Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті матері її чоловіка, яка як зазначає заявник, померла у м. Донецьку у 2021 році. Заява обґрунтована тим, що заявник, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.09.2023 року №3010-7001879771. На теперішній час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 02.11.2002 року. Її чоловік [PERSON] має матір - [PERSON] , [INFO] , яка померла у м. Донецьк [INFO] . Особисто чоловік із заявою про встановлення факту смерті матері до суду звернутись не може, так як з 20.05.2022 року по теперішній час перебуває в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.08.2021 р., мати чоловіка [PERSON] померла [INFO] в місті Донецьк. Проте, зазначений документ виданий органами, що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України. Отримати свідоцтво про смерть матері чоловіка у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявниця в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд заяви за її відсутності. Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, звернулись до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність. Представник Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд заяви [PERSON] за його відсутності. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд заяви у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 02.11.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 486. Отже, заявник [PERSON] є невісткою [PERSON] , [INFO] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] зареєстрований Будьоновським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції донецької народної республіки, актовий запис №886 від 23.08.2021 року. Документом, що підтверджують факт смерті є також довідка про причину смерті №4544 від 23 серпня 2021 року, в якому зазначено причиною смерті [PERSON] , [INFO] - «Інтоксікація. Злоякісне утворення печінки». Вказане свідоцтво про смерть видане органами державної влади, які створені всупереч законодавства України. Документи, які були видані на тимчасово окупованій території, не визнаються дійсними Україною. А тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року (далі - Інструкція). Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Отже, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Окрім цього судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] особисто звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті матері не має можливості, оскільки відповідно до довідки виданої Національною Гвардією України Військова частина [NUMBER] від 16.06.2024 року №1005 перебуває в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України з 20.05.2022 по теперішній час. Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved