Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Адвокат Пустовойтова Л.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на їх дочку [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снятинського районного суду від 18.09.2025 було розірвано. Від спільного перебування у шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю в селі Княже Коломийського району. Позивачка самостійно здійснює догляд за донькою та її утримання. У позивачки з 01 травня 2023 року встановлена 2-га група інвалідності, стан здоров`я останньої не дозволяє забезпечити утримання доньки на належному рівні. Згідно із Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 із батька [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а також із [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 і до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , однак у вересні 2024 року виплати на утримання матері припинились, у зв`язку з досягненням дитиною трьохрічного віку. Позивачка вказує, що із часу прийняття вказаного рішення батько дитини час від часу давав додаткові кошти на додаткові витрати та лікування хворої дитини, а також деколи, коли навідував дочку купував продукти та солодощі, однак це було рідно і в недостатній кількості, а продукти і солодощі були або неналежної якості, або взагалі шкідливі для маленької хворої дитини. Однак із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дитини значно зросли, зокрема: значно зросли ціни на продукти харчування та на продовольчі товари, дитина хворіє, потребує постійного лікування та реабілітації на регулярній основі, отже витрати на лікування у даному випадку не можуть бути додатковими витратами, оскільки несуть не тимчасовий а регулярний характер, при цьому припинилися додаткові надходження на утримання матері, таким чином аліментів у розмірі 4000,00 грн. у місяць це дуже мало, отже матері, що сама є особою з інвалідністю, самій доводиться утримувати хвору дитину, що дуже важко. Отже, позивачка вважає, що розмір аліментів у сумі 4000,00 грн. в місяць для хворої дитини, яка постійно потребує особливого догляду і харчування не може покрити навіть чверті витрат, та вважає, що аліменти у сумі 9000,00 грн. майже повністю покриватимуть половину витрат на маленьку хвору дитину. Також позові позивачка посилалається на те, що у зв`язку із досягненням [PERSON] [INFO] трьох років, дохід [PERSON] зменшився, оскільки 16.09.2024 припинилися виплати у розмірі 2000,00 грн. аліментів на утримання дружини о досягнення дитиною трьох років, а витрати (враховуючи зріст цін) збільшилися. Таким чином матеріальний стан отримувача аліментів погіршився, що є підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Тому, представник позивача просить суд, збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2023 року з\~ [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання дочки [PERSON] [INFO] та у новому розмірі стягувати із [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат просить вчинити згідно із вимогами статті 141 ЦПК України. Стороною відповідача надано суду відзив на позовні вимоги, у якому [PERSON] зазначає, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про витрати, їх розмір, яких потребує дитина і, які б визначалися у розмірі 9000грн. 00коп., як просить позивач. Позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 9000 грн. 00коп. Крім того, відповідач вказує, що обставини про те, що позивач є особою з інвалідністю II групи, враховуючи дані довідки до акту МСЕК від 01 травня 2023 року, мали місце й на час прийняття судом рішення від 18 вересня 2023 року, за яким стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої доньки аліменти у розмірі 4000грн. 00коп., а тому вважаю, що на час звернення до суду з цим позовом, позивачем не доведені обставини про те, що на теперішній час погіршився стан її, як стягувача аліментів, здоров`я чи погіршився її матеріальний стан. Стороною позивача надіслано до суду відповідь на відзив, у якому повністю заперечили проти відзиву, просили позов задоволити, послалися на факт того, що у зв`язку із припиненням надходження аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у позивачки значно погіршився матеріальний стан, при цьому витрати на дитину значно збільшилися, а повноцінно працювати, щоб забезпечити дитину усім необхідним, у зв`язку із станом здоров`я дитини та її самої, позивачка не має можливості. А також стороною позивача щодо заперечень проти витрат на правничу допомогу зазначено, що право на правову допомогу, гарантоване Конституцією України (стаття 59), означає можливість кожної особи отримати правничі консультації та інші послуги для захисту своїх прав.\~Це право є одним з найважливіших для забезпечення справедливості та доступу до правосуддя. При цьому Кожен має право вільно обирати захисника своїх прав. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, щодо задоволення позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: [PERSON] та [PERSON] з 12.10.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від ). 18.09.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому будинку №334 від 11.04.2025 виданих Снятинською міською радою, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять: донька [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] [INFO] .. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов №335 від 11.04.2025 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить сім`ї [PERSON] проживають: [PERSON] [INFO] , її донька [PERSON] [INFO] , її батько [PERSON] [INFO] , її мати [PERSON] , [INFO] та її брат [PERSON] [INFO] . Згідно довідки МСЕК від 17.05.2023, [PERSON] [INFO] являється інвалідом ІІ групи з 01.05.2023 року, при цьому їй протипоказана робота пов`язана з тривалою ходою та стоянням. Із виписки №2563 із карти розвитку новонародженого, дитини [PERSON] [INFO] , клінічний діагноз новонародженої: дисплазія кульшових суглобів. Згідно із Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №8254/21 КНП «ІФ ОДКЛ ІФ ОР» у [PERSON] [INFO] , яка перебувала на лікуванні із 22.09.2021 по 04.10.2021 виявлено Жовтяницю неонатальну, патологічну; гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, синдром пригніченої центральної нервової системи та вегето-вісцелярних розладів, двобічний вроджений вивих стегон та інше Відповідно до Виписки №14635 із медичної карти стаціонарного хворого НДСЛ «ОХМАТДИТ» [PERSON] [INFO] , яка перебувала на лікуванні із 09.12.2021 по 31.12.2021 встановлено діагноз: Вроджений двобічний вивих стегон. Згідно консультативного заключення лікаря ортопеда-травматолога, діагноз [PERSON] [INFO] : двобічний вроджений рецидивуючий вивих стегон, стан після тривалого консервативного лікування. Згідно із Витягом з медичної карти стаціонарного хворого №1900 КНП Львівської ОР «Львівська обласна клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» пацієнту [PERSON] [INFO] встановлено діагноз вроджений двобічний вивих стегон та проведено операцію: відкрите вправлення вивихів, міотомія аддукторів обидвох стегон, встановлено кокситну гіпсову пов`язку, а також рекомендовано тривале післяопераційне лікування та тривалу реабілітацію. Згідно ЕПІКРИЗ №907, ЕПІКРИЗ №211, ЕПІКРИЗ №370 наданих медичним центром «РівнеМед» вбачається, що [PERSON] [INFO] перебувала на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 15.08.2022 по 19.08.2022, з 09.02.2023 по 13.02.2023 та з 08.03.2023 по 13.03.2023 з діагнозом: стан після тотального ендопротезування правого кульшового суглоба (16.08.2022), при цьому стан після тотального ендопротезування лівого кульшового суглоба (09.02.2023): стрептодермія, інфікування підшкірно жирової клітковини п/о рани лівого кульшового суглоба, виражене порушення функції опори та ходи лівої нижньої кінцівки. Відповідно до Виписки із реабілітаційної карти стаціонарного хворого №56 ОКНП «Буковинський центр відновного лікування та комплексної реабілітації дітей» від 14.02.2025, пацієнту [PERSON] [INFO] встановлено діагноз: наслідки ураження ЦНС, СПО лікування вивиху кульшових суглобів обох стегон, плосковальгусна установка колінних суглобів, затримка мовного розвитку, порушення ходи, проведено реабілітаційне лікування та рекомендовано продовження домашньої реабілітації та регулярне спостереження у лікарів невролога та ортопеда, а також рекомендовано повторний курс реабілітації. Згідно із Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 із [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також із [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] [INFO] стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року і до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . У вересні 2024 року виплати на утримання матері припинились, у зв`язку з досягненням дитиною трьохрічного віку. Відповідно до рішення 19.10.2023 було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання. Відповідно до Довідки №20234 від 31.03.2025 про стан заборгованості по аліментам, виданої Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно із даних АВСП на виконанні у виконавчій службі перебуває виконавчий лист №351/1749/23, виданий 21.11.2023 Снятинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення із [PERSON] у користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2025 немає. Згідно із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються із [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] 16.09.2021 трьох років, виданого Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.05.2025, заборгованість відсутня. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У правовій позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися\~за домовленістю між батьками\~або\~за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.\~Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184\~СК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції) Дана правова позиція міститься в\~Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово роз`яснював питання зміни розміру аліментів.\~Зміна розміру аліментів можлива у разі зміни матеріального або сімейного стану того з батьків, хто сплачує аліменти, або у разі зміни стану здоров`я дитини, якщо це впливає на її потреби.\~ З`ясувавши обставини справи в частині заявлених позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення таких вимог, а саме у розмірі 6000грн. 00коп. В іншій частині, як на думку суду, слід відмовити. Оскільки, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про витрати, їх розмір, яких потребує дитина (на харчування, одяг, навчання, книги, розваги, відвідування секцій, репетиторів тощо) і, які б визначалися у розмірі 9000грн. 00коп., як просить позивач. Крім того, суд враховує розмір щомісячного доходу відповідача, який офіційно не працює, розмір щомісячного доходу позивача, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, отже повинна отримувати державну допомогу, а також повинна отримувати допомогу на утримання дитини з інвалідністю, а також позицію відповідача, який не визнав вимоги про збільшення розміру аліментів, але не відмовляється від виконання обов`язку щодо утримання дитини, виконує його, враховуючи рішення суду від 19.10.2023 та інформацію органів ДВС. Крім того, відповідач не має інших утриманців. Під час розгляду справи, за результатами досліджених по справі доказів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 9000грн. 00коп., враховуючи його доходи. Крім того, суд звертає увагу, що обставини про те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, враховуючи дані довідки до акту МСЕК від 26.03.2019, мали місце й на час прийняття судом рішення від 17.05.2023, за яким стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дочки аліментів у розмірі 4000грн. 00коп.., а тому суд вважає, що на час звернення до суду з цим позовом, позивачем не доведені обставини про те, що на теперішній час погіршився стан її, як стягувача аліментів, здоров`я, при цьому суд враховує, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів 18.09.2023 значно зросли ціни на товари необхідні для дитини, а також суд враховує особливості догляду за дитиною з інвалідністю, а відповідно і більшу кількість витрат на догляд і виховання такої дитини, та бере до уваги, що із 16.09.2024, у зв`язку із припиненням стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000,00 грн., матеріальний стан отримувача аліментів погіршився. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах малолітньої дитини. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано копію Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №01/2025 від 04.04.2025р.( Акт виконання наданих правничих послуг від 04.04.2025р.), згідно якого вартість послуг адвоката складає 6000,00 грн. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зазначає, що справа про збільшення розміру аліментів є типовою, окрім того факт понесених витрат підтверджується лише Актом виконання наданих правничих послуг на суму 6000 грн., окрім того позовні вимоги задоволено частково. Таким чином, заявлений розмір витрат на професійну правову допомогу не відповідає критерію розумності, тому підлягають стягненню витрати в розмірі 3000 гривень. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved