Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

В квітні 2025 року позивач - [PERSON] звернулася в районний суд [PERSON] , треті особи: відділ (центр) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Межівської селищної ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Межівської селищної ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 липня 2009 року між нею і [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Синельнівського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис №08. Шлюб розірвано рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2012. У шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Донька має інвалідність підгрупи А, що підтверджується медичним висновком №3 від 07.06.2023 року.Після розірвання шлюбу з відповідачем не спілкується, він не підтримує зв`язок з донькою. 21 лютого 2025 року звернулася до Відділу (центру) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Межівської селищної ради з заявою про реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації позивача, але у реєстрації доньки було відмовлено у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. В наданій суду письмовій заяві позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі. Третя особа - Відділ (центр) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Межівської селищної ради надала письмове пояснення, в якому зазначено, що батько дитини [PERSON] не надав згоду на реєстрацію її місця проживання тому у реєстрації місця проживання за заявою від 21 лютого 2025 року було відмовлено. Вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Межівської селищної ради надала клопотання щодо розгляду справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, певний час живуть окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2010 року вбачається, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивачки [PERSON] , є [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію місця проживання особи від 21.02.2025 року. (а.с.11). Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд,

Outcome: approved