Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У травні 2025 року заявниця [PERSON] , через представника [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить оголосити її батька [PERSON] , [INFO] померлим. В обґрунтування поданої заяви вказує, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Після розлучення батьків у 1999 році, батько виїхав проживати в Італію. Востаннє батько [PERSON] приїздив в Україну в 2013 році. Незважаючи на припинення шлюбних відносин, батько мав гарні, дружні стосунки із мамою [PERSON] . Яка здійснювала догляд за бабусею [PERSON] , яка померла у 2012 року та на підставі доручення від батька, оформляла спадкову масу яка складається з квартири [ADDRESS] , на його ім`я. У зв`язку з відсутністю від батька будь-яких даних [PERSON] 16 жовтня 2019 року зверталася до Оболонського УП ГУ НП у м.Києві зі заявою про встановлення місця знаходження колишнього чоловіка. [PERSON] у грудні 2020 року звернулась до Оболонського УП ГУ НП у м.Києві зі заявою про розшук батька, з яким втрачений зв`язок. За заявою порушене кримінальне провадження №12020100050005899 від 08 грудня 2020 року. Протягом тривалого проміжку часу працівниками поліції встановити місце знаходження [PERSON] не вдалося, заведено оперативно-розшукову справу. З будь-якими родичами [PERSON] не зв`язувався, за місцем його проживання відсутній понад 10 років. Оскільки заявниця впродовж тривалого часу не може віднайти батька та реалізувати свої права на успадковану ним квартиру, тому вимушена звернутись до суду, просить заяву задовольнити. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Визначений склад присяжних. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 19 червня 2025 рок. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та зауважила, що від бальних родичів було сповіщення, що батько [PERSON] помер за межами України у 2021-2022 роках. Офіційного сповіщення не отримували. Результати розшуку не дали, відомості про батька понад 10 років невідомі. Він на зв`язок не виходив, н приїздив. З 2013 року відомості про перетин кордону відсутні. Через необхідність оформити документи на квартиру, в якій постійно проживає, проте не може оформити договори на постачання послуг, просить задовольнити позов. Будь-яких інших близьких осіб, які могли б спадкувати окрім заявника немає. Просить задовольнити заяву. Представник заявника підтримав вимоги заяви, наполягав на їх задоволенні. Заявив клопотання про допит свідків. Представник заінтересованої особи - Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. До суду 11червня 2025 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю заявниці [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] з 1999 року виїхав на заробітки до Італії. Надавав на її ім`я довіреність на оформлення спадкового майна після смерті його матері [PERSON] , догляд за якою вона здійснювала до часу смерті до 2012 року. Востаннє [PERSON] приїздив у 2012 році на поховання матері та у 2014 році. Залишив їй усі документи, паспорт громадянина України, право установчі документи на квартиру. З 2014 року зв`язок з [PERSON] був втрачений, він не дзвонив, його місцезнаходження невідомо. Вона зверталась до правоохоронних органів зі заявою про зникнення, але розшук не дав результату. Знайомі повідомили що [PERSON] помер в Італії орієнтовно у 2021 -2022 роках. Свідок [PERSON] пояснила, що є тіткою [PERSON] , сестра його померлої матері. Племінника [PERSON] востаннє бачила на похованні його матері у 2012 році, відомості про нього з 2013 року ніколи не чула. За місцем його реєстрації не бачила понад 10 років. Свідок [PERSON] пояснив, що є дядьком [PERSON] . Добре знає [PERSON] , який видавав на його ім`я довіреність на розпорядження успадкованим майном. З 2014 року не бачив [PERSON] за місцем проживання, де проживає його племінниця. Відомості про його місце знаходження невідомі. Обізнаний, що сестра та племінниця розшукували [PERSON] . Понад десять років його місце знаходження невідоме. За не підтвердженими відомостями йому стало відомо що ймовірно [PERSON] помер. Вислухавши позицію заявниці та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтва про народження [PERSON] , матір`ю записана [PERSON] . З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2012 року встановлено, що [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] квартиру [ADDRESS] . З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 08 грудня 2020 року за заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України. В якому зазначено, що з 2014 року [PERSON] втратила зв`язок з батьком [PERSON] , [INFO]. За висновком експерта від 24 жовтня 2023 року встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію [PERSON] 06 жовтня 2023 року в межах кримінального провадження [PERSON] надала пояснення слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України в місті Києві про відсутність колишнього чоловіка [PERSON] за місцем проживання з 2013 року. Перестав виходити на зв`язок з 2014 року. У [INFO] двоюрідна сестра [PERSON] на ім`я [PERSON] , повідомила членам родини, що [PERSON] помер в Італії у [INFO], жодних підтверджуючих документів не надала. Згідно з рапортом слідчого Оболонського УП ГУНП в місті Києві, розшук [PERSON] , [INFO], проведений в межах кримінального провадження від 17 листопада 2020 року, не надав позитивних результатів, встановити місцезнаходження розшукуваного не виявилося можливим. З відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби на адвокатський запит від 27 лютого 2025 року встановлено, що з Бази даних, про осіб,які перетнули державний кордон, відомості в яку внесені з 08 листопада 2017 року, відсутня інформація про [PERSON] . З договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 квітня 2014 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був відчужений [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , на підставі нотаріальної довіреності. З інформації про задеклароване /зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Заявник [PERSON] має зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про оголошення особи померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, враховуючи вказані норми матеріального права, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив що [PERSON] понад десять років, відсутній за місцем проживання та державної реєстрації, на зв`язок з членами родини не виходив, порушене кримінальне провадження щодо його розшуку та оперативно-розшукова справа з 2018 року не дали результатів, місце знаходження [PERSON] не встановлено. За показами свідків, [PERSON] з 2014 року до місця проживання не з`являвся, відомості про його місце знаходження невідоме, на зв`язок не виходив, помер у [INFO] за межами України. Задоволення заяви має для заявниці [PERSON] , яка є донькою [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, з метою прийняття спадщини, у вигляді квартири в якій зареєстрована та проживає. На підставі рішення суду про оголошення фізичною особу померлою, відділ реєстрації актів цивільного стану проводить відповідну реєстрацію та видає відповідне свідоцтво. На підставі викладеного та

Outcome: approved