Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1340189 від 14 грудня 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 грудня 2023 року між ТзОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №1340189. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 360 днів (до 08 грудня 2024 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту (90465,53% річних). Підписанням Договору [PERSON] , підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту №1340189 від 14 грудня 2023 року [PERSON] було надано кредит у гривні, а він зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек Україна», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 10000,00 грн.\~ 14 жовтня 2024 року між ТзОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024 відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №1340189 від 14 грудня 2023 року. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 85650 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 75650 грн. -заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погасив, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в\~судове засідання\~повторно не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження повідомлявся\~у встановленому\~законом порядку,\~про причину\~неявки суд\~не повідомив,\~відзиву на\~позовну заяву\~не надав.\~У зв`язку\~з цим\~судом постановлено\~ухвалу про\~заочний розгляд\~справи на\~підставі наявних\~у ній\~доказів. Судом встановлено, що 14 грудня 2023 року між ТзОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №1340189. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 360 днів (до 08 грудня 2024 року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту (90465,53% річних). Зазначений кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.1.2 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.2.1 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на наданий споживачем рахунок. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору, що підтверджується інформаційним листом ТОВ «Пейтек Україна» №20241104-1567 від 04 листопада 2024 року. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором. 14 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14102024, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за кредитним договором №1340189. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. З наданого представником позивача розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1340189 від 14 грудня 2023 року станом на 14 жовтня 2024 року становить 85650 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн, заборгованості за відсотками 75650 грн. Таким чином,\~між сторонами\~виник спір\~щодо належного\~виконання умов\~кредитного договору,\~непогашення в\~повному обсязі\~відповідачем заборгованості\~за цим\~договором,\~що є\~порушенням законних\~прав та\~інтересів позивача. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач 14 грудня 2023 року підписав кредитний договір № 1340189 шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та отримав від ТОВ «Слон Кредит» суму позики в розмірі 10000,00 гривень на належний йому картковий рахунок. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаними кредитними договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого розрахунку заборгованості. Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №\~3498-IX\~від\~22\~листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17\~розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Згідно з умовами укладеного 14 грудня 2023 року між сторонами кредитного договору №1340189, строк кредитування становить 360 днів, зі стандартною відсотковою ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом. Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором №1340189 року заборгованість за нарахованими процентами становить 75650 грн. Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I\~цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже для договорів укладених до 24 грудня 2023 року ставка має бути: з 24 грудня 2023 року - не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року - не більше 1%. А для договорів укладених після 24 грудня 2023 року ставка має бути у розмірі 1%. На підставі наведеного, умови кредитного договору №1340189 від 14 грудня 2023 року, щодо нарахування процентів у розмірі 2,5% в день у продовж 360 днів з 14 грудня 2023 року по 08 грудня 2024 року, не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування». У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором. Відповідно розмір заборгованості за відсотками по даному кредитному договору становить 61500 грн (10000 грн х 2,5% х 130 дні = 32500 грн; 10000 грн x 1,5% x 120 дні = 18000 грн; 10000 x 1% x 110 днів = 11000 грн.). З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору №1340189 від 14 грудня 2023 року, то суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 10000 гривень та заборгованість по нарахованим і несплаченим процентам у розмірі 61500,00 грн. станом на 14 жовтня 2024 року, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2527,75 грн. (3028,00 грн. х 71500,00 грн. / 85650,00 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 8, 12, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 12, 141, 178\~ЦПК\~України та

Outcome: partial