Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.03.2025 звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 84\~800,00 грн мінімальної заробітної плати, гарантованої законом за період з квітня 2023 року по лютий 2025 року. Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова, працює на посаді лікаря стоматолога терапевта 0,25 ставки та медичної сестри 0,25 ставки. Починаючи з 01 серпня 2017 року та по сьогодні заробітна плата працівникам не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але невиплачену заробітну плату. Факт перебування у трудових відносинах та відсутності протягом тривалого часу нарахувань заробітної плати підтверджується рішеннями Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2018, від 22.10.2018, від 22.06.2020 та від 22.05.2023 про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період із квітня 2023 року по лютий 2025 року в розмірі 84 800 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою місцезнаходження: м. Львів, вул. С. Петлюри, 17 скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією, та як вбачається із трекінгу поштового відправлення з офіційного сайту АТ «Укрпошта», судова кореспонденція вручена відповідачу 03.04.2025. Відповідач відзив на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не подано. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року позов [PERSON] до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено. Ухвалено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 9 779 (девять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року позов [PERSON] до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з січня по серпень 2018 року задоволено. Ухвалено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 15 764 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн заборгованості по заробітній платі. 22 червня 2020 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова задоволено позов [PERSON] до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2018 року по квітень 2020 року. Судом ухвалено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 42 366 (сорок дві тисячі триста шістдесят шість) грн заборгованості по заробітній платі. Також, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2023 року задоволено позов [PERSON] до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з травня 2020 року по березень 2023 року. Вказаними рішеннями\~встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді лікаря стоматолога-терапевта на 0,25 місячної тарифної ставки та на посаді медичної сестри на 0,25 місячної тарифної ставки та факт порушення відповідачем право позивача на отримання заробітної плати, зокрема у період з серпня 2017 року по березень 2023 року. Зазначені судові рішення не оскаржувалися та набрали законної сили. Оскільки дані обставини встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, відтак, доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 4, 5 статті 82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно із\~ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до\~ст. 7 ч. 4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст.\~43\~Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно\~ст.\~115\~Кодексу законів\~про працю\~України \~заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України\~«Про оплату праці»\~від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття\~заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України\~«Про оплату праці»\~основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що протягом 2023-2025 рр. позивачці проводились нарахування та виплата заробітної плати, що також підтверджується долученою до матеріалів справи випискою Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, як і не надано жодних доказів, що у Комунальній 3-ій стоматологічній поліклініці м. Львова були прийняті та затверджені штатні розписи на 2023-2025 роки. Крім цього, під час судового розгляду справи відповідач не надав жодних спростувань тверджень позивача, що вона продовжує працювати у Комунальній 3-ій стоматологічній поліклініці м. Львова та належним чином виконує свої посадові обов`язки на посаді завідуючої дитячим стоматологічним відділом. Згаданими рішеннями суду встановлено, що Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова у період із серпня 2017 року по березень 2023 року не нараховувала та не виплачувала заробітну плату [PERSON] . При розрахунку сум заборгованості по заробітній платі судом було взято до уваги розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період, визначений Законом про Державний бюджет України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~мінімальна заробітна платана 2023 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня 6 700 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~мінімальна заробітна плата на 2024 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня 7 100 гривень, з 1 квітня 8 000 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~мінімальна заробітна плата на 2025 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня 8 000 грн. Позивачка подала\~до суду\~розрахунок,\~відповідно до\~якого сума\~невиплаченої заробітної\~плати за\~період з\~квітня 2023\~року по\~лютий 2025\~року становить\~84\~800\~грн (за період з квітня по грудень 2023 року: 6700 грн - розмір мінімальної заробітної плати * 09 місяців = 60 300 грн, з січня по березень 2024 року: 7\~100 грн - розмір мінімальної заробітної плати * 3 місяці = 21\~300 грн, з квітня 2024 року по лютий 2025 року: 8 000 грн - розмір мінімальної заробітної плати * 11 місяців = 88 000 грн, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачкою: 60\~300 грн + 21\~300 грн + 88\~000 * 0,5 ставки (0,25 ставки лікаря стоматолога-терапевта + 0,25 ставки медичної ставки) = 84\~800 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано, власного розрахунку не надано. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем, належних та допустимих доказів про нарахування та виплату позивачу заробітної плати за оспорюваний період відповідачем не надано, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача 84 800 грн заборгованості по заробітній платі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1\~211, 20 грн судового збору.

Outcome: approved