Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 01.04.2025 адвокат Нівчик А.М. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2021 у справі №161/4885/21 затверджено мирову угоду, згідно якої був визначений розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 2 000 грн. щомісячно. Однак, рішенням суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24 змінено спосіб стягнення аліментів, які визначені мировою угодою, затвердженою судом, та вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини, які сплачував в добровільному порядку, однак не погоджується з встановленим судом розміром аліментів. Такий розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум на одну дитину. Вказує, що є військовослужбовцем, проходить військову службу, яка знаходиться близько лінії бойових зіткнень, що потребує постійного оновлення власного спорядження, яке є дороговартісним і оплачується ним за власний рахунок. Крім того, на його утриманні перебувають батьки, які є особами пенсійного віку, потребують матеріальної допомоги, оскільки мають суттєві проблеми зі здоров`ям та низьку пенсію. В зв`язку з такими обставинами позивач просив суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 до 1/8 частку від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімумуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 12.05.2025 представник позивача, адвокат Нівчик А.М., подав відповідь на відзив, в якій в основному повторив аргументи позовної заяви. Додатково зазначив, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розвитку, і не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Позов у справі №161/23203/24 було подано [PERSON] з метою особистого збагачення, оскільки їй було відомо, що з липня 2024 року він був мобілізований до лав ЗСУ і отримує грошове забезпечення як військовослужбовець. З врахуванням середньомісячного доходу позивача в розмірі 52\~651,41 грн., аліменти в розмірі 1/4 частки від цієї суми становитимуть 13\~162,85 грн. на місяць, що є надмірним тягарем для нього. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Нівчик А.М., надав усні пояснення, підтримав аргументи позовної заяви. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача 30.04.2025 представник відповідачки, адвокат Колодяжна Н.В., подала відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що заочне рішення суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24, яким змінено спосіб стягнення аліментів, не було переглянуте та оскаржене в апеляційному порядку, а тому фактично визнане позивачем. Квитанції, надані позивачем на підтвердження витрат на утримання батьків, датовані орієнтовно лютим-березнем місяцем 2025 року і з них не вбачається інформації про платника. Позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану належними та допустимими доказами. Наведені в позовній заяві обставини не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідачки, адвокат Колодяжна Н.В., надала усні пояснення, підтримала аргументи відзиву на позовну заяву. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 03.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.06.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 19.06.2025. У зв`язку з неявкою в судове засідання 19.06.2025 всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). 19.06.2025 суд ухвалив рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи Батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.12.2008, а.с. 12). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2012 у справі №0308/4985/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 13-14). Мати дитини [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2021 у справі №161/4885/21 (а.с. 15-17) затверджено мирову угоду, за умовами якої [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 16.03.2021 та до досягнення дитиною повноліття, шляхом безготівкової сплати на рахунок [PERSON] . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2025 у справі №161/23203/24 (а.с. 18-19) змінено спосіб стягнення аліментів, які визначені мировою угодою між батьками дитини, затвердженою ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2021 у справі №161/4885/21, та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не реалізував гарантоване ст. 284 ЦПК України право на подання заяви про перегляд цього заочного рішення суду. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2025 у справі №161/23203/24 набрало законної сили 28.02.2025. В ньому викладені такі висновки суду: «Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю. Відповідач є батьком дитини та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 2 000 грн., що визначений сторонами в мировій угоді, є недостатнім для задоволення потреб дитини. Позивачка вправі вимагати зміни способу присудження аліментів. Це, передусім, відповідатиме інтересам дитини. Стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки доходу відповідача відповідатиме принципам розумності та справедливості і не становитиме для нього надмірного фінансового тягаря. У випадку виникнення умов, передбачених ст. 192 СК України, відповідач матиме право ініціювати питання про зміну розміру аліментів». [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, пенсіонерами, вони отримали пенсію за лютий 2025 року в розмірі 3\~528,63 грн. та 4\~466,23 грн. відповідно (свідоцтво про народження від 06.10.1978, а.с. 11, довідки про доходи №1041580131002046 та №6336 213528961325, а.с. 20-21). [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (довідка №25051/3, а.с. 22). [PERSON] за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року нараховано дохід у розмірі 315 908,47 грн. (довідка про доходи №1274 від 05.03.2025, а.с. 23). Вважаючи наявними підстави для зменшення розміру аліментів позивач [PERSON] , як платник аліментів, звернувся з цим позовом до суду. В позовній заяві зазначено таке: - «Позивач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини, які сплачував і в добровільному порядку, однак не погоджується з встановленим у судовому рішенні розміром ...»; - «Так, встановлений судовим рішенням від 28.01.2025 у справі №161/23203/24 розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум на одну дитину та ставить батька у нерівне становище з матір`ю, нівелює законодавчий припис щодо обов`язку матеріального утримання дитини обома батьками». V.Мотиви суду та застосоване законодавство Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021 у справі №364/1139/19). У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Сторони спору домовилися про спосіб виконання батьком обов`язку утримувати їх спільну дитину, яка проживає з матір`ю (щомісячна сплата аліментів в твердій грошовій сумі). Таку домовленість вони оформили мировою угодою, яку затвердив суд. В подальшому заочним рішенням суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24 було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку платника аліментів. Логічний та буквальний аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач не погоджується саме із заочним рішенням суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24, вважаючи, що із зміною способу стягнення аліментів відбулася і зміна розміру аліментів в сторону збільшення. При цьому, позивач, маючи статус відповідача у справі №161/23203/24, не реалізував своє право на оскарження цього судового рішення за «спрощеною процедурою» (шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення в порядку ст. 284 ЦПК України). Суд не в праві надавати правову оцінку рішенню суду, яке набрало законної сили, поза процедурою його оскарження (перегляду). А тому, суд не приймає аргументи позивача, які стосуються незгоди із розміром аліментів, визначеним заочним рішенням суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24. Представник позивача в усних поясненнях в судовому засіданні 10.06.2025 наголосив на обставині погіршення матеріального стану платника аліментів як підстави для зменшення розміру аліментів та юридичної підстави цього позову (ст. 192 Сімейного кодексу України).\~Такий усний аргумент не узгоджується із змістом позовної заяви, адже в ній навпаки йдеться про обставини збільшення доходу позивача (« [PERSON] є військовослужбовцем, ... відтак має достатнє грошове забезпечення, яке надає йому держава у зв`язку із дорученим обов`язком захищати Батьківщину», «попри те, що його дохід зріс ...»), а також наявності витрат, які позивач несе з цього доходу. Проте суд надає відповідь і на цей усний аргумент. За змістом положень статті 192 СК України підставою для зміни розміру аліментів є обставини, які настали (виникли) після призначення аліментів, тобто ті обставини, які не існували на час вирішення спору про стягнення аліментів. Судове рішення про стягнення аліментів не породжує нового зобов`язання платника аліментів, а лише підтверджує існуюче у разі виникнення спору (див. постанову ВС в складі ОП КЦС від 09.12.2024 у справі №404/7235/22). В нашому випадку, підставою для зміни розміру аліментів можуть бути ті обставини, які настали (виникли) після зміни судом способу стягнення аліментів, тобто ті обставини, які не існували на час вирішення спору про зміну способу стягнення аліментів. Позивач не довів погіршення свого матеріального стану після ухвалення заочного рішення суду від 28.01.2025 у справі №161/23203/24. Всі ті обставини, на які він посилається, по-перше, не свідчать про погіршення його матеріального стану (навпаки, позивач сам зазначає про зворотнє, тобто про покращення майнового стану), а, по-друге, існували на момент ухвалення судом рішення про зміну розміру аліментів. Щодо аргумента позивача про утримання батьків суд виказує такі міркування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 06.05.2020 у справі № 742/554/19) зробив висновки про те, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Згадана стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Водночас, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Суд вважає, що обставина наявності в позивача нормативного обов`язку утримувати батьків не є доведеною (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Аргумент позивача про те, що він фінансово допомагає батькам, може свідчити лише про реалізацію ним права на розпорядження своїми доходами в обраний спосіб (а не про виконання нормативного обов`язку). Такі ж висновки суд робить і щодо аргументів позивача про інші його витрати. Проте, безвідносно цього, суд зауважує що, зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні батьків, без доведення погіршення майнового становища, саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів (близький за змістом висновок викладений в постанові ВС від 22.07.2024 у справі №688/4308/23 - тільки в контексті дітей, народжених в іншому шлюбі, та дружини). Отже, суд вважає, що підстави для зменшення розміру аліментів, визначені ст. 192 СК України, позивачем не доведені, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: dismissed