Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

14.11.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом № 20902-12/2021 у розмірі 16350 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.12.2021 між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №20902-12/2021 згідно якого останній отримав кредит в сумі 6000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконалв, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовом становить 16350 грн. з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10350 грн. сума заборгованості за процентами. 13.01.2023 між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладені Договір факторингу №13012023, згідно якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за Кредитним договором №20902-12/202 від 24.12.2021. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №20902-12/202 від 24.12.202 в розмірі 16350 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяви просив розгляд справи здійснювати за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, згодний на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 20902-12/2021 про видачу кредиту в сумі 6000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7-10). 13.01.2023 між ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №13012023, в т.ч. щодо відступлення права вимоги за Кредитним договором №20902-12/202 від 24.12.2021 (а.с.12-15). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16350 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 10350 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.16). Оцінка суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст.656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, у даному випадку факт укладення кредитного договору і факт укладення договору факторингу підтверджуєьтся матеріалами справи. Проте, позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, яким би підтверджувалося набуття позивачем права вимоги за кредитним договором №20902-12/202 від 24.12.2021. Наданий ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023, не є належними та допустимим доказом, оскільки він містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині завірення копії (а.с.16). Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» повинно було сплатити ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» обумовлену договором суму коштів, проте доказів на підтвердження сплати визначених договорами факторингу ціни продажу за отримання права вимоги до [PERSON] матеріали справи не містять. Водночас, позивачем не надано жодних доказів, що свідчать про перерахування відповідачу [PERSON] на його картковий рахунок кредитних коштів, як це обумовлено умовами кредитного договору, доказів наявності у відповідача банківського рахунку, а також доказів використання кредиту. При цьому, суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок боргу, так як він містить лише математичні обрахунку Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є недоведеними та задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» залишені\~без задоволення,\~то судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору покладаються\~на позивача\~згідно до\~ст.133,141\~ЦПК України.\~

Outcome: dismissed