Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та просив стягнути з відповідачки заборгованість загальною сумою 222187,65 грн, яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22500,00 грн, суми заборгованості за процентами, що нараховані первісним кредитором 135000,15 грн, суми заборгованості за процентами, що нараховані ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за 115 календарних днів 64687,50 грн, судові витрати у справі. У позовній заяві позивач зазначив, що 29.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір № 4430447. На виконання умов вказаного договору позикодавцем було перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 22500,00 грн. Вказав, що 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було\~укладено договір\~факторингу №\~25/10/2024. За умовами вказаного\~договору ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до позичальників, в тому числі по договору № 4430447 від 29.02.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна». Представник позивача також повідомив, що рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Зазначив, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 222187,65 грн. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Новосанжарського\~районного суду\~Полтавської області\~від 22.04.2025витребувано від АТ «Універсал банк» інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] платіжної картки [NUMBER] , а також підтвердження факту зарахування 29.02.2024 коштів на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Універсал банк» у розмірі 22500,00 грн від ТОВ «Лінеура Україна», код ЄДРПОУ 42753492, через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна». Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» оригінал письмового доказу - витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 або належним чином завірену копію реєстру боржників, за яким відступлено право вимоги саме до відповідачки за договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.05.2025 витребувано від АТ «Універсал банк» інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , паспорт [NUMBER] платіжної картки [NUMBER] , а також підтвердження факту зарахування 29.02.2024 коштів на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Універсал банк» у розмірі 22500,00 грн від ТОВ «Лінеура Україна», код ЄДРПОУ 42753492, через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна». Повторно витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» оригінал письмового доказу - витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 абоналежним чином завірену копію реєстру боржників, за яким відступлено право вимоги саме до відповідачки за договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024. В судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надала. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 18.06.2025 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.\~ Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Встановлено, що в обґрунтування позовних вимог та, в свою чергу, наявності у позивача права грошової вимоги до відповідачки, позивач посилався на договір факторингу № 25/10/2024, укладений 25 жовтня 2024 року між\~ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~За частиною першою\~статті 513 Цивільного кодексу України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. \~Відповідно до частини першої\~статті 517 Цивільного кодексу України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. \~Таким чином, у\~Цивільному кодексі України\~встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. В свою чергу, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме кредитне зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до\~положень ст.\~1077-\~1079\~ЦК України, за договором\~факторингу (фінансування під відступлення\~права грошової вимоги) одна сторона (фактор)\~передає або\~зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)\~за плату\~(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої\~особи (боржника). Клієнт\~може відступити факторові свою грошову вимогу\~до боржника\~з метою\~забезпечення виконання\~зобов`язання\~клієнта перед\~фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня\~вимога). \~Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у\~договорі факторингу\~є фактор\~і клієнт. Клієнтом\~у договорі\~факторингу може\~бути фізична\~або юридична\~особа,\~яка є\~суб`єктом\~підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Дослідивши наданий до позовної заяви договір факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с. 80-84), суд встановив. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 3.3 та 3.4 ціна продажу за договором становить 2857292,90 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 цього договору, протягом 5 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за наступними реквізитами клієнта IBAN [NUMBER] в ПАТ «Банк восток». Відповідно до платіжної інструкції ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» здійснило переказ грошових коштів на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 у розмірі 2857292,90 (а.с. 50). Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права вимоги до відповідачки [PERSON] за договором № 4430447 у розмірі 168750,15 грн. Згідно з актом приймання передачі реєстру боржників від 25.10.2024 до договору факторингу № 25/10/2024 ТОВ «Лінеура Україна» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прийняв реєстр боржників (а.с. 89). Згідно з рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 71). Враховуючи наведене, позивачем надано до суду докази виникнення прав і обов`язків за договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 та докази наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідачки. Встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» 29.02.2024 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4430447 (а.с. 22-32). За умовами договору сума кредиту становить 22500,00 грн, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50%, знижена процентна ставка 0,63 %, орієнтована реальна річна процентна ставка 99923,40%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 225000,00 грн. Згідно з п. 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки № [NUMBER] ). Умовами п. 1.1 кредитного договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. \~ \~ \~ \~На обґрунтування отримання відповідачкою кредитних коштів на вказаний у договорі номер картки, витребувано інформацію від АТ «Універсал банк» № БТ/Е-5058 від 05.06.2025, згідно з якою на ім`я [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 29 лютого 2024 року було зараховано платіж у розмірі 22500,00 грн (а.с. 137). Відповідно до листа PayTech № 20241101- 4498, між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 29.02.2024 о 10:56 год на суму 22500,00 грн ( а.с. 16). Надаючи оцінку зазначеним доказам у справі, суд враховує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.\~633,\~634\~ЦК України\~можна вважати,\~що другий\~контрагент (споживач\~послуг банку)\~лише приєднується\~до тих\~умов,\~з якими\~він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідачка [PERSON] дійсно отримала кредитні кошти, однак неналежним чином виконувала кредитні зобов`язання, добровільно не сплатила в обумовлені кредитними правовідносини платежі, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки. На підтвердження розміру заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 44304478 від 29.02.2024 позивачем надано: розрахунок заборгованості за період з 29.02.2024 по 25.10.2024, згідно з яким загальна сума заборгованості становить 168750,15 грн, з яких: тіло кредиту 22500,00 грн, штрафні санкції 11250,00 грн, проценти за користування кредитом 135000,15 (а.с. 40-44), разом з цим штрафні санкції позивач не включив у розмір заборгованості; розрахунок заборгованості за 115 календарних днів (26.10.2024-17.02.2025), згідно з яким заборгованість по відсоткам становить 64687,50 грн (а.с. 45-46). Крім того, встановлено також, що 02.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» було здійснено нарахування відстоків на суму 13218,75 грн (1,88*30 днів, за період 29.02.2024 по 29.03.2024; та 2,5*1 за 02.04.2024). Разом з тим, встановлено, що кредитним договором не було передбачено нарахування 1,88% за такою формулою та за такими ставками. З огляду на це, розмір заборгованості відповідачки підлягає зменшенню на вказану суму. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 208968,90 грн. При цьому відповідачка не надала належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення відповідачкою кредитного договору, отримання нею кредитних коштів та розміру заборгованості. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 94,05% (197718,90 грн / 222187,65 грн / х 100), то з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2278,26 грн (2422,40 грн х 94,05%). Крім цього, позивач просив стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» під час судового розгляду справи здійснював адвокат Столітній Михайло Миколайович на підставі договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 78-79). Відповідно до заявки № 6823 від 18.01.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 адвокатом Столітнім М.М. надано послуги професійної правничої допомоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції у справі про стягнення заборгованості за кредитноим договором № 4430447 від 29.02.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] на загальну суму 10 000,00 грн (а.с. 18-19). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову суд покладає на відповідача. Дослідивши надані докази суд встановив, що зазначені адвокатом види робіт у п. 6, 8, 9 договору, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України є неконкретизованими, не містять детального опису кожного виду робіт, здійснених адвокатом та зазначення конкретного часу, витраченого адвокатом на здійснення кожного виду таких робіт. Крім цього стягнення за п. 5 договору є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження виконання адвокатом таких робіт. Крім того,\~суд враховує,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із складністю\~справи та\~виконаними адвокатом\~роботами (наданими\~послугами),\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг),\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Між тим, Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial