Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги за період з 01.03.2021 року по 01.02.2025 року в розмірі 40375,8 грн. та за період з 21.04.2021 року по 01.02.2025 року індекс інфляції в сумі 3833,58 грн. та 3 % річних в сумі 1047,76 грн. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.04.2025 року Октябрський районний суд міста Полтави перейменовано на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України № 4273-ІХ від 26.02.2025 року. 07.05.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про залишення позовних вимог до [PERSON] без розгляду, оскільки вона знята з реєстрації за адресою [ADDRESS] з 28.04.2023 року. Ухвалою суду від 25.06.2025 року позовну заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води залишено без розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, надавши заяву про зменшення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 3833,58 грн, 3% річних в розмірі 1047,76 грн та судовий збір в сумі 3028 грн. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомле\-\-ним, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з\~01.03.2021 року по 01.02.2025 року\~надавав послуги з теплопостачання за адресою:\~ [ADDRESS] , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, станом на 01.02.2025 року існувала заборгованість у розмірі 40375,8 грн та за період з 21.04.2021 року по 01.02.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 3833,58 грн. та 3 % річних в сумі 1047,76 грн. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 3\~ст.\~14\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до\~ст.67 ЖК України,\~плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями\~64,\~68 ЖК України\~передбачено обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні\~\~послуги. Статтею 162 ЖК України\~\~передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні\~\~послуги. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України,\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] є споживачем комунальних послуг за вказаною адресою. За період з 01.03.2021 року по 01.02.2025 року утворилася заборгованість за надання послуг теплопостачання позивачем за адресою: [ADDRESS] в розмірі 40375,8 грн. та за період з 21.04.2021 року по 01.02.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 3833,58 грн. та 3 % річних в сумі 1047,76 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості. Згідно із заявою про зменшення позовних вимог позивач зазначає, що на даний час заборгованість за послуги теплопостачання сплачена. Однак залишилися не сплачені індекс інфляції, 3% річних та судовий збір, тому просить в цій частині позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частиною 2 якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови). Отже, факт виконання основного зобов`язання не звільняє від сплати додаткового зобов`язання, оскільки споживачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати за надані послуги в строки встановлені чинним законодавством. Наслідки прострочення грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу і 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово - комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023 року, положення п.1 зазначеної постанови було змінено та встановлено, що забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово- комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Отже, з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, крім тих, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням за умов, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року). Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, яким встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ - м. Полтава не внесено до вказаного переліку. Таким чином, позивач мав право на нарахування відповідачу інфляційної складової та трьох відсотків за період з січня 2024 по січень 2025, що узгоджується із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023 року. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нараховані на існуючу станом на 01.02.2025 року заборгованість за надані послуги індекс інфляції в сумі 3833,58 грн. та 3 % річних в сумі 1047,76 грн., всього 4881,34 грн. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved