Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та повідомила, що між нею та відповідачем 05 лютого 2019 року був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №206. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вказує, що з 2022 року вона мешкає у Польщі, їх шлюб існує лише формально, через різні погляди на життя, відсутність спільних планів на майбутнє та зникнення почуття кохання, кожен зі сторін має своє власне особисте життя. Позивач зазначає, що спільне життя та збереження сім`ї є неможливими, сторони припинили подружні відносини, шлюб фактично розпався, примирення між подружжям неможливе, а тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Вінницького\~міського\~суду\~Вінницької області\~від\~14\~травня 2025\~року\~було\~відкрите спрощене\~позовне\~провадження\~у справі\~без\~повідомлення\~(виклику)\~осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 05 лютого 2019 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №206. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, відсутності спільного проживання, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211, 20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved