Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Мужик Н.Т., який діє в інтересах АТ «Сенс Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить: Стягнути з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 631668081, у розмірі 124057,25 грн. 2. Стягнути [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 28.05.2021 року [PERSON] , (надалі Позичальник), уклав з АТ «Альфа Банк» , (надалі Банк), угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631668081 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 124057,25 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору: З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором. АТ «СЕНС БАНК» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року провадження у вказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 17 квітня 2025 року. В судове засідання позивач явку представника не забезпечив. Повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що на підтвердження укладання кредитного договору №631668081 28.05.2021 позивач долучає довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яка містить роз`яснення про порядок здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників (а.с.29), паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, умови кредитування порядок повернення кредиту (а.с.30-31) та Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, який не містить дати та номеру (а.с.31 зворот-32). Також долучена довідка про ідентифікацію, в якій зазначено про відправку на номер телефону [NUMBER] ідентифікатора позичальнику. Одноразовий ідентифікатор\~6365. Довідка містить підпис, як зазначено в ній - представника АТ «Сенс Банк», при цьому не містить ні прізвища, ні ініціалів представника. Також довідка не містить дати та печатки АТ «Сенс-Банк» (а.с.27). Як вбачається з розрахунку, борг відповідача за кредитним договором 631668081 станом на 14.12.2024 становить 124\~057,25 грн. Розрахунок складений начальником відділу Фещенко О.Ю., який не містить підпису та печатки АТ «Сенс-Банк» (а.с.35-44). Відповідно до виписки з рахунка приватного клієнта № 148859-2025/0327, відповідач користувався кредитними коштами (а.с.8-12). На адресу [PERSON] від АТ «Сенс Банк» направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вказано про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором №631668081, яка станом на 22.01.2023 складає 71953,58 грн., при цьому сама вимога направлена 06.11.2023 (а.с.13). Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 641 ЦК України\~Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно\~ст. 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно з пунктом 5 статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~Відповідно до ч.3\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, тобто ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2\~ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. При розгляді справи по суті, судом було з`ясовано, що 6 травня 2024 року Роменський міськрайонний суд виніс рішення у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа № 585/1558/24. Даним рішенням у задоволенні позову було відмовлено, рішення набуло чинності, так як не оскаржувалося. Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що до суду звернувся АТ «Сенс Банк», інтереси якого представляє [PERSON] , про стягнення заборгованості за угодою по обслуговуванню кредитної лінії № 631668081 від 28.05.2021 у розмірі 71953,58 грн. Також вказано, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2021 [PERSON] уклав з АТ «Альфабанк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631668081. Позичальник своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 71953,58 грн. При вивченні матеріалів даної справи судом з`ясовано, що в резолютивній частині позовної заяви позивач просив стягнути з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 631668081, у розмірі 71953,58 грн. В обґрунтування заявлених в даному позові вимог, позивач вказав у позовній заяві: 28.05.2021 року [PERSON] уклала за АТ «Альфабанк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631668081 (надалі - Кредитний договір). При цьому в резолютивній частині позовної заяви позивач просить стягнути з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 631668081, у розмірі 124057,25 грн. При порівнянні судом матеріалів доданих до даної справи з матеріалами, які були додані до попереднього позову, видно що докази надані однакові. Отже, в даному випадку має місце зловживання позивачем своїми правами, оскільки він не повідомив суд про існування іншої справи, яка вже розглянута судом між тими самими сторонами і з тих самих підстав. В той же час підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3) ч.1 ст. 255 ЦПК України не вбачається, оскільки хоча спір існує між тими самими сторонами і з тих самих підстав, предмет позову змінився, оскільки змінилася сума заявлена до стягнення, та період, за який проводилося нарахування, оскільки з моменту винесення рішення пройшов певний час і позивач дорахував суму боргу з урахуванням цього періоду. Судом встановлено, що у позові банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 631668081 від 28.05.2021 року та надає докази на підтвердження заборгованості, зокрема розрахунок заборгованості, виписку по картці та акцепт пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки. Однак, будь-які докази самого укладення між сторонами кредитного договору саме від 28.05.2021 року в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність правових підстав та факту здійснення платежів, розрахунків, нарахувань за невиконання умов договору, на підставі передбачених ним умов, якщо такий договір укладався сторонами. Також позивачем не підтверджено, що відповідач звертався до позивача для укладення кредитного договору так як в матеріалах справи відсутня Оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту. В довідці про ідентифікацію, зазначено про відправку на номер телефону [NUMBER] ідентифікатора позичальнику з одноразовим ідентифікатором\~6365 проте даних, що указаний номер телефону належить саме відповідачу, матеріали справи не містять. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 631668081 від 28.05.2021 року станом на 14.12.2024 року заборгованість [PERSON] становить 124\~057,25 грн. При цьому, розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про укладення сторонами кредитного договору та без надання доказів того, які умови кредитування досягнуто ними на час укладення договору, не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових. Крім цього, розрахунок не засвідчений належним чином та не містить підпису уповноваженої особи та печатки АТ «Сенс-Банк».\~ Щодо наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом 28.05.2021, то він не може слугувати підтвердженням узгодження між сторонами умов кредитного договору, так як ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20 ( провадження №61-14545сво20). В матеріалах справи мається виписка з рахунку приватного клієнта № 148859-2025/0327 проте в ній відсутні докази, що дана виписка має відношення до кредитного договору №631668081 від 28.05.2021. Також позивачем не аргументовано та не надано суду жодних доказових документів з яких саме підстав після винесення рішення за даним кредитним договором банк продовжив здійснення нарахування відсотків, та яким саме законодавством передбачено продовження договірних зобов`язань після прийняття рішення суду. За таких обставин позивачем не було доведено факту укладення сторонами кредитного договору 28.05.2021 року, дата укладення якого міститься в долучених позивачем розрахунку заборгованості, банківській виписці по рахунку, довідці за лімітами, та ніби - то через невиконання умов якого виникла заборгованість відповідача перед позивачем, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. Крім цього, підстави для задоволення позову відсутні ще і в зв`язку з тим, що рішенням суду вже було відмовлено в задоволенні позову про стягнення боргу за даним договором, а відповідно у позивача не було законних підстав для нарахування заборгованості після винесення попереднього рішення суду. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України судові витрати на його користь відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed