Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, понесеної в результаті ДТП. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 березня 2018 року о 21 год 25 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги по вул. Миколаївське шосе на головну дорогу по пл. Перемоги у м. Херсон, не надав дорогу т/з «Nissan Interstar», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення і в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/7440/18 від 11 травня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у сумі 340 грн. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням власнику транспортного засобу «Nissan Interstar», реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 86179,67 грн. ПАТ «СГ «ТАС», з якою [PERSON] укладено договір страхування цивільної відповідальності, було сплачено 65000 грн. в рахунок відшкодування збитків, понесених в результаті ДТП. Таким чином матеріальні збитки складають 21179,67 грн., які підлягають стягненню з відповідача. За таких обставин, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, понесені в результаті ДТП в розмірі 21179,67 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся, представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Відповідач повідомлявся про дату та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток. Відповідно до відмітки на потовому відправленні - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив відповідачем не подано. Враховуючи неявку відповідача та згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Враховуючи наведене справа розглядалась у відсутності сторін. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11.05.2018 року у справі №766/7440/18, 09 березня 2018 року о 21 год 25 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги вул. Миколаївське шосе на головну дорогу пл. Перемоги у м. Херсон, не надав дорогу т/з «Nissan Interstar», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення і в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушень, передбаченим ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.( ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням власнику транспортного засобу «Nissan Interstar», реєстраційний номер [NUMBER] , складеного СПД-СОТ [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 86179,67 грн. Позивачем зазначено, що страховою компанією сплачено 65 000 грн. в рахунок відшкодування збитків, понесених в результаті ДТП, тому матеріальні збитки, які він поніс внаслідок ДТП складають 21\~179,67 грн. Згідно із роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому суд вважає, що відповідач має відшкодувати шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду Статтею 30 ч. 3 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 25.05.2021 року та ордеру серії ВТ № 1057482 від 10.01.2025 року представляла адвокат Лодига Марина Тарасівна. Згідно ату про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 25.05.2021 року сторони договору дійшли згоди щодо розміру гонорару на правову допомогу та вартості послуг адвоката, яка складає 3000 грн. Згідно копії квитанції прибуткового касового ордеру від 27.12.2021 року Терещенко Ю.М. оплачено послуги згідно договору про надання правової допомоги від 25.05.2021 року в сумі 3000 грн. Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником відповідача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Крім того, за правилами ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача за сплачений судовий збір суму 908,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., а всього 3908,00 грн.

Outcome: approved