Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Плетенко К.Ю. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зміну розміру аліментів. Представник позивача просить суд: - визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , [INFO] . - змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.08.2021, що стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.01.2015 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо, донька [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як мати дитини, піклується про її виховання та розвиток, забезпечує дитину всім необхідним, [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не займається вихованням [PERSON] , не приділяє їй достатньо уваги. Згідно судового наказу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.08.2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення донькою віку повноліття. В сім`ї позивача склалися доброзичливі стосунки, [PERSON] виявила бажання проживати разом з матір`ю, дитина має тісні соціальні зв`язки - друзів у школі та за місцем проживання. 06 травня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , з яким мешкає однією родиною, дитина добре до нього ставиться, оскільки він піклується про позивача та її дитину. Варвара навчається в Ліцеї №18. Позивач, як мати, цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до її виховання. Також, дитина навчається в Дитячій художній школі ім. І.Г.Першудчева. Відповідач тривалий час не приділяв достатньої уваги дитині, не турбувався ані про моральний стан доньки, ані про фізичний, ані про матеріальне забезпечення. Однак, на протязі останнього часу став наполягати на тому, щоб місце проживання дитини визначити разом з батьком, при цьому не пояснюючи мотиви такого рішення. Проте, позивач вважає, що в інтересах дитини проживати саме з нею, оскільки вона має фінансову та фізичну можливість забезпечити [PERSON] належні умови проживання, займатися її вихованням, піклуватись про стан її здоров`я, як це було впродовж останніх років. Позивач може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний, фізичний та духовний розвиток її особистості в атмосфері любові та поваги. Позивач не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною, і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб донька не була позбавлена спілкування з батьком. Враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, сталість її соціальних зв`язків, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання й розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дитиною, позивач вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю, за місцем проживання якої створено всі умови для її гармонійного розвитку, що найбільш відповідає інтересам дитини. Крім того, на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку із збільшенням її вікових потреб. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, навчання та розвиток дитини. Розмір аліментів, який стягується з відповідача недостатній для належного її утримання. Так, після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе позивач на її утримання, перевищують мінімальний розмір аліментів. Оскільки платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Стосовно вимог позивача щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір?ю. Він вважає дану вимогу такою, що не є предметом спору та не підлягає задоволенню у зв?язку з відсутністю предмету спору. Стосовно вимог позивача про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач не надала суду доказів існування обставин, що відповідно до ст.192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. Зазначає, що він утримує себе, надає посильну допомогу дитині та утримує свого непрацездатного батька (пенсіонера), якому зроблено операцію та замінено колінний суглоб на ендопротез, витрати з цього, за недостатністю пенсійних виплат у батька, майже повністю оплатив він. Таким чином, позивач не довела обставин, передбачених статтею 192 СК України, а саме зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров?я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Представник позивача [PERSON] - адвокат Плетенко К.Ю. надала суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що відсутній спір про місце проживання дитини. Відповідач, на протязі останнього часу став наполягати на тому, щоб місце проживання дитини визначити разом з батьком, оскільки відповідач таким чином намагається уникнути мобілізації. При цьому, донька не бажає проживати з батьком, та маніпулювання з боку відповідача інтересами дитини для власних потреб, позивач вважає неприйнятним. Також, не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що він турбується про доньку, надає їй всі належні засоби для її забезпечення та розвитку, сплачує аліменти. Відповідач ухилявся від обов`язку утримання доньки та має заборгованість по аліментам, яка станом на 30.06.2024 року складає 52813 грн. 24 коп.. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по матеріальному утриманню доньки. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача та третьої особи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Плетенко К.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Медведєва Л.В. позовні вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів не визнала та просила відмовити в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів, посилаючись на обставини зазначені у відзиві. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника. III. Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 15 березня 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27 травня 2024 року клопотання адвоката Плетенко К.Ю., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , про витребування доказів, задоволено. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження, що повторно видане 09 вересня 2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №818 (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] 06 травня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до витягу №2023/008298430 з реєстру територіальної громади Кам`янської територіальної громади від 13.10.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до довідки N 001273690 про склад сім`ї, наданої 14.02.2024 ТОВ «Оселя», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). 04 серпня 2021 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі №208/6326/21, відповідно до якого стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.07.2021р. і до повноліття дитини (а.с.17). Відповідно до характеристики, наданої директором школи та класним керівником Комунального закладу «Ліцей №18» Кам`янської міської ради вбачається, що [PERSON] навчається у Комунальному закладі «Ліцей №18» Кам`янської міської ради з 3 класу. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, завжди відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю. Батько дитини участі у вихованні дівчини не приймає (а.с.18). Відповідно до характеристики, наданої 20 лютого 2024 року директором та викладачем образотворчого мистецтва Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Дитяча художня школа ім. І.Г.Першудчева» Кам`янської міської ради вбачається, що [PERSON] навчається у 1 класі елементарного підрівня Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Дитяча художня школа ім. І.Г.Першудчева» Кам`янської міської ради з 01.09.2023р.. Дитину систематично приводить на заняття та забирає мама, яка систематично слідкує за успіхами дитини, забезпечує вчасну оплату за навчання (а.с.19). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №208/6326/21 від 16.08.2021 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] ( [INFO] ), наданої державним виконавцем Бочар Т.В. вбачається, що заборгованість станом на 30.06.2024 року складає 52 813,24 грн. (а.с.67). [PERSON] зазначив, що утримує свого непрацездатного батька (пенсіонера) - [PERSON] , якому зроблено операцію та замінено колінний суглоб на ендопротез, витрати з цього майже повністю оплатив він, що підтверджується випискою №4150 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] та квитанцією №269254755 від 23 квітня 2024 року (а.с.60-62). В матеріалах справи міститься висновок Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 16 грудня 2024 року № 8вих-20/1018, відповідно до якого вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , недоцільним. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та є визначення місця проживання дитини, що є предметом спору. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Сімейного Кодексу України. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У частинах 4-5 статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи міститься висновок Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 16 грудня 2024 року № 8вих-20/1018, відповідно до якого вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , недоцільним. У даному висновку зазначено, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] , 2012 року народження, мешкають в Канаді та повертатися в Україну наміру не мають. Позивач разом з донькою мешкають за кордоном, що не дає можливості перевірити умови її проживання, заслухати думку дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тому, суд не погоджується з даним висновком, у зв`язку з тим, що він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, оскільки представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітньої дитини із матір`ю, не є розлученням дитини з батьком, який не позбавлений права спілкування з дитиною, а також може брати участь у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. Таким чином, з урахуванням викладеного, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю - такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів, суд зазначає наступне. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених статтею 192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, враховуючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що [PERSON] не надала достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених статтею 192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зміну розміру аліментів, підлягають частковому задоволенню. VI. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог про визначення місця проживання дитини, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн. з відповідача, та на підставі ст.142 ЦПК України, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позовних вимог про визначення місця проживання дитини відповідачем, до початку розгляду справи по суті.

Outcome: partial