Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування зазначивши наступне. З 2014 року він проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] у них народилася спільна дитина [PERSON] . Через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя з [PERSON] стало неможливим, у зв`язку з чим шлюбні стосунки були припинені, а їх син залишився проживати з ним. [PERSON] почала проживати окремо від своєї дитини, а з 2021 року вона взагалі самоусунулася від виховання та утримання малолітнього сина. Життям дитини вона не цікавиться, зв`язків з сином не підтримує. Він є єдиним піклувальником сина, самостійно здійснює за сином догляд, самостійно утримує та виховує сина. Фактично вважає себе одиноким батьком, що самостійно виховує сина. Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 березня 2023 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Він створив усі належні умови для проживання та розвитку сина, що підтверджується відповідними висновками працівників органу опіки та піклування. Навчанням дитини також цікавиться лише він, що підтверджується відповідною довідкою з навчального закладу. Встановлення судом факту самостійного виховання та утримання ним сина, має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому можливість оформити його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та забезпечить захист прав та інтересів його малолітнього сина. У зв`язку з цим просить суд встановити той факт, що він, [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просить залишити за ним. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що має сина [PERSON] 2015 року народження, з матір`ю якого проживав без реєстрації шлюбу, але спільне проживання було припинено та з 2021 року відповідач почала проживати окремо, а син залишився проживати з ним. Причиною розпаду їх сім`ї стало те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, які вона не змінила. Життям сина вона не цікавиться, раз на півроку відповідач зустрічається з сином, більше ніякої участі у житті, вихованні та утриманні сина вона не бере. Усі обов`язки по вихованню та утриманню сина покладені на нього. Він є самодостатньою людиною, тому ніякої матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина не потребує. Встановлення вказаного факту йому необхідно, оскільки надасть йому гарантії не бути мобілізованим та його син не буде, у зв`язку з цим, залишений напризволяще, без батьківського догляду, тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позові. Вважає, що його довірителем надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог. Такий юридичний факт має для позивача важливе юридичне значення і підтверджений іншим, крім судового, шляхом не може бути, тому просить суд позов задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Уманської міської ради Грохольська С.М. в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки дитина дійсно проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні. Мати дитини, відповідач по справі, участі у житті сина не бере, де вона перебуває невідомо, тому встановлення такого факту сприятиме захисту малолітнього [PERSON] . Також було встановлено, що позивач всіляко присвячує себе сину, тому не заперечує проти задоволення возову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває з позивачем у дружніх стосунках близько 15 років. Знає, що у нього є син, вихованням якого займається лише позивач по справі. Мати дитини поїхала кудись за кордон приблизно 6 років тому. Син позивача завжди зі своїм батьком і вдома, і на прогулянках і у спортивному залі тощо. Матері хлопчика вона ніколи не бачила і сам [PERSON] ніколи не говорив про свою маму. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем знайома близько 3 років і позивач майже весь час проводить зі своїм сином. Де мати хлопчика вона не знає, бачила її приблизно пів роки тому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подавала заяву, у якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність. Зазначила, що факти, викладені у позові відповідають дійсності. Також вказала, що проживає за кордоном та має іншу сім`ю, тому не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляли, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку. Суд, врахувавши позицію позивача, представника позивача, представника третьої особи, вислухавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Актовий запис про народження зроблено 09 вересня 2015 року за № 575. У відповідності до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 березня 2023 року № 109, було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , що також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, сформованим 24.02.2023 за № 2023/001690576. Згідно акту, складеного 20.05.2024 мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) та [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) підтвердили той факт, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином, [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному утриманні та вихованні батька. Мати дитини [PERSON] разом з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно довідки приватного закладу дошкільної та загальної середньої освіти «Українська дитяча академія», виданої 07.06.2024 вих. № 72, згідно наданої інформації [PERSON] , класного керівника 3 класу, учень 3 класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у закладі, пропусків без поважних причин немає. Дитину до закладу приводить і забирає батько, який і спілкується з педагогами, що навчають сина, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Згідно акту обстеження, складеного працівниками служби у справах дітей та затвердженого 31.05.2024 начальником служби у справах дітей Уманської міської ради, на підставі заяви [PERSON] , з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, у дитини є окрема упорядкована, облаштована сучасними меблями кімната, у якій є все необхідне для проживання, навчання, оздоровлення та виховання дитини [PERSON] . Також встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стосунки у сім`ї дружні та доброзичливі. Батько [PERSON] самостійно займається вихованням сина, утримує та матеріально забезпечує. Мати хлопчика не проживає з сім`єю з 2021 року, залишила сина з батьком, перетнула кордон України, з родиною стосунків не підтримує. Позивач звернувся до суду з цим позовом, оскільки встановлення факту проживання з ним його неповнолітньої дитини, йому необхідне для захисту саме дитини, оскільки мати малолітнього самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та участі у житті дитини, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, він може бути мобілізований, а син залишиться сам, так як його мати, відповідач по справі, проживає окремо у іншому місті, життям дитини не цікавиться. Станом на цей час питання про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, не вирішує. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно п.4 додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» документами, що підтверджують право на відстрочку особи, особи, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду є зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Отже, на даний час нормами спеціального законодавства визначений порядок отримання особою відстрочки від мобілізації, згідно з яким зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини є документом, який підтверджує право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому в інший спосіб встановлення такого факту законом не передбачено. Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 15 Сімейного Кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до\~ст.\~315\~ЦПК\~України,\~ у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідача, надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав, окрім того встановлення цього факту надає позивачу право на звільнення з військової служби. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження. За таких обставин суд вважає, що позов про встановлення факту самостійного виховання позивачем неповнолітньої дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Їх сімейні стосунки не склалися, у зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Також в судовому порядку було встановлено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] з одним із батьків». У відповідності до пояснень позивача та його представника, а також пояснень свідків, визнання відповідачем позовних вимог та її згода із обставинами, викладеними у позові, відсутності будь-яких заперечень зі її сторони, неявка на виклики до суду, не надання відзиву та не подання нею зустрічного позову, було підтверджено, що дійсно протягом близько чотирьох останніх років син виховується саме батьком, позивачем по справі, що було підтверджено також і представниками служби у справах дітей при розгляді в досудовому порядку питання доцільності встановлення факту самостійного виховання позивачем сина, тому суд вважає доведеним факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього [PERSON] , 2015 року народження, його батьком [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, але позивач на стягненні судових витрат не наполягав, а навпаки просив покласти такі витрати на нього

Outcome: approved