Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] по стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 08.11.2023 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 55338770, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 8000 грн. 26.03.2024 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 2603, відповідно до якого, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошових вимог по відношенню до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 55338770. Відповідач взяті на себе зобов`язань не виконала та станом на 02.04.2025 заборгованість [PERSON] становить 26888 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість за відсотками 18888 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, з підстав, викладених у позові та просить його задовольнити. У судове засідання, призначене на 19.06.2025 відповідач не з`явилась. Представником відповідача [PERSON] подала відзив на позов в якому вона зазначає, що позивачем не доведено, що між сторонами укладено кредитний договір та відповідач отримала кредит в сумі 8000 грн. Також позивачем не надано доказів того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», як до фактора, перейшло право грошової вимоги саме до [PERSON] за кредитним договором. Просить врахувати зазначені обставини та у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 08.11.2023 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 55338770. Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (надалі «кредит») позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором. Згідно п. 1.2, п. 1.3. договору, тип кредиту: фінансовий кредит. Загальний розмір (сума) кредиту: 8000 грн. Кредит надається строком на 89 днів (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту: 05.02.2024 року (п.1.5, п.1.6 договору). Відповідно до п.1.7 договору, позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: з 1-го по 14-й день користування кредитом - 1,0000 %, в сумі 1120,00 грн., термін оплати 22.11.2023 року; з 15-го по 89-й день користування кредитом - 3,5000 %, в сумі 21000 грн., термін оплати 05.02.2024 року. У разі відсутності змін щодо строку кредитування, встановленого п. 1.5 Договору, розмір процентної ставки, встановленої п. 1.7 Договору, залишається незмінним (п.1.8 кредитного договору). Кредитний договір № 55338770 був укладений в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до\~ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що грошові кошти в сумі 8000 грн. були перераховані саме [PERSON] . З наданого позивачем кредитного договору № 55338770 вбачається, що [PERSON] отримала суму кредиту в розмірі 8000 грн. та екземпляр договору від 08.11.2023, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Крім того, позивачем надано копію квитанції з якої вбачається, що 08.11.2023 на картковий рахунок № [NUMBER] ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» було перераховано кошти в сумі 8000 грн. за кредитним договором № 55338770. Також судом встановлено, що 26.03.2024 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 2603, за умовам якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набув статусу кредитора та отримав право грошових вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як зазначено в ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумнийстрокдоказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У відзиві на позов представник відповідача вказує, що позивачем не надало доказів того, що до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право грошової вимоги саме до [PERSON] . Суд не погоджується з такою позицією, оскільки позивачем до позовної заяви та договору факторингу № 2603 від 26.03.2024 додано Додаток № 1 в якому зазначено Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за даними договорами, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 55338770 від 08.11.2023 на загальну суму 26888 грн. Згідно\~статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Отже, до позивача, відповідно до укладеного договору факторингу № 2603 перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитний договір № 55338770 від 08.11.2023. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зазначає, що станом на 02.04.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 55338770 від 08.11.2023 становить 26888 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість за відсотками 18888 грн. Борг за відсотками в сумі 18800 грн. розрахований за 89 календарних днів з відсотковою ставкою 1,00% в день за 15 днів (8000 грн. х 1,00% х 15 днів) = 1200 грн., за 75 календарних днів з відсотковою ставкою 3,5% в день (8000 грн. х 3,5% х 75 днів) = 21000 грн., що обумовлено п. 1.7.1. кредитного договору № 55338770. У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 55338770. Стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростований. На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст.ст.\~12, 81 ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач уклавши кредитний договір № 55338770 від 08.11.2023, була ознайомлена з умовами кредитування, строком надання кредитних коштів, терміном їх повернення, процентами за користування кредитними коштами. Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом, що узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Тобто, підписавши договір, шляхом виготовлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач з такими умовами кредитування погодилась. Оскільки відповідач не виконувала умови договору, а тому виникла заборгованість. Позивачем надано детальний розрахунок заборгованості, який у суду не викликає жодного сумніву. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок відповідач суду не надала. Враховуючи процес змагальності, відповідач зобов`язана була спростовувати доводи і твердження позивача, подавши свої докази. Відповідач та її представник будь-яких доказів не подали, надані позивачем розрахунки не спростували, а лише обмежився поданою відзиву на позов. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є правомірними і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В ч.3 ст.137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник адвокат Богомазом А.П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 250331-2Ш від 31.03.2025, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу. Проте вказані документи не містять часу який був адвокатом витрачений на здійснення вказаної послуги, так само і вартості такого часу. В розрахунку зазначено тільки закальна сума 7000 грн. та перелік послуг, що включається в цю суму. Інформація, яка міститься в розрахунку суми судових витрат, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Отже, позивач не надав суду документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги у зв`язку із чим судові витрати на оплату правничої допомоги суд визнає непідтвердженими та таким, що не підлягають стягненю. Саме такого висновку дійшов ВС у Постанові від 23 листопада 2020 року, справа № 638/7748/18.

Outcome: approved