Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

28.04.2025 заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюк В. в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради звернувся до суду з позовом мотивуючи його тим, що Вінницькою окружною прокуратурою під час реалізації повноважень, зазначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено випадок незаконного вибуття з державної у приватну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 1,16 га, розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, а саме не території с. Ріжок раніше - Микулинецької сільської ради Літинського району. Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що за відповідачкою [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 0522485400:02:000:0293, площею 1,16 га. Підставою для державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку став наданий державному реєстратору документ під назвою: «Рішення 35 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 22.10.2020 № 800 відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на даний час на території Якушинецької сільської ради, та передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером: 0522485400:02:000:0293, площею 1,16 га, для особистого селянського господарства. Водночас, згідно інформації, отриманої з архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації, 35 сесія 7 скликання Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, яка відбулась 22.10.2020, не приймала рішення № 800 про безоплатну передачу її у власність [PERSON] . Таким чином, вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером 0522485400:02:000:0293, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, вибула з державної власності поза волею власника територіальної громади в особі Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. А тому, вищевказана земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідачки [PERSON] на користь Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Прокурор Черниш Г.М. до судового засідання не з`явилась. Надала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить судове засідання призначене на 14 год 00 хв 30.06.2025 проводити без технічної фіксації у її відсутність. Позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 95). Представник позивача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені заздалегідь та належним чином (а.с. 90, 91). Відповідачка [PERSON] до судового засідання також не з`явилась. Подала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутність відповідача. При винесенні рішення покладається на розсуд суду та просить надіслати їй рішення поштою (а.с. 93). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522485400:02:000:0293, площею 1,16 га, за [PERSON] проведено на підставі рішення Микулинецької сільської ради Літинського району від 22.10.2020 № 800 (а.с. 19,25). Відповідно до копії рішення, яке міститься в матеріалах справи 22.10.2020 Микулинецькою сільською радою Літинського району Вінницької області на 35 сесії 7 скликання вирішено про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована в межах с.Ріжок у відповідності до фактичних розмірів визначених в натурі (на місцевості). Також вказаним рішенням [PERSON] передано безоплатно у приватну власність: земельну ділянку загальною площею 1,1600 га втому числі земельну ділянку кадастровий №0522485400:02:000:0293 площею 1,1600 га, для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розташована в межах с.Ріжок (а.с. 20). У свою чергу відповідно до архівної копії протоколу 35 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 22.10.2020(а.с. 32-35), наданої архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації установлено, що рішення № 800 на 35 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 22.10.2020 не приймалось. На 35 сесії 7 скликання Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 22.10.2020 прийнято рішення за №744-766, зазначене підтверджується листом архівного відділу від 12.04.2024 №3.01-15/23 (а.с. 32-36). Відповіддю від 26.03.2025 Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області не заперечує стосовно подання окружною прокуратурою відповідного позову до суду щодо захисту інтересів держави (а.с. 59). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 14 Конституції України закріплено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Положеннями ч.1, 2 ст.373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на неї гарантується Конституцією України, а набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч.1-3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами, що розпорядником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0522485400:02:000:0293 була територіальна громада в особі Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області. Водночас, внаслідок незаконних дій відповідачки, вказана земельна ділянка вибула із володіння її законного власника. За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу на те, що відповідачкою не наведено аргументів та не надано доказів на доведення правильності та обґрунтованості передачі [PERSON] у приватну власність спірної земельної ділянки. Таким чином суд приходить до висновку, що вказана земельна ділянка вибула з володіння власника не за його волею, а виключно внаслідок незаконних дій відповідачки. Так, Микулинецька сільська рада, жодних рішень щодо передачі цієї земельної ділянки у власність [PERSON] не приймала. Разом з тим, ч.1 ст.388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З огляду на подальше відчуження незаконно отриманої [PERSON] у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0522485400:02:000:0293, - інтереси власника - держави - продовжують бути порушеними. Необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки, а відсутність такого рішення з боку держави як власника земельних ділянок, свідчить про відсутність рішення уповноваженого органу виконавчої влади, на підставі якого відповідач набув право власності на земельну ділянку. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Отже, судом встановлено, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку була вчинена на підставі підробленого (неіснуючого) рішення органу місцевого самоврядування, тобто, що ця ділянка вибула з володіння власника не з його волі, а тому, що в даній справі підлягають застосуванню положення ст.388 ЦК України про витребування майна у [PERSON] . Також, судом враховано, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність та повернення у державну власність землі, яка вибула з власності держави незаконно поза її волею. Суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю. Таким чином, таке втручання є законним, воно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Отже за обставин цієї справи, вимоги позивача про витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння є обґрунтованими. Враховуючи зазначене, суд вважає, що спірна земельна ділянка повинна витребовуватись на користь нового власника - Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Тому суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про наявність правових підстав для витребування від відповідача на користь Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області земельної ділянки площею 1,16 га, з кадастровим номером 0522485400:02:000:0293, що розташована на території колишньої Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, задовольнивши таким чином позовні вимоги у повному обсязі. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved