Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ? Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів? (надалі - ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів?) звернулось до Шевченківського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: -стягнути з [PERSON] на його (ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів?) користь заборгованість за кредитними договорами : №267081 від 03 лютого 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?Селфі Кредит? в сумі 5 000, 00 грн.; №23735-01/2022 від 29 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?ФК ?Інвеструм? в сумі 2 000, 00 грн.; №103211630 від 19 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?Мілоан? в сумі 6 000, 00 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 січня 2022 року між ТОВ ?Мілоан? та [PERSON] було укладено кредитний договір №103211630, згідно п.1.1. якого Кредитодавець зобов?язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавці кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6 000, 00 грн. Згідно п.1.3. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 19 січня 2022 року (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18 лютого 2022 року. Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом: 18, 00 грн., які нараховуються за ставкою 0, 01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5, 00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 16 липня 2024 року між ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? та ТОВ ?Мілоан? було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за кредитним договором №103211630 від 19 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. 20 січня 2022 року між ТОВ ?ФК ?Інвеструм? та [PERSON] було укладено кредитний договір №23735-01/2022, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 2 000, 00 грн., строком на 30 днів, до 23 лютого 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 5 % на добу. 31 січня 2023 року між ТОВ ?ФК ?Інвеструм? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого, кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №23735-01/2022 від 20 січня 2022 року. 03 лютого 2022 року між ТОВ ?Селфі Кредит? та [PERSON] було укладено кредитний договір №267081, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5 000, 00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1, 90 % в день. 29 лютого 2024 року між ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? та ТОВ ?Селфі Кредит? було укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №29022024 від 29 лютого 2024 року. Первісні кредитори, за вищезазначеними кредитними договорами свої зобов?язання виконали, надавши відповідачу відповідні суми кредитних коштів. Відповідач, свої зобов?язання за вищезазначеними кредитними договорами належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами, і в терміни, встановлені умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв?язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В січні 2025 року від відповідача надійшов письмовий відзив на позов,в якому останні, просив суд, в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про перерахування грошових коштів по кредитним договорам: №267081 від 03 лютого 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?Селфі Кредит? на суму 5 000, 00 грн.; №23735-01/2022 від 29 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?ФК ?Інвеструм? на суму 2 000, 00 грн.; №103211630 від 19 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ ?Мілоан? на суму 6 000, 00 грн. Вказані обставини свідчать про відсутність у позивача права вимоги за вищезазначеними договорами. Також, матеріали справи не містять актів прийому-передачі реєстру боржників, відповідно до укладених договорів факторингу. 03 лютого 2025 року через систему Електронний суд від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив та додано, як доказ копії реєстрів боржників до вищезазначених договорів факторингу. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що вищезазначені кредитні договори [PERSON] були підписані з використанням одноразово електронного цифрового підпису. Вказані умови та договори в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, що свідчить про відповідність волевиявленню сторін. Грошові кошти по кредитним договорам були перераховані на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] , оформленої при укладенні кредитного договору. На підтвердження факту переходу права грошової вимоги до ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? від первісних кредиторів, з боку позивача суду були надані копії реєстрів боржників, які є додатком до договорів факторингу, що є належними та допустимим доказом. Представник позивач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив суд, провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові та запереченнях на відзив. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; надіслав письмовий відзив на позов та просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов?язків. Згідно ст.1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Положеннями ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що 19 січня 2022 року між ТОВ ?Мілоан? та [PERSON] було укладено кредитний договір №103211630, згідно п.1.1. якого Кредитодавець зобов?язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавці кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6 000, 00 грн. Згідно п.1.3. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 19 січня 2022 року (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18 лютого 2022 року. Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом: 18, 00 грн., які нараховуються за ставкою 0, 01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5, 00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Положеннями п.1.5. кредитного договору, сторони передбачили, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов?язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 18, 00 грн. в грошовому виразі та 4 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6 018, 00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов?язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов?язань. За змістом п.6.1. кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позивач свої зобов?язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 16 липня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 7 518, 00 грн., з яких сума боргу за кредитом (тілом кредиту) - 6 000, 00 грн.; проценти за користування кредитом - 1 518, 00 грн. 16 липня 2024 року між ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? та ТОВ ?Мілоан? було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? отримало право вимоги за кредитним договором №103211630 від 19 січня 2022 року, укладеним із відповідачем. Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу №16072024від 16 липня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 7 518, 00 грн., з яких - 6 000, 00 грн. сума заборгованості за кредитом (тіло); 1 518, 00 грн. - сума заборгованості за процентами. 20 січня 2022 року між ТОВ ?ФК ?Інвеструм? та [PERSON] було укладено кредитний договір №23735-01/2022, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 2 000, 00 грн., строком на 30 днів, до 23 лютого 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 5 % на добу. Позивач свої зобов?язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 31 січня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 4 370, 00 грн., з яких сума боргу за кредитом (тілом кредиту) - 2 000, 00 грн.; проценти за користування кредитом - 2 370, 00 грн. 31 січня 2023 року між ТОВ ?ФК ?Інвеструм? та ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого, кредитор передає (відступає) позивачу, як новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №23735-01/2022 від 20 січня 2022 року. Відповідно до Реєстру боржників від 31 січня 2023 року до Договору факторингу №31012023 від 31 січня 2023 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 4 370, 00 грн., з яких - 2 000, 00 грн. сума заборгованості за кредитом (тіло); 2 370, 00 грн. - сума заборгованості за процентами. 03 лютого 2022 року між ТОВ ?Селфі Кредит? та [PERSON] було укладено кредитний договір №267081, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 5 000, 00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1, 90 % в день. Позивач свої зобов?язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10 981, 50 грн., з яких сума боргу за кредитом (тілом кредиту) - 5 000, 00 грн.; проценти за користування кредитом - 5 981, 50 грн. 29 лютого 2024 року між ТОВ ?ФК ?Європейська агенція з повернення боргів? та ТОВ ?Селфі Кредит? було укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №29022024 від 29 лютого 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників від 29 лютого 2024 року до Договору факторингу №267081 від 29 лютого 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 10 981, 50 грн., з яких - 5 000, 00 грн. сума заборгованості за кредитом (тіло); 5 981, 50 грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України ?Про електронну комерцію? від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України ?Про електронну комерцію? визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ?Про електронну комерцію?, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України ?Про електронну комерцію?, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України ?Про електронну комерцію?. Відповідно до ст.12 Закону України ?Про електронну комерцію? визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ?Про електронний цифровий підпис?, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Судом встановлено, із витребуваних ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року документів, що первісними кредиторами за вищезазначеними кредитними договорами ТОВ ?Селфі Кредит?, ТОВ ?ФК ?Інвеструм?, ТОВ ?Мілоаг? свої зобов?язання виконали, надавши відповідачу [PERSON] відповідні суми кредитних коштів, у вищезазначених розмірах, що підтверджується відповіддю АК ?Укрсиббанк? від 21 квітня 2025 року № 31-4-01/07-1345-БТ. Згідно з вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов?язання. Вказані висновки щодо застосування ч.1 ст.1050 та ст.625 ЦК України у їх взаємозв?язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018р. у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020р. у справі № 912/1120/16. Відповідачем не було спростовано надані позивачем розрахунки заборгованості. Відповідач не оспорював вищезазначені кредитні договори у судовому порядку. Також, відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов?язань за вищезазначеними кредитними договорами. Отже, оскільки, умовами вищезазначених кредитних договорів були визначені строки кредитування, а тому, позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами: -по кредитному договору №267081 від 03 лютого 2022 року у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 05 березня 2022 року у розмірі 15, 00 грн.; -по кредитному договору №23735-01/2022 від 29 січня 2022 року у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 23 лютого 2022 року у розмірі 300, 00 грн.; -по кредитному договору №103211630 від 19 січня 2022 року у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 18 лютого 2022 року у розмірі 18, 00 грн. Судом не встановлено, що строк кредитування сторонами було продовжено в установленому законом порядку; матеріали справи не містять відомостей про нарахування відповідачу додатково комісії за пролонгацію договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості: - по кредитному договору №103211630 від 19 січня 2022 року у розмірі 6 018, 00 грн., з яких 6 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 18, 00 грн. - заборгованість по відсоткам; - по кредитному договору №23735-01/2022 від 29 січня 2022 року у розмірі 2 300, 00 грн., з яких 2 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 300, 00 грн. - заборгованість по відсоткам; - по кредитному договору №267081 від 03 лютого 2022 року у розмірі 5 015, 00 грн., з яких 5 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 15, 00 грн. - заборгованість по відсоткам, а всього - 13 333, 00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial