Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом. Позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 3,78 умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Одеського району Одеської області із земель колишнього КСП «Комінтерінвська птахофабрика», яке їй було надано на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД №0272522 від 10.03.1998 року і зареєстровано за № 10434. Позов мотивовано тим, що з 06.09.1993 року по 01.10.2004 року позивач працювала у птахорадгоспі «Першотравневий», який у 1995 році було перейменовано у КСП «Комінтернівська птахофабрика», а в подальшому реорганізованого у СТОВ «Комінтернівська птахофабрика». 10.03.1998 року на підставі рішення Комінтернівської райдержадміністрації мені було видано сертифікат серії ОД №0272522 на право на земельну частку (пай), зареєстрований за номером №10434. Відповідно до сертифікату серії ОД №0272522, позивачу належало право на земельну частку (пай) на землі, які перебували у колективній власності КСП «Комінтернівська птахофабрика» розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Оригінал сертифікату серії ОД №0272522 було втрачено, про що [PERSON] було оголошено шляхом подання об`яви в газеті «Слава хлібороба», яке було опубліковано 09.02.2008 року. У зв`язку із втратою оригіналу Сертифікату на право на земельну ділянку (пай) позивач зверталась із заявою до Комінтернівської районної державної адміністрації, але у видачі дубліката їй було відмовлено і рекомендовано з цього питання звернутись до суду, оскільки діючим законодавством не передбачено, порядку видачі дублікат сертифікатів про право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представник Визирської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився надавши до суду заяву якою провив проводити слухання справи у його відсутність. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне. Суд встановив, що у період з 06.09.1993 року по 01.10.2004 року [PERSON] працювала у птахорадгоспі «Першотравневий», який у 1995 році було перейменовано у КСП «Комінтернівська птахофабрика», а в подальшому реорганізованого у СТОВ «Комінтернівська птахофабрика», що підтверджується наданою до суду копією трудової книжки позивача [NUMBER] . У відповідності до відповіді Управління держземагентва у Комінтернівському районі Одеської області головного управління держземагенства в Одеській області відповідно до запису в Книзі реєстрації сертифікатів за [PERSON] значиться сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0272522 зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №110434 від 10.03.1998 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Комінтернівська птахофабрика» на території Першотравневої сільської ради. Згідно довідки Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 07.04.2014 року згідно до уточнення схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) із земель КСП «Комінтернівська птахофабрика» [PERSON] виділена земельна ділянка № [NUMBER] масив № [NUMBER] , площею 3,78 га на території Першотравневої сільської ради. У зв`язку із втратою вищезазначеного Сертифікату, позивачкою подано відповідне оголошення до місцевої газети. «Слава Хлібороба» від 09.02.2008 року №10 та згідно до довідки №075283 від 19.10.2011 року сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] до столу знахідок м. Одеси не надходив. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст.3 цього Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельнихчасток (паїв)", підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95\~"Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно положенняст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 30\~ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Статтею 392\~ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом як належні, допустимі, достовірність яких не викликала у суду сумнівів, та сукупність яких є достатньою, - вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved