Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

26.11.2024 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в певний період час позивач співмешкав з [PERSON] , і від даних стосунків у них народилась дитина [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 622). Вже тривалий час сторони не проживають однією сім`єю, за домовленістю сторін [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Позивач зазначає, що 05.06.2024 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ № 522/7098/24 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 08.04.2024 і до повноліття дитини. Посилаючись на те, що вказаний судовий наказ не відповідає вимогам ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки не був врахований верхній поріг розміру аліментів, а саме не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, позивач просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за даним судовим наказом, шляхом стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. 23.12.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 05.03.2025 та 26.05.2026 від позивача надійшли заяви про розгляд справи без його участі. 25.03.2025 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує. 25.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.06.2024 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/7098/24, яким постановлено стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 08.04.2024 і до повноліття дитини. Позивач зазначає, вказаний судовий наказ виданий без урахування вимог ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, яким встановлений верхній поріг розміру аліментів, а саме не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ\~може бути\~видано,\~якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням/погіршенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення/зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів може бути збільшений/зменшений також в інших випадках, передбачених цим кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин, як то вади здоров`я чи особливі здібності у дитини, що б свідчило про наявність підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж встановлено положеннями ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагопристойною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мали тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Суд вважає, що при зменшенні розміру аліментів шляхом встановлення граничного розміру, передбаченого ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, матеріальне становище дитини [PERSON] не погіршиться, враховуючи обов`язок його матері [PERSON] \~також утримувати дитину, та буде достатнім для забезпечення гармонійного життя та розвитку дитини, а відтак позов підлягає задоволенню. За правиламист. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved