Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ», від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Усенко М.І., звернулось до суду, через підсистему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№200303164 від 22.10.2020 року в розмірі 103170,14 грн, суму судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн просять покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» [PERSON] був укладений Договір про надання та використання платіжної картки шляхом підписання Заяви (Оферту) №200303164, відповідно до умов якого на ім`я відповідача було випущено платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок споживчих кредитів Позичальника проте заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем погашена не була. 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ- КАПІТАЛ», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до боржників АТ «Банк Форвард», зокрема за договором №200303164. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором No200303164 від 22.10.2020 року становить 103170,14 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 54889,48 грн; заборгованість за відсотками 48280,66 грн; заборгованість за комісією 0,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку. Ухвалою суду від 25.03.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.\~ У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 13.06.2025 року через до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Усенка М.І. про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Викликався у судове засідання в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно статті 280 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить наступного висновку. 22.10.2020 [PERSON] уклав з Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» договір пр надання та використання платіної картки № [NUMBER] шляхом власноручного підписання ним оферти №200303164, яка містила умови кредитного договору. Згідно з п. 1 відповідач [PERSON] запропонував АТ «Банк Форвард» на умовах, викладених в Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток АТ «БАНК ФОРВАРД», зазначених в ІБ та Тарифах за платіжними картками фізичних осіб Банку, укласти\~Договір про\~надання та\~використання платіжної\~картки,\~в рамках\~якого:\~випустити на\~його ім`я\~платіжну картку,\~найменування (за\~який стягується\~плата відповідно\~до Тарифів\~по Карткам)\~якої вказані\~в ІБ;\~відкрити на\~його ім`я\~поточний рахунок\~(валюта\~рахунку -\~гривня),\~що буде\~використовуватись в\~рамках Договору\~про Картку,\~в тому\~числі для\~розміщення коштів\~та відображення\~операцій,\~здійснених з\~використанням Картки,\~з дебетно-\~кредитним порядком\~обслуговування рахунку;\~для здійснення\~операцій за\~Рахунком Картки,\~сума яких\~перевищує залишок\~грошових коштів\~на Рахунку\~Картки,\~встановити мені\~Ліміт,\~в межах\~якого він\~має право\~здійснювати операції\~з використанням\~Картки за\~рахунок наданого\~Банком кредиту\~під операції\~з Карткою\~та здійснювати\~у відповідності\~до ст.\~1069\~Цивільного кодексу\~України кредитування\~Рахунку Картки(а.с. 6 зворотня сторона). Відповідно до Інформаційного блоку договору найменування продукту: Кредитна картка Коко Кард MasterCard Noname, рахунок картки: [NUMBER] , ставка по ліміту: 48% річних, валюта рахунку картки: гривня, тарифний план: КОКО КАРД (Кредитний картка). У заяві\~відповідач погодився, зокрема з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку будуть являтися Умови по карткам та Тарифи по карткам, примірники яких він має, з якими він ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розумію, та положень яких зобов`язуюсь неухильно дотримуватись (п.п.1.4.1); акцептом його оферти про укладення Договору про картку будуть дії банку по відкриттю йому рахунку картки (п.п. 1.4.2) та підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами Договіру добровільного страхування життя власника карткового рахунку та приєднуюсь до даних умов та правил у повному обсязі, та в нього відсутні обмеження для участі у зазначеній програмі страхування, а у .випадку виникнення таких обмежень він зобов`язуюсь негайно повідомити про це банк (п. 1.7). Також, 22.10.2020 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту продукту Кредитна картка MasterCard Noname_dist, відповідно до якого тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума кредиту до 100 000 грн під час укладення договору, до 200 000 грн у випадку збільшення ліміту; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом банківського дня, наступного за активацією картки споживачем; тип процентної ставки фіксований; процентна ставка за кредитом (річних) 48 %. Окрім того, до позову додано заяву про відкриття поточного рахунку на ім`я відповідачем [PERSON] від 22.10.2020; договір добровільного страхування життя власника карткового рахунку (акцепт) №GLI68200303164 від 22.10.2020; договір про використання електронного підпису №200303164 від 22.10.2020, за умовами якого сторони дійшли згоди, що підписання електронних документів буде здійснюватись сторонами шляхом використання електронного підпису, із використанням технології, визначеної в. п. 3.1 цього Договору (п. 2.1 Договір про використання електронного підпису). Одночасно із вищезазначеним свідченням дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, про що свідчать виписки по особовому рахунку № [NUMBER] від 22.10.2020 на ім`я відповідача [PERSON] (а.с. 11 - 31), що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р.: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Наведені правові позиції Верховного Суду ґрунтуються на презумпції свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Згідно з рахунком заборгованості за договором кредиту №200303164 від 22.10.2020 розмір заборгованості [PERSON] становить 103170,14 грн, з них 54889,48 грн - заборгованість за тілом кредиту, 48280,66 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 9 зворотна сторона - 10). Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості, власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або доказів про погашення заборгованості та її відсутності відповідачем не надано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1069 ЦК України визначено,\~що якщо\~відповідно до\~договору банківського\~рахунка банк\~здійснює платежі\~з рахунка\~клієнта,\~незважаючи на\~відсутність на\~ньому грошових\~коштів (кредитування\~рахунка),\~банк вважається\~таким,\~що надав\~клієнтові кредит\~на відповідну\~суму від\~дня здійснення\~цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1\~і\~2 глави 71\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~13 Закону України\~«Про споживче\~кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).\~ Суд доходить висновку, що між сторонами був укладений кредитний договір №200303164, а АТ «БАНК ФОРВАРД» свої зобов`язання перед відповідачем виконало. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №200303164 від 22.10.2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року на умовах, встановлених договором, кредитор передає відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно з п. 2 Договору новий кредитор (ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває всі права кредитора за Основними договорами. Відповідно до п. 4 Договору, сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 69349284,90 грн (ціна договору). Загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор, та яка підлягає сплаті Новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70122419,74 грн без ПДВ. Як вбачається із копії платіжної інструкції № 4170 від 23 липня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на рахунок АТ «БАНК ФОРВАРД» здійснив оплату за відступлення права вимоги за лот №GL1N426202/1 в сумі 70122419,74 грн. Відповідно до витягу з Реєстру боржників договору про відступлення права вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 200303164 в сумі 103170,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 54889,48 грн;·заборгованість за відсотками 48280,66 грн; заборгованість за комісією 0,00 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало на поштову адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань стосовно погашення заборгованості за кредитним договором № 200303164 в сумі 103170,14 грн. Проте досудова вимога відповідачем виконана не була, заборгованість не погашена. Відповідно до ст.1054\~ЦК\~України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст.\~1049\~ЦК\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідачем не надано доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісним кредиторам. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, які мали первісні кредитори. Відступленням права вимоги є договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК\~України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15№ «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень щодо умов та правил надання банківських послуг не надав, доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, або доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим, суд, при заочному розгляді справи, не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву тому вважає позовні вимоги доведеними.\~ За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №\~200303164\~у розмірі 103170,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 54889,48 грн; заборгованість за відсотками 48280,66 грн; заборгованість за комісією 0,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі керуючого партнера - Усенко М.І., укладений договір про надання правової допомоги № 0103. Також, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи долучено: детальний опис наданих послуг, виконаних АО «Апологет», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» щодо стягнення кредитної заборгованості; витяг із замовлення №31 до Договору про надання правової допомоги №0103 від 26.02.2025; рахунок на оплату №39 від 04.03.2025. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 висловив позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 5 000,00 грн, є співмірними позовним вимогам. Відповідно до платіжної інструкції № 4524 від 11.03.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (коефіцієнт 0,8 від ставка судового збору визначеної Законом України «Про судовий збір»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved