Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, визнання недійсною комісії у договорі кредиту. 21.05.2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року зазначена справа була передана до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Справа надійшла в провадження суду 01 липня 2024 року та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Баруліну Т.Є. Позов обґрунтований тим, що 18.05.2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Станом на 20.12.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 41757,73 гривень. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.05.2018 року, укладеним між AT «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 41757,73 грн. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 41757,73 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Заочним рішенням від 03.09.2024 року у справі №334/5594/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41757,73 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100, 00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2025 року, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року по справі №334/5594/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було скасоване та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25.02.2025 року. 27 січня 2025 року, [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, визнання недійсною комісії у договорі кредиту. Зустрічна позовна заява була обґрунтована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підтвердження позовних вимог позивачем за первісним позовом надали копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, копію паспорту споживчого кредиту та копію договору факторингу; виписку про рахунку відповідачки. Із розрахунку заборгованості, наданого відповідачем за зустрічним позовом вбачається нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування, однак, жодним чином не обґрунтовано таке нарахування та не надано пояснення щодо послуг, які було надано на користь клієнта, за які могло бути правомірне нарахування комісії РКО. Оскільки [PERSON] в межах правовідносин, які виникли на підставі оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2018 р. було сплачено комісію РКО, яка по своїй суті є незаконною сума боргу підлягає пропорційному зменшенню на розмір вказаною незаконної комісії. Відповідно до наданого позивачем розрахунку [PERSON] регулярно погашала заборгованості з 2018 р. по 2021 р. включно, а саме сплатила на користь кредитора суму в розмірі 29 164,53 грн., яка стягнута як комісія за розрахунково-касове обслуговування. В той же час, наявні в матеріалах справи документи не містять жодного пояснення / переліку послуг, з причини яких [PERSON] сплачувала комісію РКО. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. було списано з рахунків [PERSON] грошові кошти в розмірі 57 543,30 грн. Оскільки попередньо, ще до звернення в суд [PERSON] сплатила на користь кредитора незаконну комісію в розмірі 29 164,53 грн. за період з 18.05.2018 р. 18.07.2021 р. Зазначив, що слід зменшити суму тіла кредиту на 29 164,53 грн. Таким чином, взагалі до стягнення кредитор міг пред`явити всього 28 378,77 грн. Так, з кредитора на користь відповідачки має бути стягнуто суму в розмірі 29 164,53 грн. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд визнати неправомірним дії Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс») щодо нарахування та стягнення комісії РКО на підставі Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2018 р., укладеної між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] суму незаконно нарахованої та стягнутої комісії в сумі 29 164,53 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 року, було ухвалено перейти до розгляду справи за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, визнання недійсною комісії у договорі кредиту, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 24 квітня 2025 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 червня 2025 року. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Еліт Фінанс» не з`явився, 18.06.2025 року, через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив що позов ТОВ «Еліт Фінанс» до [PERSON] , підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] та її представник адвокат Працевитий Г.О. в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлена належним чином у встановленому законодавством порядку. В зустрічній позовній заяві адвокат Працевитий Г.О. просив в разі їх неявки в судове засідання, справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 18.05.2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа\-Банк». За умовами оферти відповідач отримав кредит, мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Відповідачка погодилась на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилась з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. У пункті 5 оферти зазначено, зокрема, що у разі настання відкладальних обставин, що визначені договором, запропоновано застосовувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у Додатку №4 до Договору. Крім того, відповідачкою 18.05.2018 року було підписано також Паспорт споживчого кредиту, який містить відповідні умові кредитування, що і підписана оферта, а саме максимальною сумою кредиту зазначено 200\~000 грн., строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Відповідно до частини першої статті 218\~ЦК\~України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2\~ст.\~638\~ЦК\~України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Отже встановлено, що 18.05.2018 року між АТ «Альфа\-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом акцептування банком оферти про обслуговування та відкриття кредитної лінії. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 20 грудня 2021 року між Акціонерним Товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №4, на підставі якого фактор зобов`язується передати гроші кошти в розпорядження клієнту, а клієнт відступає фактору, а той набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору. Вказаний договір був підписаний сторонами, копія договору містить підписи уповноважених осіб та печатки юридичних осіб. Згідно додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20.12.2021 року, право вимоги до боржника [PERSON] було передано позивачу. Згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до Договору Факторингу №4 від 20.12.2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» уклали цей акт про те, що клієнт передав а фактор прийняв згідно з вимогами п 2.3.1 Договору Реєстр Боржників від 20.12.2021 року. Загальна кількість боржників становить 8951. Слід також зазначити, що ст. 1080 ЦК України передбачає, що договір Факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом . Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від АТ «АЛЬФА-БАНК» до ТОВ «ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» свідчить наявність у Позивача документів кредитної справи [PERSON] , які додавалися представником позивача до позовної заяви. Отже, є всі законні підстави вважати, що Договір факторингу №4 від 20.12.2021 року є дійсним та відповідним до вимог чинного законодавства. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі ст. 1054 ЦК України встановлюється, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Представник позивача за первісним позовом зазначає, що АТ «Альфа-Банк» виконало свої обов`язки за договором від 18.05.2018 року виконало та надало відповідачу кредитні кошти, однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за кредитом станом на 20.12.2021 року має заборгованість у сумі 41757,73 грн., яка згідно з розрахунком заборгованості представника позивача складається з простроченого тіла кредиту у сумі 35613,99 грн. та 6143,74 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості та виписки до рахунку, відповідачка [PERSON] регулярно погашала заборгованість з 2018 року по 2021 рік включно. Так, [PERSON] сплатила на користь кредитора суму в розмірі 29 164,53 грн., яка стягнута як комісія за розрахунково-касове обслуговування, а саме відповідачкою було сплачено 18.06.2018 р.- 635,55 грн., 18.07.2018 р.- 665,47 грн., 18.08.2018 р.- 672,11 грн., 18.09.2018 р.- 691,46 грн., 18.10.2018 р. - 730,64 грн., 18.11.2018 р. - 700,21 грн., 18.12.2018 р. - 755,02 грн., 18.01.2019 р.- 875,72 грн., 18.02.2019 р. - 896,97 грн., 18.03.2019 р. - 870,07 грн., 18.04.2019 р. - 926,06 грн., 18.05.2019 р. - 898,61 грн., 18.06.2019 р. - 914,09 грн., 18.07.2019 р. - 961,26 грн., 18.08.2019 р.- 895,14 грн., 18.09.2019 р.- 906,86 грн., 18.10.2019 р.- 894,06 грн., 18.11.2019 р.- 873,57 грн., 18.12.2019 р.- 924,15 грн., 18.01.2020 р.- 975,89 грн., 18.02.2020 р.- 749,7 грн., 18.03.2020 р.- 753,24 грн., 18.04.2020 р.- 757,3 грн., 18.05.2020 р.- 800,37 грн., 18.06.2020 р.- 845,67 грн., 18.07.2020 р.- 773,79 грн., 18.08.2020 р.- 791,58 грн., 18.09.2020 р.- 796,7 грн., 18.10.2020 р.- 773,66 грн., 18.11.2020 р.- 735,67 грн., 18.12.2020 р.- 699,71 грн. 18.01.2021 р.- 665,1 грн., 18.02.2021 р.- 632,06 грн., 18.03.2021 р.- 600,81 грн., 18.04.2021 р.- 571,15 грн., 18.05.2021 р.- 543,91 грн., 18.06.2021 р.- 518,3 грн ., 18.07.2021 р.- 492,9 грн. Проте, суд звертає увагу, що положення Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акценту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2018 року, а також паспорт споживчого кредиту не містять умови щодо порядку та розміру нарахування комісії та неустойки. При цьому, будь яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки представником первісного позивача не надано. Фактично, кредитор отримав грошові кошти за комісію РКО, яка б мала включати додаткові та супутні послуги, однак, оскільки Офертою комісія взагалі не передбачена позивач за зустрічним позовом вважає таке стягнення комісії незаконним та таким, що порушує вимоги Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 12.09.2023 у цивільній справі №204/224/21 констатуючи відсутність виключної правової проблеми з приводу встановлених банками різного роду комісій у кредитних договорах, які є нікчемними, наголосила на тому, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає, передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Таким чином, суд вважає, що сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 29 164,53 грн. безпідставно було спрямовано першим кредитором на погашення комісії за розрахунково-касове обслуговування. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» за первісним позовом підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] слід стягнути 12593,20 грн. (сума заявлена до стягнення 41757,73 грн. - 29 164,53 грн. безпідставно стягнутої комісії). Також, враховуючи вищевикладене, слід визнати неправомірним дії Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс») щодо нарахування та стягнення комісії РКО на підставі Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2018 р., укладеної між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк», тому позовна вимога за зустрічною позовною заявою в цій частині підлягає задоволенню. При цьому вирішуючи вимогу зустрічної позовної заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] суму незаконно нарахованої та стягнутої комісії в сумі 29 164,53 грн., суд звертає увагу на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, після винесення судом заочного рішення від 03.09.2024 року, яким було стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41757,73 грн., на адресу первісного позивача було надіслано виконавчий лист у справі, який видано 08.10.2024 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 22.11.2024 року у виконавчому провадженні №76582552, було закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №335/5594/24 який було видано 08.10.2024 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у розмірі 41757,73 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн. Вказане виконавче провадження було закінчене у зв`язку з тим, що сума боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження стягнуті та перераховані. Виконавчий документ фактично виконано у повному обсязі. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав неправомірним дії Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС») щодо нарахування та стягнення комісії РКО на підставі Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2018 р., укладеної між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та первісним позов задовольнив частково, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1, 2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу(збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» грошових коштів стало рішення суду про задоволення первісним позовних вимог у повному обсязі, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь [PERSON] слід стягнути суму незаконно нарахованої та стягнутої комісії в розмірі 29 164,53 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволення, а зустрічний позов повному задоволенню. Враховуючи викладене, судом вирішено відповідним чином і питання розподілу судових витрат. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що первісний позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» було задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 913,24 грн. Щодо стягнення судового збору за подання зустрічного позову, суд зазначає наступне. Оскільки судом задоволено зустрічний позов, то за вищевказаними правилами із зустрічного відповідача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Проте, зустрічний позивачка за зустрічним позовом була звільнений від сплати судового збору як споживач згідно\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Положеннями ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 07.02.2024 року у справі №947/19393/20 міститься висновок наступного змісту: якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Отже, із зустрічного відповідача підлягає до стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи первісному позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Макєєвим В.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, який наявний в матеріалах справи. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.03.2024, адвокат Макєєв В.М. надав ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» юридичні послуги на загальну суму 7100,00 грн. Платіжною інструкцією № 1141 від 07.03.2024 підтверджується факт сплати адвокату Макєєву В.М. грошових коштів у розмірі 7100,00 грн. Частина 4\~ст. 137 ЦПК України\~визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Суд звертає увагу, що стороною відповідача не було заявлено про зменшення правничих витрат. Враховуючи, що первісний позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» було задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2141,36 грн.

Outcome: partial