Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що у квітні 2023 року померла [PERSON] . Після смерті останньої була відкрита спадщина. Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Заган М. А. повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо. Вказана відмова вмотивована тим, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він пропустив строк звернення до нотаріальної контори із поважних причин, а саме через те, що він служить у Збройних Силах України та під час виконання бойового завдання отримав поранення. Протягом 2023-2024 років перебував на лікувані. За таких підстав позивач звернувся до суду з даним позовом, просив визначити додатковий строк тривалістю у 6 (шість) місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла у квітні 2023 року . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Єрмічовій В. В. 10.12.2024 ухвалою Печерського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 12.12.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 26.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив із викладенням заперечень. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2025 було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином, у відзиві заперечував проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час судового розгляду була повідомлена належним чином. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК). Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом установлено, що 23.06.2018 [PERSON] склала заповіт, згідно з яким позивач [PERSON] є її спадкоємцем. У квітні 2024 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2024. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . 25.11.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Заган М. А. із заявою про прийняття спадщини. Однак, згідно з листом Вих. № 83/02-14 від 25.11.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки ним пропущено термін для прийняття спадщини. Так, позивач є спадкоємцем за законом, та не відмовляється від прийняття спадщини. Згідно із нормами глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Як установлено судом, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки він служить у Збройних Силах України, що підтверджується довідкою № 218 від 07.03.2024, згідно з якою солдат [PERSON] мобілізований з 04.11.2023 по теперішній час. При цьому, під час виконання бойового завдання отримав поранення та протягом 2023-2024 років проходив лікування, що також підтверджується медичними довідками в матеріалах справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 в справі № 6-167цс12. Згідно з ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як убачається з позовної заяви, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: він перебував на службі у Збройних Силах України. Крім того, під час виконання бойового завдання отримав поранення та протягом 2023-2024 років проходив лікування. Тому, з урахуванням означеного, вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом ураховано рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд дійшов висновку про можливість встановлення строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Суд вважає вимогу про надання строку у шість місяців безпідставною. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Ураховуючи вищевказане, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі статей 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: partial