зазначеній публікації присутнє посилання на відеорепортаж який був записаний [PERSON] разом з [PERSON] , під назвою «[INFO]», який Відповідач розмісти в мережі Інтернет на загальнодоступному сайті «YouTube» за посиланням [INFO]. В даному репортажі знову звинувачено [PERSON] у прямому відношенні до смерті жінки, яка сталася [INFO] і названо «злозвісним рішалом». Позивач зазначає, що факти, твердження та висловлювання відповідача у всесвітній мережі Інтернет на сторінці Facebook та у відеорепортажі є безпідставними, необґрунтованим та таким, що не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами та порушують немайнові права позивача - честь, гідність та ділову репутацію. Так, з 2015 року він є депутатом Новомосковської районної ради Дніпропетровської області, за весь цей час сумлінно виконував свої обов`язки , вивчав громадську думку та потреби територіальної громади, брав пряму участь у їх вирішенні і приймав активну участь у діяльності та житті громади. Окрім того є відомим меценатом та благодійником, основна діяльність спрямована на допомогу та соціальну реабілітацію малозабезпечених, безробітних, дітей, людей із особливими потребами, учасників бойових дій, підтримку мистецьких спортивних проектів, книговидавництва та інших. [PERSON] у позові зазначає, що у зв`язку з діями [PERSON] він пережив емоційний дискомфорт, пригнічення, негативного враження щодо його поведінки та оцінки його людських, ділових та професійних якостей, приниження гідності та ділової репутації. Таким чином, йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з приниженням його честі та гідності, а також ділової репутації. Моральну шкоду оцінює у 20 000,00 грн. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на норми ст.ст. 34, 68 Конституції України, ст.ст. 23, 269-280, 297, 299, 1167 ЦК України, просив суд, 1. Визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідн6ості, честі та недоторканості ділової репутації інформацію, розповсюджену [PERSON] в мережі Facebook в загальнодоступній групі « [INFO] » від [INFO] о 12 годині 14 хвилин. ( [INFO] а саме: «Непокаране зло повернулося. На меліоративненській насосній знову задихнулася жінка. Отруївшись фекальними газами, загинула жінка на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного Піщанської ОТГ (Новомосковський район Дніпропетровської області). На підприємстві [PERSON] знову стався трагічний випадок! Як нам повідомили з Меліоративного , фекальними газами на очисних спорудах в Меліоративному , на тому самому місці знову задихнулася 41-річна жінка. В неї залишився чоловік-учасник АТО та двоє дітей: 13-річна донька та 19-річний син, який наразі служить в армії» - пише [INFO]. Такий саме випадок трапився майже 2 роки тому, коли через відсутність персональних засобів захисту та вентиляції загинула [PERSON] - машиністка насосної станції очисних споруд Меліоративного . Тоді [PERSON] заявив, що вона «отримала на роботі інфаркт» - нагадують журналісти. Як раніше повідомляли « [INFO] », [INFO] на каналізаційній насосній станції № 2 в селищі Меліоративне, приблизно о 16-00 машиністку насосних установок без свідомості виявили на робочому місці. [INFO]. Жінку госпіталізували у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з попереднім діагнозом «отруєння клоачними газами». На четвертий день госпіталізації потерпіла [PERSON] померла. За два роки поліція не просунулась ані на крок - фальсифікуються судово-медицинські висновки, змінюються слідчі, постійно порушують ся права потерпілих - близьких родичів загиблої», - повідомив [PERSON] , правозахисник Орлівщини, який весь цей час займається цією справою. Кримінальне провадження за № 12018040350001977 триває з 29 вересня 2018 року. Місцеві винять у тому, що відбувається фактичного власника підприємства «Комсіті», якому передані водопроводи Піщанської, Орлівщинської та Знаменівської сільських рад, а також, мереж водовідведення селища Меліоративного, депутата Новомосковської районної ради, обраного від партії «Опозиційний блок» - [PERSON] (на колажу анонса). За інформацією правозахисника [PERSON] , підприємець [PERSON] неодноразово ставав співучасником злочинних схем колишнього голови Орлівщинської сільської ради [PERSON]. [INFO]. Підприємство «Комсіті» фактично володіє монополією на водопостачання та водовідведення в Піщанській громаді. Мешканці по захмарним тарифам платять за воду непитної якості, яка для зменшення собівартості розбавляється з нелегальних технічних свердловин» 2. Зобов`язати [PERSON] опублікувати на власній сторінці Facebook спростування під заголовком «Спростування» наступного змісту: «Непокаране зло повернулося. На меліоративненській насосній знову задихнулася жінка. Отруївшись фекальними газами, загинула жінка на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного Піщанської ОТГ (Новомосковський район Дніпропетровської області). На підприємстві [PERSON] знову стався трагічний випадок! Як нам повідомили з Меліоративного , фекальними газами на очисних спорудах в Меліоративному , на тому самому місці знову задихнулася 41-річна жінка. В неї залишився чоловік-учасник АТО та двоє дітей: 13-річна донька та 19-річний син, який наразі служить в армії» - пише [INFO]. Такий саме випадок трапився майже 2 роки тому, коли через відсутність персональних засобів захисту та вентиляції загинула [PERSON] - машиністка насосної станції очисних споруд Меліоративного . Тоді [PERSON] заявив, що вона «отримала на роботі інфаркт» - нагадують журналісти. Як раніше повідомляли « [INFO] », [INFO] на каналізаційній насосній станції № 2 в селищі Меліоративне, приблизно о 16-00 машиністку насосних установок без свідомості виявили на робочому місці. [INFO]. Жінку госпіталізували у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з попереднім діагнозом «отруєння клоачними газами». На четвертий день госпіталізації потерпіла [PERSON] померла. За два роки поліція не просунулась ані на крок - фальсифікуються судово-медицинські висновки, змінюються слідчі, постійно порушують ся права потерпілих - близьких родичів загиблої», - повідомив [PERSON] , правозахисник Орлівщини, який весь цей час займається цією справою. Кримінальне провадження за № 12018040350001977 триває з 29 вересня 2018 року. Місцеві винять у тому, що відбувається фактичного власника підприємства «Комсіті», якому передані водопроводи Піщанської, Орлівщинської та Знаменівської сільських рад, а також, мереж водовідведення селища Меліоративного, депутата Новомосковської районної ради, обраного від партії «Опозиційний блок» - [PERSON] (на колажу анонса). За інформацією правозахисника [PERSON] , підприємець [PERSON] неодноразово ставав співучасником злочинних схем колишнього голови Орлівщинської сільської ради [PERSON]. [INFO]. Підприємство «Комсіті» фактично володіє монополією на водопостачання та водовідведення в Піщанській громаді. Мешканці по захмарним тарифам платять за воду непитної якості, яка для зменшення собівартості розбавляється з нелегальних технічних свердловин» - є недостовірною та не відповідає дійсності. 3. Зобов`язати [PERSON] спростувати відеорепортаж з [PERSON] під назвою «[INFO]», розміщеного в мережі Інтернет на загальнодоступному сайті «YouTube» за посиланням [INFO]. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування завданої моральної шкоди 20 000,00 грн. 5. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн., судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., а всього - 32 102,00 грн. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. 18 лютого 2021 року відповідач [PERSON] звернувся з відзивом на позов, у якому позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на те, що фактично [PERSON] керує Товариством з обмеженою відповідальністю «Комсіті», є його кінцевим бенефіціарним власником. Його матері [PERSON] належать ТОВ «Комсіті» та ТОВ «Стройсіті». Про те, що [PERSON] фактично є тіньовим керівником підприємства, говорить багато фактів. Зокрема, він особисто веде переговори про співпрацю та щодо укладення договорів із замовниками робіт та послуг. Навіть на офіційному сайті Піщанської сільської ради дякували [PERSON] , як засновника ТОВ «Комсіті». Так, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення - кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння). Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи. Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння. Позивач [PERSON] є фігурантом багатьох кримінальних та журналістських розслідувань, учасником кримінальних, корупційних та екологічних злочинів, тому, взагалі не може йтися про його «ділову репутацію» та «моральні якості» 3. Рух справи та процесуальні дії у справі. 07 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 18 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 4.Судовий розгляд Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. Представник позивача адвокат Окорський В.В. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи. 5.Фактичні обставини, встановлені судом. Встановлено, що з 2015 року позивача [PERSON] обрано депутатом Новомосковської районної ради Дніпропетровської області, а з 2021 року він є депутатом Дніпропетровської обласної ради. У відповідності до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд приходить до висновку, що наведені вище обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнаються учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Також, визнаються учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання стосовно того, що у 2018 році настала смерть жінки на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного Піщанської ОТГ (Новомосковський район Дніпропетровської області), та 12 серпня 2020 року також зафіксовано аналогічний випадок. Судом встановлено, що [PERSON] розміщена в мережі Facebook в загальнодоступній групі « [INFO] » від [INFO] о 12 годині 14 хвилин. ([INFO]) інформація наступного змісту: «Непокаране зло повернулося. На меліоративненській насосній знову задихнулася жінка. Отруївшись фекальними газами, загинула жінка на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного Піщанської ОТГ (Новомосковський район Дніпропетровської області). На підприємстві [PERSON] знову стався трагічний випадок! Як нам повідомили з Меліоративного , фекальними газами на очисних спорудах в Меліоративному , на тому самому місці знову задихнулася 41-річна жінка. В неї залишився чоловік-учасник АТО та двоє дітей: 13-річна донька та 19-річний син, який наразі служить в армії» - пише [INFO]. Такий саме випадок трапився майже 2 роки тому, коли через відсутність персональних засобів захисту та вентиляції загинула [PERSON] - машиністка насосної станції очисних споруд Меліоративного . Тоді [PERSON] заявив, що вона «отримала на роботі інфаркт» - нагадують журналісти. Як раніше повідомляли « [INFO] », [INFO] на каналізаційній насосній станції № 2 в селищі Меліоративне, приблизно о 16-00 машиністку насосних установок без свідомості виявили на робочому місці. [INFO]. Жінку госпіталізували у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з попереднім діагнозом «отруєння клоачними газами». На четвертий день госпіталізації потерпіла [PERSON] померла. За два роки поліція не просунулась ані на крок - фальсифікуються судово-медицинські висновки, змінюються слідчі, постійно порушують ся права потерпілих - близьких родичів загиблої», - повідомив [PERSON] , правозахисник Орлівщини, який весь цей час займається цією справою. Кримінальне провадження за № 12018040350001977 триває з 29 вересня 2018 року. Місцеві винять у тому, що відбувається фактичного власника підприємства «Комсіті», якому передані водопроводи Піщанської, Орлівщинської та Знаменівської сільських рад, а також, мереж водовідведення селища Меліоративного, депутата Новомосковської районної ради, обраного від партії «Опозиційний блок» - [PERSON] (на колажу анонса). За інформацією правозахисника [PERSON] , підприємець [PERSON] неодноразово ставав співучасником злочинних схем колишнього голови Орлівщинської сільської ради [PERSON]. [INFO]. Підприємство «Комсіті» фактично володіє монополією на водопостачання та водовідведення в Піщанській громаді. Мешканці по захмарним тарифам платять за воду непитної якості, яка для зменшення собівартості розбавляється з нелегальних технічних свердловин» Встановлено, що у зазначеній вище публікації присутнє посилання на відеорепортаж який був записаний [PERSON] разом з [PERSON] , під назвою «[INFO] », який розміщено в мережі Інтернет на загальнодоступному сайті «YouTube». Позивач зазначає посилання на відео репортаж [INFO] у той же час, зазначена ссилка не відкриривається. Репортаж [PERSON] з [PERSON] , під назвою «[INFO] » відкривається за посиланням [INFO] . В зазначеному репортажі [PERSON] розповідає про загибель жінки в с. Меліоративне на підприємстві [PERSON] . Зазначений випадок стався внаслідок невжиття відповідних заходів, безкарності, оскільки непокаране зло повторюється. Два роки тому стався аналогічний випадок, з тих же самих причин. Також, в репортажі [PERSON] розповідає що він займався розслідуванням справи щодо загибелі жінки у 2018 році на робочому місці очисних споруд селища Меліоративного. Судово-медичні експертизи надають суперечливі висновки про смерть внаслідок інфаркту, але, це все є наслідки отруєння. На підприємстві відсутні засоби захисту, жінка отримала опік легенів фекальними газами. На жаль, підприємство не зробило висновків, у зв`язку з чим, випадок повторився. [PERSON] має безпосередній вплив на підприємство, фактично [PERSON] керує Товариством з обмеженою відповідальністю «Комсіті», є його кінцевим бенефіціарним власником, тому, безпосередньо винен у смерті жінки, також опосередковано, непрямо, у смерті жінки винні слідча [PERSON] та начальник слідчого відділу Кондренко, оскільки через їх службову недбалість два роки не проводяться відповідні слідчі дії, на викликає сумніву, що висновки судово-медичних експертиз є сфальшованими. У продовження, [PERSON] веде мову про те, що їх завдання як журналістів та громадських діячів - не дати можливість «порішати» справу, підкупити експертів та замовчати цю справу, притягнути до відповідальності слідчих, керівника слідчого органу. 6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 6.1 Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6.2 Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 6.3 Згідно до ст. 34 Конституції України, Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. На підставі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 6.4 У відповідності до ст. 269 ЦК України, 1. Особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. 2. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. 3. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. 4. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Статтею 270 ЦК України визначено, що 1. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. 2. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. 3. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. За статтею 271 ЦК України, 1. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. На підставі ст. 271 ЦК України, 1. Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. 2. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Статтею 273 ЦК України передбачено, що 1. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. 2. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. 3. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. На підставі ст. 274 ЦК України 1. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, можливе лише у випадках, передбачених нею. 2. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених цим Кодексом та іншим законом, можливе лише у випадках, передбачених ними. Стаття 275 ЦК України передбачає, що 1. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. 2. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно приписів ст. 276 ЦК України, 1. Орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. 2. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. На підставі ст. 277 ЦК України, 1. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 2. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. 4. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. 5. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. 6. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. 7. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно до ст. 280 ЦК України, 1. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. 6.5 Статтею 297 ЦК України передбачено, що 1. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. 2. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. 3. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст. 299 ЦК України, 1. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. 2. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. 6.6 Приписами ст. 23 ЦК України визначено, що: 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 7.Висновки суду. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до нижченаведеного. Судом встановлено, що фактично відповідач [PERSON] в інформації, яка розміщена ним в мережі Facebook в загальнодоступній групі «Підслухано в Орлівщині» веде мову про факт загибелі жінки на робочому місці ТОВ «Комсіті» на очисних спорудах селища Меліоративного, зазначає, що це другий випадок загибелі працівника на підприємстві, надає оцінку роботі органів досудового розслідування, також, вважає, що фактично [PERSON] керує ТОВ «Комсіті», припускає, що загибель працівника сталася через відсутність персональних засобів захисту та вентиляції. Також, в інформації зазначено, що підприємець [PERSON] неодноразово ставав співучасником злочинних схем колишнього голови Орлівщинської сільської ради [PERSON] . Аналогічна інформація наявна і у відеорепортажі, у якому [PERSON] бере інтерв`ю у [PERSON] під назвою «[INFO]», який розміщено в мережі Інтернет на загальнодоступному сайті «YouTube» В силу ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 277 Цивільного кодексу України та ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а так само і ст. 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу вираження поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Європейський Суд з прав людини відзначив, що таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втручання у здійснення цього права задля захисту прав інших людей, зокрема, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Відповідно до ст.ст. 269, 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканість ділової репутації, що відносяться до особистих немайнових прав, які згідно зі ст. 275 ЦК України підлягають захисту способом адекватним порушенню з тим, що б такий спосіб правового захисту був ефективним. Серед іншого, за ст. 277 ЦК України таким способом захисту є спростування поширеної про особу недостовірної негативної інформації. Водночас, за визначенням ст. 471 Закону України «Про інформацію» висловлювання, які не містять фактичних даних (тверджень про факти), є оціночними судженнями (зокрема критика, оцінка дій), а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, порівнянь, у зв`язку з чим оціночні судження не підлягають спростуванню, оскільки не може бути доведена ані їх правдивість, ані їх неправдивість, а тому ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, за винятком образи чи наклепу. Звідси, суд за встановлених обставин визначається у питанні висловів відносно позивача з огляду на їх зміст та форму і загальний контекст подій, в якому такі вислови пролунали. Так, викладу спірної публікації притаманне негативне емоційне забарвлення обуренням повторного випадку смерті жінки на меліоративненській насосній станції Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Суспільство має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо наданої інформації, у тому числі щодо діяльності політиків, посадових осіб органів влади та місцевого самоврядування, а отже важливо щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо ЗМІ або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого боку була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб, інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки таких осіб, є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності та/або особистого життя тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Так, позивач з 2015 року був депутатом Новомосковської районної ради Дніпропетровської області, тобто є публічною особою, яка обіймає публічну посаду, а тому межа допустимої критики та обсяг поширеної інформації щодо нього є значно ширшим, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності певної територіальної громади, та його особистість та/або безпосередні дії становлять суспільний інтерес. ідповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому ЗМІ з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (пункти 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ляшко проти України» зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19. Оціночні судження говорять не про об`єкт, а про відношення суб`єкта до цього об`єкта. На відміну від твердження про факти, у думці висловлюється відповідність факту, який оцінюється, не об`єктивному світу, а суб`єктивним поняттям і уявленням окремої особи, яка висловлює таку оцінку. Поширена у статті інформація не містить будь-яких фактичних відомостей, висловлених у категоричній формі, тверджень чи звинувачень позивача у вчиненні трагічного випадку із жінкою на насосній станції очисних споруд селища Меліоративного, а є оціночним судженням Суд звертає увагу на те, що відповідач не повинен доводити правдивість оціночних суджень, думок чи переконань, які не можуть бути предметом судового захисту на підставі статті 277 ЦК України, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Суд приходить до переконання, що вжиті в оскаржуваній публікації відповідачем висловлювання щодо позивача відображають лише власну оцінку реальних подій, висловлену у формі оціночних суджень, критичних зауважень, припущень, а тому не є недостовірною інформацією, що відповідно до статті 277 ЦК України підлягає спростуванню. Баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивачів та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію не було порушено. Європейський суд відзначає, що вільні вибори та свобода вираження думки в сукупності формує основи будь-якого демократичного суспільства. Ці права взаємопов`язані та значно укріплюють один одного, оскільки свобода висловлення думки є однією із умов, необхідних для того, щоб гарантувати свободу вираження думки народу при обранні законодавця. Із цієї підстави дуже важливо щоб в період виборчої компанії було дозволено вільно розповсюджувати думки або інформацію різного роду. Цей принцип застосовується у рівному ступені як до федеральних так ї до місцевих виборів (див. серед інших Рішення ЄСПЛ у справі «Квецень проти Польщі», заява N 51744/99, п. 48, ЄСПЛ 2007-І; Рішення ЄСПЛ у справі «Боуман проти Сполученого Королівства» від 19.02.1998р., п. 42; Рішення ЄСПЛ у справі «Андрушко проти Російської Федерації» від 14 жовтня 2010 р.). З огляду на викладене та враховуючи, що така оцінка є вираженням суб`єктивної думки відповідача, фактично коментарем на події, пов`язані зі смертю людини, які мали місце у на каналізаційній насосній станції №2 в селищі Меліоративне та складають суспільний інтерес, тобто не є твердженням, висловленим про факт вчинення злочину саме позивачем, як депутатом районної ради, а є оцінкою отриманої інформації та власними висновками від цієї інформації, та такі висновки не можуть бути а ні спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору. Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації належить відмовити. Оскільки суд дійшов до висновку про необгрунтованість позову та відмову у задоволенні вимог в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки зазначені вимоги є похідними від вимог про захист честі, гідності та ділової репутації. 8.Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати належить покласти на позивача [PERSON] . На підставі викладено та

Outcome: dismissed