Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

\~ \~Дергачівська міська\~рада в\~системі «Електронний\~суд» звернулася\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Дергачівської міської\~територіальної громади\~в особі\~Дергачівської міської\~ради шкоду\~заподіяну внаслідок\~порушення законодавства\~про охорону\~навколишнього природного\~середовища в\~розмірі 17391,00\~грн. В обґрунтування позову зазначив, що постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.08.2024, у справі № 619/5701/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Відповідно до цієї постанови Відповідач 20.07.2024 о 05 год. 00 хв. на річці Христова поблизу села Руська Лозова, Харківського району Харківської областії області ловив рибу забороненим знаряддям для любительського рибальства знаряддям лову: сіткою з льону здійснював лов риби та піймав рибу: карась сріблястий-9 екз., окунь 1 екз., загальною вагою 4 кг., чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», пп1 п 1 розділу 4 Правил любительського рибальства, затверджений наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» оцінка шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування риби Відповідачами складає: карась сріблястий - 93 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян = 1581, 00 грн за одиницю, 1581*9= 14229,00 грн.; окунь - 186 неоподаткованих мінімумів доходів громадян = 3162,00 грн. за одиницю, 3162 *1= 3162,00 грн. Загальний розмір шкоди складає 17391,00 грн. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» створена Дергачівська міська територіальна громада, до складу якої увійшли наступні населені пункти: с. Алісівка, с. Безруки, с. Білаші, с. Бугаївка, с. Великі Проходи, с. Ветеринарне, с. Висока Яруга, с. Гоптівка, с. Гранів, с. Дементіївка, с. Дубівка, с. Ємці, с. Замірці, [ADDRESS] Солоний Яр, с. Токарівка, с. Токарівка Друга, с. Цупівка, с. Шаповалівка, с. Шевченка, с. Шовкопляси, с. Шопине. Річка Христова, де здійснював вилов риби Відповідач, знаходиться поблизу с. Руська Лозова, тобто розташована на території Дергачівської міської територіальної громади, в зв`язку з чим шкода заподіяна саме Дергачівській міській територіальній громаді. 17.02.2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 23.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23 червня 2025 року на 08 год 30 хв. Представник позивача Дергачівської міської ради Шенькарук С.М. у судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви, яка надійшла в системі «Електронний суд», в якій просив розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Представник третьої особи Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області Дриль В.В. у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви, в якій просив задовольнити позовну заяву та розгляд справи проводити без участі представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням на адресу зареєстрованого місця проживання, яка повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачці вручена. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того\~ж,\~інформація щодо\~часу розгляду\~даної справи\~розміщена на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України,суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідно до постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.08.2024, у справі № 619/5701/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Відповідно до цієї постанови [PERSON] 20.07.2024 о 05 год. 00 хв. на річці Христова поблизу села Руська Лозова, Харківського району Харківської областії області ловив рибу забороненим знаряддям для любительського рибальства знаряддям лову: сіткою з льону здійснював лов риби та піймав рибу: карась сріблястий-9 екз., окунь 1 екз., загальною вагою 4 кг., чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», пп1 п 1 розділу 4 Правил любительського рибальства, затверджений наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700. Відповідно до ст. 13 Конституції України від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 142 Конституції України природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» управління охороною навколишнього природного середовища полягає у здійсненні в цій галузі функцій спостереження, дослідження, стратегічної екологічної оцінки, оцінки впливу на довкілля, контролю, прогнозування, програмування, інформування та іншої виконавчо-розпорядчої діяльності. Державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України. Відповідно до частини першої ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, серед іншого, є: дикі тварини- хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі (абзац другий частини першої статті 3). Згідно із ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини; добування (вилов) - це вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Відповідно до статті 27 «Про тваринний світ» в порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно з частиною першої ст.34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Згідно зі ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання, серед іншого, монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів. Таким чином, за незаконне вилучення водних біоресурсів, у тому числі, і риби, є правопорушенням за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди відповідно до визначених розмірів. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» оцінка шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування риби [PERSON] складає: карась сріблястий - 93 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян = 1581, 00 грн за одиницю, 1581*9= 14229,00 грн.; окунь - 186 неоподаткованих мінімумів доходів громадян = 3162,00 грн. за одиницю, 3162 *1= 3162,00 грн. Загальний розмір шкоди складає 17391,00 грн. Згідно з частиною першою ст. 68, частиною першою ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Частиною першою ст.63 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до пункту «б» частиною другою статті 47 "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що фонд охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок: частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Так, частиною першою ст.1166 ЦК України передбачено що, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає: неправомірність поведінки особи; вину; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП набрала чинності. Згідно з частиною шостою ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Питання про стягнення з [PERSON] шкоди заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів не вирішувалося при розгляді адміністративної справи. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст. 37 Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що водні ресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 5 Водного кодексу України до водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» створена Дергачівська міська територіальна громада, до складу якої увійшли наступні населені пункти: с. Алісівка, с. Безруки, с. Білаші, с. Бугаївка, с. Великі Проходи, с. Ветеринарне, с. Висока Яруга, с. Гоптівка, с. Гранів, с. Дементіївка, с. Дубівка, с. Ємці, с. Замірці, смт. Козача Лопань, с. Кочубеївка, с. Кудіївка, с. Лещенки, с. Лобанівка, с. Малі Проходи, с. Маслії, с. Мищенки, с. Нова Козача, с. Нове, с. Питомник, смт. Прудянка, с. Руська Лозова, с. Семенівка, с. Солоний Яр, с. Токарівка, с. Токарівка Друга, с. Цупівка, с. Шаповалівка, с. Шевченка, с. Шовкопляси, с. Шопине. Річка Христова, де здійснював вилов риби Відповідач, знаходиться поблизу с. Руська Лозова, тобто розташована на території Дергачівської міської територіальної громади, в зв`язку з чим шкода заподіяна саме Дергачівській міській територіальній громаді. Відповідно до частини першої ст. 69-1 Бюджетного кодексу України 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved