Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача і просить стягнути з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором № 104848 від 11.01.2020 року, в сумі 18000,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14000,00 грн., та судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 11.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 104848 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 гривень; дата надання кредиту: 11.01.2020; строк кредиту: 22 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 18000,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14000,00 грн. Крім того, 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 11.01.2020 року їй зателефонували з невідомого номеру (095-509-70-35) телекомунікаційної компанії МТС, і повідомили, що це мобільна компанія Водафон телефонує з приводу заміни сім карти. Вона не погодилася на дану пропозицію, в цей час їй надійшло смс повідомлення, що через 60 хв. відбудеться заміна сім карти, на що вона уваги не звернула. Скриншот цього повідомлення до відзиву додає. Через годину після надходження цього повідомлення на її телефоні зник її номер, а залишився лише чіп без даних. Їй довелося купити нову сім карту, після чого вона відразу зателефонувала до оператора компанії МТС та повідомила про подію що сталася, на що їй було повідомлено, що це була робота шахраїв. До речі, її електронна пошта, як потім виявилося, в цей день також була «зламана», після її відновлення у неї на пошті з`явився лист в якому було повідомлено, що вона уклала кредитний договір. Зайшовши до реєстру «БЮРО КРЕДИТІВ» вона побачила, що на її ім`я було оформлено три кредити. Вона відразу звернулася з письмовою заявою до поліції, в якій повідомила про дане кримінальне правопорушення. Факт її звернення до поліції підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку № 3272 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.01.2020 року, а також Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12020200440000174 від 16.01.2020. Крім того т.в.о. начальника ГУ Національної поліції в Сумській області Тетяна Якименко видала довідку № 1319 від 17.02.2020 року, в якій зазначила, що дійсно ведеться слідство за її зверненням. Вона ще повідомила кіберполіцію про даний факт злочину, її звернення було зареєстроване під № 70372 від 16.01.2020 року, копію відповіді на її звернення вона додає до відзиву. Додатково повідомляє, що 07.07.2020 року від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» їй надійшов лист з повідомленням, що кредит на її ім`я був оформлений шляхом дій шахраїв, тому даний кредит був анульований та заборгованість перед компанією відсутня. Це одне з підприємств, яке оформило 11.01.2020 року на неї кредит без її згоди. Повідомляє суд, що 01.10.2022 року між нею [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та відповідно зроблено актовий запис під № 621. Після реєстрації шлюбу було присвоєно їй прізвище [PERSON] . За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При «наче укладенні кредитного договору» з нею ТОВ «ЗАЙМЕР» не дотрималося вимог ст. ст. 626, 638 ЦК України, а саме, не було отримано її згоди на укладення договору і відповідно з нею не було досягнуто згоди з усіх його істотних умов. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами третьою та п`ятою статті 203 ЦК України. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Враховуючи вищевикладене вважає, що договір про надання фінансового кредиту № 104848 від 11.01.2020 є недійсний, так як був підписаний шахраями, тобто був укладений злочинним шляхом без її згоди на його укладення. Просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відмовити повністю. Від представника позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пахомчука С.В., до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , в якій зазначено, що Кредитний договір з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (далі - Правила). Уклавши договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Первісного кредитора та є в загальному доступі. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Тому кредитний договір, який укладений між сторонами в електронній формі має силу до говорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Також додатково повідомляють суд про алгоритм дій при укладанні кредитного договору. В результаті, пройшовши весь алгоритм дій при укладенні кредитного договору вищевикладене є підтвердженням того, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу Відповідачем на сайт Кредитодавця за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Кредитодавцем не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Окрім цього зазначають, відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого про я вив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Щодо заяви про вчинення кримінального правопорушення. Як зазначає відповідач, 15.01.2020 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до поліції, в якій повідомила про вчинення кримінального правопорушення. Факт звернення до поліції підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку № 3272 при прийняття і реєстрацію заяви повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.01.2020 р, а також Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12020200440000174 від 16.01.2020 року. По-перше, подання заяви про вчинення кримінального правопорушення саме по собі не є підтвердженням факту відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору. Заява є лише підставою для початку досудового розслідування, а не встановлення факту злочину чи визнання угоди недійсною. По-друге, внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, не означає автоматичного підтвердження обставин, викладених у заяві. Досудове розслідування є лише етапом встановлення істини, а не доведеним фактом шахрайства. По-третє, відсутність наданих [PERSON] документів, які б підтверджували результат закінчення досудового розслідування та позитивного розгляду заяви, свідчить про те, що Досудове розслідування було проведене, але за його результатами не встановлено факту вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~на які\~вона посилається,\~і ці\~докази мають\~бути достатніми\~та належними. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України,\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Будь-які\~заяви чи\~аргументи відповідача,\~які не\~підкріплені конкретними\~доказами,\~є юридично\~необґрунтованими та\~не можуть\~бути прийняті\~судом як\~належний доказ. Зважаючи на вищенаведене, заяву відповідача про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення необхідно розглядати виключно як припущення, яке не підтверджується жодними належними доказами. Тому цей факт не може бути підставою для визнання недійсності або неукладання кредитного договору. Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У своїй позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, 09.04.2025 року від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн., розгляд справи проводити без виклику сторін та проти заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених раніше у відзиві на позов та просить справу розглядати без її участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. З індивідуальної частини наданого позивачем договору про надання фінансового кредиту № 104848 вбачається, що 11.01.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 104848 про надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту (а. с. 12). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 22 днів, тобто до 01.02.2020 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % в день. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 104848, підписаною директором позивача, 11.01.2020 року [PERSON] надано кредит згідно з Кредитним договором № 104848 від 11.01.2020 року. Заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» станом на 04.12.2024 складає 18000,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 4000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 14000,00 грн. (а. с. 8). У матеріалах справи є інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025, відповідно до якої 11.01.2020 за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 4000 грн (а. с. 17). 28.10.2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а. с. 13). Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 104848 від 11.01.2020 (а.с. 9). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020200440000174 вбачається, що 11.01.2020 року невстановлена особа шахрайським шляхом, зловживаючи довірою отримала грошові кошти, шляхом отримання позики в онлайн установах з надання кредитів, а саме: «Качай гроші», «Форза» та «Форза24» на ім`я [PERSON] , 1993 р. н., використовуючи її мобільний додаток на загальну суму 18000 грн., завдавши останній матеріальної шкоди на заявлену суму (а. с. 55). Викладене також підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку № 3272 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.01.2020 року (а. с. 54). Відповідно до довідки т.в.о. начальника ГУ НП в Сумській області Тетяни Якименко № 1319 від 17.02.2020 року, вбачається, що Сумським ВП ГУ НП в Сумській області було розглянуто звернення, яке було зареєстроване згідно вимог чинного законодавства в журналі ЄО № 5132. Попередньо результати перевірки: під час перевірки було підтверджено та за зверненням відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України за № 12020200440000174 від 16.01.2020 року та по факту цього проводиться перевірка (а. с. 56). Крім того, про вказане кримінальне правопорушення відповідач повідомила кіберполіцію, її звернення було зареєстроване під № 70372 від 16.01.2020, що підтверджується копією відповіді на звернення [PERSON] (а.с.ю57). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Крім того, за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд звертає увагу, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань (Постанова КГС ВС від 22.08.2024 у справі № 916/735/23). У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав виписку з особового рахунка за кредитним договором № 104848, однак вказаний документ підписаний самим позивачем, який не був стороною кредитного договору та фактично кредитні кошти відповідачу не видавав. Також, позивач зазначає, що на виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів та на підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025, відповідно до якої 11.01.2020 на картковий рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що, на думку позивача, є доказом видачі кредитних коштів. Проте, позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором від 11.01.2020 року, а також доказів, що платіжна картка № [NUMBER] належить [PERSON] . Слід зазначити, що Інформаційна довідка від 10.01.2025 року, що видана ТОВ «Платежі Онлайн», не містить інформації кому і на якій підставі вона видана, не містить даних повного номера платіжної картки, прізвища ім`я та по батькові власника банківської картки та не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме [PERSON] . За таких обставин у суду відсутні підстави вважати Інформаційну довідку від 10.01.2025 року належним, допустимим та достовірним доказом, що підтверджує перерахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 4000,00 грн., за кредитним договором від 11.01.2020 №104848. Відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Слід зауважити, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, не надав належних та допустимих доказів, первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту укладення договору споживачем із відповідним ідентифікатором підпису особи, а, отже і дійсності кредитних відносин, розрахунку заборгованості відповідача перед первісним кредитором, здійснення нарахувань по вказаному кредитному Договору. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.07.2021 в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29.09.2022 в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу відповідачці кредитних коштів, користування нею кредитними коштами, проведення споживачем оплати (за наявності платежів) на погашення кредитної заборгованості, а також правильності проведеного позивачем розрахунку боргу, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки в задоволені позову відмовлено, то відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed