Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

26.02.2025 р. до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет»: 1) суму заборгованості за договором позики № 75868684 в розмірі 26 260,75 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 760,75 грн - сума заборгованості за відсотками; 2) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне АгентствоНеобхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75868684 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», (електронним підписом), відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 8 500,00 грн на 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Крім того, 19.11.2021 р. ТОВ «1 Безпечне АгентствоНеобхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне АгентствоНеобхідних Кредитів» відступило ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики до відповідача. 03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики до відповідача. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість за договором становить 26 260,75 грн, з яких 8 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 760,75 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки відповідач кредитні зобов`язання не виконав, в добровільному порядку заборгованість не сплачує, а отже сума боргу підлягає примусовому стягненню із нього. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2025 р. справу передано за підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 р. дана справа розподілена судді Чернігівського районного суду Чернігівської області - Кухті В.О. Ухвалою судді від 25.03.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 31.03.2025 р. до суду надійшла заява від представника відповідача про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій той просить суд розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження та визначити дату підготовчого судового засідання з урахуванням надання часу відповідачу для підготовки та направлення відзиву на позов. Ухвалою судді від 02.04.2025 р. відмовлено відповідачу у розгляді даної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, однак вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання на 20.06.2025 р. 03.04.2025 р. на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому той просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75868684 від 04.07.2021 р. в повному обсязі з наступних підстав. Зокрема зі змісту позовних вимог не моживо встановити кожну обставину справи, а саме: в позовній заяві містяться посилання на те, що 19.11.2021 р. між первісним кредитором за договором позики № 75868684 - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» було укладено договір факторингу № 1911. З вказаного договору факторингу вбачається, що ціна продажу за цим договором становить 7 444 257,52 грн. Ціну продажу фактор сплачує на користь клієнта в строк до 21.11.2022 р. включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок клієнта (п.п. 6.2-6.4 Договору факторингу). Проте позивачем та його представником не долучено документів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 1911, тобто документів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором своїх зобов`язань за договором, шляхом сплати попередньому кредитору грошових коштів у сумі, яка передбачена у відповідному договорі. Також позивач у позовній заяві посилається на те, що 03.04.2023 р. між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК. З вказаного договору факторингу вбачається, що ціна продажу за цим договором становить 22 573 367,99 грн. Ціну продажу фактор сплачує на користь клієнта в строк до 01.07.2023 р. включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок клієнта (п.п. 6.2-6.4 Договору факторингу). Проте позивачем та його представником не долучено документів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 030412-ФК, тобто документів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором своїх зобов`язань за договором, шляхом сплати попередньому кредитору грошових коштів у сумі, яка вказана у відповідному договорі факторингу. Відсутність вищевказаної інформації унеможливлює наявність у ТОВ «Фінпром Маркет» прав вимоги за кредитним договором до відповідача, тобто права у ТОВ «Фінпром Маркет» на звернення з відповідним позовом у якості належного позивача. Крім того, відповідачу, всупереч вимогам закону, не повідомляли про відступлення права вимоги за вищевказаним договором позики до позивача ТОВ «Фінпром Маркет». В обґрунтування позову ТОВ «Фінпром Маркет» вказує, що з відповідачем укладено кредитний договір. Згідно умов договору перерахування коштів кредиту відбулося на банківський картковий рахунок відповідача, однак доказів того, що картковий рахунок належить відповідачу представником позивача суду додано не було. Так, сторона відповідача не визнає, що укладала договори та отримувала кошти. Вважає, що платіжна інструкція, що зазначена в позовній заяві 58678652-cfa3-4942-91ea-fbf049aa0d20 від 04.07.2021 р. не являється належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки на ній відсутні вихідні дані, які б дали можливість ідентифікувати отримувача коштів. Разом з тим, відповідачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів позичальнику. Відповідач вважає, що позивач не довів обставину набрання чинності кредитним договором, а відповідно і зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть, оскільки невиконані обов`язки банку. Позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником, оскільки в матеріалах справи відсутні документи для обґрунтування законності позовних вимог і позивачем не тільки не підтверджено обставину невиконання кредитного зобов`язання, а й не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання банком. Тим не менш, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. Також, позивачем було невірно розраховано заборгованість відповідача в частині нарахованих йому відсотків за користування кредитом у розмірі 17 760,75 грн. Так, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» обґрунтовуючи розмір заборгованості кредитом, в тому числі й щодо стягнення з відповідача відсотків за користування вищезазначеним кредитом, посилається на те, що останній, підписавши своїм електронним підписом договір позики № 75868684 від 04.07.2021 р. (на умовах повернення позики в кінці строку позики), погодився із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів». Відтак, не можна погодитися із зазначеними висновками позивача, оскільки матеріали справи не містять письмових підтверджень того, що саме вищевказані, спрямовані до суду позивачем, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» розумів відповідач, підписуючи вищевказаний договір позики від 04.07.2021 р. тому що зазначене в договорі позики № 75868684 від 04.07.2021 р. посилання (https://mycredit.ua/ru.documents-license/) містить Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» в редакції від 10.10.2024 р., а тому встановити з якими саме Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» нібито погодився відповідач, не вбачається можливим, тобто відсутні докази ознайомлення відповідача з правилами. Таким чином, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», на думку відповідача, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою вищевказаного договору позики, враховуючи й те, що вони не підписані відповідачем. Фактичні обставини справи свідчать про те, що за умовами укладеного між позивачем (фінансовою установою) і відповідачем договору позики від 04.07.2021 р. дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 19.07.2021 р. Таким чином, позивач (позикодавець) відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 15 днів, тобто до 19.07.2021 р. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором позики № 758686784 від 04.07.2021 р. станом на 24.02.2025 р. становить 26 260,75 грн, яка складається із: 8 500,00 грн сума заборгованості за тілом позики, 17 760,75 грн - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Відповідач у своєму відзиві наголошує на тому, що досліджений розрахунок заборгованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (15 днів, до 19.07.2021 р.), а тому, на думку відповідача, є безпідставною і задоволенню не підлягає. За наведених обставин, а також враховуючи відсутність у вищевказаному договорі позики № 75868684 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.07.2021 р. пункту, відповідно до змісту якого Товариство має право нараховувати відсотки на суму боргу за кожен день прострочення, можна прийти до виносвку, що зазначені позивачем відсотки за користування кредитом слід перерахувати, зменшивши дні їх нарахування до 15 днів, а саме: (15 ? 1,99 % ? 8 500,00 грн) = 2 537,25 грн. Також відповідач просить врахувати суд той факт, що відповідач є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом України: наприклад, ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист» від 21.03.2024 р. № 3621-IX, де до таких пільг належить: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту перед підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами (ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»). Разом з тим, відповідач зазначає також те, що відносно вказаних позовних вимог сплив строк позовної давності, оскільки первісним кредитором за спірним кредитним зобов`язанням - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 04.07.2021 р., як стверджує позивач, було укладено договір позики і доведено до відповідача умови договору, а саме: п. 2.2 Договору, що строк позики складає 15 днів з моменту її отримання та таким чином пред`явлено відповідачу вимогу про повернення всієї суми грошових коштів за спірним кредитним зобов`язанням в строк до 19.07.2021 р. Отже право пред`явити вимогу до суду про виконання кредитного зобов`язання виникло у кредитора за кредитним договором 04.07.2021 р. + 15 днів = 18.07.2021 р. Тобто позивач мав право звертатися до суду з 20.07.2021 р. по 20.07.2024 р., а позов був пред`явлений 25.02.2025 р., про що можна зробити висновок, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього, відповідач вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн є завищеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критерію розумності та доведеності таких витрат. 11.04.2025 р. до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій той просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» в повному обсязі, а доводи відповідача не брати до уваги з огляду на наступне. Так, твердження відповідача, стосовно надання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи: електронною платіжною інструкцією № 58678652-cfa3-4942-91ea-fbf049aa0d20 від 04.08.2021 р. виданою ТОВ «Фінекспрес», довідкою № КД-000008613/ТНПП від 07.02.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «Фінекспрес», лист № 7022025-1 від 07.02.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечним Агентство Необхідних Кредитів». Між тим, посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустими доказами, оскільки не відповідають положенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75» та розрахунок суми заборгованості, а отже не підтверджують факт передачі коштів, то з цього представник позивача зазначає наступне. Оскільки всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок, вказаний відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються ЗУ «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п. 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачу, а посилання представника відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставними, оскільки саме боржник/відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Щодо нарахування процентів за договором позики № 75868684 від 04.07.2021 р. представник позивача зазначає наступне. Відповідно до п. 5.2 Договору позики № 75868684, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, а отже відповідачу правила та умови, на момент підписання вищезазначеного договору позики, були зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосування виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від 14.05.2021 р. (повернення позики в кінці строку) - містяться в матеріалах справи). Таким чином, у договорі позики встановлений строк позики 15 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. Відтак, представник позивача у своїй відповіді наголошує на тому, що доводи представника відповідача, щодо безпідставності нарахування заборгованості за процентами - є передчасними, оскільки таке нарахування здійнювалось у відповіднодості до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику - не нараховано, оскільки зазначена процентна ставка значно фінансово навантажить відповідача. Разом з тим, представник позивача вважає посилання представник відповідача на правові висновки викладені у постановах Великої палати Верховного суду та Верховного суду України - помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. Також, представник позивача посилається на судову практику, що випливає з кредитних правовідносин за договорами, які укладені ПАТ «ПриватБанк» з фізичними особами, зокрема в частині ознайомлення позичальниками з правилами в тій редакції, яка надається суду для огляду, проте зазначені обставини є відмінними від обставин даної справи, оскільки у даній справі: 1) договір позики улкадений в порядку ЗУ «Про електронну комерцію», 2) договір з ПАТ «ПриватБанк» був укладений у традиційній письмовій формі на відміну від даного виду правочину в якому воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі, 3) пролонгація/автопролонгація передбачена договором позики п. 5.2 Договору (договір не може бути технічно укладеним без ознайомлення відповідача з правилами), а тому відповідач був ознайомлений з правилами надання позики (чинним на день укладення договору), на інтернет ресурсі позикодавця в розділі «Архівна інформація» (https://mycredit.ua/ua/archived_info/) містяться всі правила надання позики за весь час діяльності компанії, пункт з яким не погоджується представник відповідача (передбачена умовами пролонгації на 90 діб) міститься в правилах за період з 2018 р. по сьогоднішній день. (у ПАТ «ПриватБанк» частина правил містила інформацію про строки збільшені строки позовної давності, частина ні). Таким чином, метод укладення договору у даній справі є відмінним від справи у ПАТ «ПриватБанк» (укладення в паперовій формі) так як, останній надавав клієнту/позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі, тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений відповідач, тоді як у даному випадку відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС позикодавця та до акцепту оферти в якій також містились правила одноразовим ідентифікатором. Щодо строків позовної давності, то відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою КМУ від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р., дія якого постановами КМУ неодноразово продовжувалася. З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12.03.2017 р. Постановою КМУ від 27.06.2023 р. відмінено з 24 год 00 хв 30.06.2023 р. на всій території України карантин, встановлений, з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 р. 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 р. строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суд із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного ст. 257, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 10 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у лютому 2025 р. про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а договір позики укладено 04.07.2021 р. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Тим не менш, представник позивача повідомляє суд, що Товариство не укладало кредитного договору із [PERSON] , а отримало право вимоги за кредитним договором № 75868684 від 04.07.2021 р., на підставі договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р., а тому верифікацію та ідентифікацію заявника здійснювало ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (первісний кредитор). До того ж, відповідачем при укладенні договору позики № 75868684 від 04.07.2021 р. не було зазначено відомостей, щодо проходження військової служби. Так, сторонам позивача, зважаючи на вищевикладене, довідався про факт проходження військової служби відповідачем з відзиву на позовну заяву. Разом з тим, пільги щодо військовослужбовців відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюються лише на мобілізованих військовослужбовців, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України у період здійснення зазначених заходів - проценти/пеня/штрафні санкції не нараховуються в період дії воєнного стану. Таким чином, за договором позики № 75868684 від 04.07.2021 р. нарахування процентів зупинено - 17.10.2021 р., а пеня/штрафні санкції - взагалі не нараховувались, а отже відповідач не підпадає під даний вид пільг, оскільки на час дії договору позики відповідач не був мобілізований для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України. Щодо доказів оплати за договорами факторингу, то твердження представника відповідача, стосовно того, що позивачем не доведено право грошової вимоги за договором позики, спростовуються матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано докази здійснення оплати за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. та за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. (додаток до позовної заяви № 14, 17). Окрім викладеного вище, згідно п. 5.2 зазначених вище Договорів факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачу Реєстру заборгованості, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписання сторонами Актів прийому-передачі Реєстру заборгованості підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (Додатки № 4 та № 5 до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. - містяться в матеріалах справи. Позивач вважає, що відповідач та його представник, заперечуючи отримання коштів/укладення договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього сопру (Постанова ВС від 27.05.2020 р. у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень [PERSON] - не надано при тому, що відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця (для надання оферти з якою ознайомлювався, від). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, а саме представник відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, пресдставник відповідача надав набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих праовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій ним позовній заяві та у відповіді на відзив зазначав, що розгляд справи проводити без участі представника позивача. Позовні вимоги пітримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з`явилася, у позовних вимогах, а також у стягнення із відповідача правової допомоги на корить позивача просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені нею у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.07.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75868684 (а.с.15). Згідно п.п. 2.1. Договору, сума (загальний розмір) позики становить 8 500,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2. Договору, позика надається строком на 15 днів. Згідно з п.п. 2.3. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування позикою становить 1,99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позивачем надано копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) затвердженого Директором ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Наказ № 14/05/2021 від 14.05.2021 р. (а.с.16-27). Згідно довідки про ідентифікацію, встановлено, що клієнт [PERSON] , я ким укладено договір № 75868684 від 04.07.2021 р. ідентифікований ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): oSvg1EN6vf від 04.07.2021 р. 16:15:59, електронна пошта на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO] (а.с.27 зворот). Згідно копії платіжної інструкції/Операція 58678652-cfa3-4942-91ea-fbf049aa0d20, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне Агентство Безпечних Кредитів» перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] від 04.07.2021 р. суму у розмірі 8 500,00 грн (а.с.13 зворот). 19.11.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» було укладено договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» право грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором № 75868684 від 04.07.2021 р. (а.с.30-24). Згідно реєстру прав вимог № 3 від до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. значиться відповідач за № 12114 у таблиці, де дата договору з боржником 04.07.2021 р., одноразовий ідентифікатор - oSvg1EN6vf, маска карти - № [NUMBER] , електронна пошта: [INFO], сума заборгованості разом - 26 260,75 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 17 760,75 грн - сума заборгованості по процентам за користування, кількість днів прострочення виконання договірних зобов`язань - 123 (а.с.38 зворот). Відповідно до Акту сверки взаємних розрахунків за період: 19.11.2021 р. - 31.12.2023 р. між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» і ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 р., встановлено, що ціна продажу портфелю за даним договором факторингу становить 7 444 257,52 грн (а.с.39 зворот). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. Додаток № 4, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали даний Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей про те, що на виконання п. 5.2. Договору факторингу № 1911, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» прийняло оригінал Реєстру Заборгованостей від 19.11.2021 р., після чого від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» переходять Права Вимоги Заборгованостей від Боржників і Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с.36 зворот). 03.04.2023 р. між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» відступило на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за договором № № 75868684 від 04.07.2021 р. (а.с.40 зворот-44) Згідно з реєстром заборгованості Додаток № 1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. значиться відповідач за № 11573, де дата договору з боржником 04.07.2021 р., одноразовий ідентифікатор - oSvg1EN6vf, маска карти - № [NUMBER] , електронна пошта: [INFO], сума заборгованості разом - 26 260,75 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 17 760,75 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.49 зворот). Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків за період: 03.04.2023 р. - 01.11.2024 р. між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» і ТОВ «Фінпром Маркет» за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р., встановлено, що ціна продажу портфелю за даним договором факторингу становить 22 073 367,99 грн (а.с.48 зворот). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. Додаток № 4, встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали даний Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей про те, що на виконання п. 5.2. Договору факторингу № 030423-ФК, ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняв оригіна Реєстру Заборгованостей від 03.04.2023 р., після чого від ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять Права Вимоги Заборгованостей від Боржників і Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с.47). У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості за договором позики № 75868684 від 04.07.2021 р. по 24.02.2025 р., встановлено, що у відповідача перед позивачем є заборгованість у загальному розмірі - 26 260,75 грн, з яких: 8 500,00 грн - заборгованість за тілом позики, 17 760,75 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.7-9). Згідно посвідчення Серія [NUMBER] Відділ персоналу штабу військової частини [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем. Дата видачі посвідчення: 09.08.2023 р. Відповідно до довідки від 25.03.2025 р., яка була надана Військовою частиною [NUMBER] Міністерством оборони України відповідачу, встановлено, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексмо, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи заонних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Статтею 629 ЦК України, зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України, та абз. 2 ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач, як позичальник, прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термын) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську таємницю. Частиною 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознакамами, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуєєється надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграва 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, правову позицію, викладену у позовній заяві, у відповіді на відзив, а також у відзиві на позов, дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет», виходячи з наступного. По-перше, доводи відповідача щодо відсутності договірних відносин з позивачем та відсутності грошового зобов`язання є безпідставними та не знайшли свого підтвердження. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» - було укладено договір позики № 75868684 від 04.07.2021 р. Сторонами були належним чином ідентифіковані договірні реквізити, встановлений факт підписання договору аналогом електронного підпису, а також підтверджено факт перерахування коштів на особисту банківську картку відповідача в розмірі 8 500,00 грн. Наявність у відповідача доступу до облікового запису, з якого відбувався акцепт оферти, підтверджена його особистими ідентифікаторами (електронна пошта, номер картки, код одноразового підтвердження), що в сукупності з іншими доказами виключає можливість помилки або підробки. При цьому відповідач, стверджуючи протилежне, не надав жодного належного і допустимого доказу, що міг би спростувати факт укладення договору або отримання коштів. По-друге, суд не приймає аргументи відповідача щодо того, що позивач не набув належного права вимоги за договором позики. Згідно з чинним законодавством України, зокрема ст. ст. 514-516 ЦК України, кредитор має право на відступлення права вимоги іншій особі без згоди боржника, за умови належного документального підтвердження такого переходу. Позивач надав повний пакет належних доказів - договори факторингу, акти прийому-передачі реєстрів заборгованостей, реєстри боржників, що містять конкретні ідентифікаційні дані відповідача. Це підтверджує неперервність ланцюга відступлення прав вимоги від первісного кредитора до позивача, чим спростовується будь-яке посилання на недоведеність правового статусу позивача як нового кредитора. Саме в цьому полягає переконливість і повнота доводів, викладених у відповіді на відзив, з якими суд повністю погоджується. По-третє, доводи відповідача про застосування пільг для військовослужбовців, передбачених п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», не мають правового значення в даній справі. Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору та протягом дії основного зобов`язання (строку позики - 15 днів з 04.07.2021 р.), відповідач не проходив військову службу. Інформація про проходження військової служби з`явилася значно пізніше - лише в серпні 2023 р., після видання відповідного посвідчення, тобто після формування заборгованості. Крім того, суд встановив, що нарахування процентів по договору було зупинено з 17.10.2021 р., а штрафні санкції взагалі не застосовувались, що свідчить про дотримання позивачем принципу добросовісності навіть у випадку потенційного застосування таких пільг. По-четверте, аргументи відповідача є суто правовими висновками, не підкріпленими жодним належним доказом, і мають лише декларативний характер. У той час як позивач, у своїй відповіді на відзив, надав системну, фактологічно та юридично обґрунтовану позицію, що містить належне спростування кожного окремого твердження відповідача. Посилання представника відповідача на недоведеність обставин є прикладом застосування концепції «негативного доказу», що прямо суперечить принципам змагальності та диспозитивності цивільного процесу. Суд погоджується з тим, що саме відповідач мав надати докази, які підтверджують його заперечення, зокрема - неотримання коштів, неукладення договору або інші обставини, що виключають виникнення зобов`язання. Таких доказів у матеріалах справи не міститься. Крім того, суд врахував, що строк позовної давності не було пропущено, оскільки дія п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає продовження строків на період карантину і воєнного стану. Позов подано в лютому 2025 р., що знаходиться в межах три роки + продовжені строки. Цей аргумент, підтверджений нормативними актами КМУ та Указами Президента, є додатковим обґрунтуванням законності вимог позивача. У сукупності, доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, є правомірними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що повністю спростовують правову позицію відповідача. У зв`язку з цим відзив відповідача підлягає повному відхиленню як такий, що не підтверджується належними доказами, суперечить матеріалам справи і не узгоджується з вимогами чинного законодавства. Щодо розподілу судових витрат, то суд вирішив це наступним чином. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зважає, що позивачем також заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи, зокрема: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 3 500,00 грн - у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн за подання даної позовної заяви до суду, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України № 579932621.1 від 21.02.2025 р. (а.с.1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що становить 100 % від розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правовому допомогу до матеріалів справи долучено: 1) договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 р. укладений між Адвокат «Ткаченко Юлія Олегівна» та ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.50-53); 3) акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01.11.2022 р. за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 р. Додаток № 2 (а.с.54); 4) витяг з Акту № 7-П приймання передачі наданої правничої допомоги від 30.01.2025 р. за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 р. Додаток № 2, де вартість надання правової допомоги по даній справі становить у загальному розмірі - 3 500,00 грн (а.с.54 зворот); 4) акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 03.12.2024 р. до Договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 р. Додаток № 1, де відповідач зазначений у таблиці під № 392, а форма правничої допомоги записана як - складання позовної заяви, представництво в суді (а.с.55, 55 зворот); 5) платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579932570.1 від 30.01.2025 р. де платником зазначено ТОВ «Фінпром Маркет», а отримувачем Ткаченко Ю.О. з призаченням платежу «Оплата згідно акту № 7-П приймання наданої правничої допомоги від 30.01.2025 р. за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 р. без ПДВ у розмірі 315 000,00 грн (а.с.56 зворот); 6) ордер про надання правничої допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» адвокат Ткаченко Ю.О. (а.с.57); 7) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 2099 Ткаченко Ю.О. (а.с.57 зворот); 8) довіреність у порядку передоручення від 12.12.2024 р., де ТОВ «Фінпром Маркет» доручило представляти свої інтереси в суді Ткаченко Ю.О. (а.с.58). Відповідно до п. 1-4 ч. 4. ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У Постановах Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19 Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved