Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договору дарування грошових коштів від 23.01.2018 та додаткового договору від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.07.2016 відповідач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про визнання недійсним доручення від 18.05.2001, договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2001 та витребування із незаконного володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] . За результатами тривалого розгляду зазначених позовних вимог [PERSON] у цивільній справі №752/10892/16-ц судом було прийнято посвідчену заяву позивача про відмову від позову. При цьому, позовні вимоги останнього у цій справі ґрунтувалися виключно на його відсутності на території України впродовж періоду 1993-2005 років, хоча такі твердження [PERSON] були неправдивими та документально спростовувалися. [INFO] померла мати відповідача [PERSON] , станом на момент смерті якої опікуном відповідача був позивач [PERSON] . Відповідач у своїй позовній заяві в межах цивільної справи №752/10892/16-ц стверджував, що позивач приховав (та продовжує приховувати) від нього факт успадкування ним квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій. Однак, ця інформація також не відповідала дійсності оскільки [PERSON] особисто передавав всі пов`язані зі спадкуванням документи відповідачу та його адвокатам відразу після їх отримання. Доказом цього була наявна в матеріалах справи №752/10892/16-ц копія свідоцтва про спадщину за законом. При цьому, у зв`язку із тим, що спадкоємцями померлої також були її батьки, які відповідно до свідоцтва про право на спадщина за законом, відмовились від своїх часток на користь відповідача, та які, виходячи навіть з доданих останнім до свого позову матеріалів, спілкувалися та підтримували зв`язок з останнім. А отже, твердження [PERSON] у своїй позовній заяві по згаданій вище справі щодо необізнаності відносно спадкового майна не відповідали дійсності. Як стверджував у своїй позовній заяві [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] знаходився на його повному матеріальному утриманні, та мав намір продовжувати забезпечувати своє існування за рахунок останнього і на сьогодні, то вказана вище позовна заява була виключно засобом маніпуляції та своєрідного шантажування позивача з метою отримання матеріального забезпечення. З поміж іншого, своїми діями відповідач порушував права позивача на вільне користування, володіння та розпорядження своїм майном, знаючи, що позивач з урахуванням тяжкого фінансового становища мав намір продати квартиру. Вказані обставини були дослідженні під час розгляду цивільної справи №752/10892/16-ц та [PERSON] , розуміючи свою хитку позицію запропонував позивачу відмовитись від своїх позовних вимог за умови дарування йому грошових коштів від продажу квартири. Так, і з`явилися оскаржувані договір дарування грошових коштів від 23.01.2018 та додатковий договір від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017. Проте, 08.02.2023 шляхом отримання смс-повідомлень від суду щодо призначення до розгляду цивільної справи №752/29450/21, позивач довідався про те, що [PERSON] подав позов про стягнення з нього грошових коштів за вказаними договорами. Оспорюваний договір дарування грошових коштів від 23.01.2018 було укладено в результаті тиску з боку [PERSON] на позивача, так як він разом із старшим братом [PERSON] незаконним шляхом упродовж певного періоду здійснили відчуження спільних активів без згоди [PERSON] (перелік вказано в договорі). Для цього було додано позов до Голосіївського районного суду міста Києва та створено реальний плацдарм для здійснення тиску на [PERSON] з метою отримання коштів, оскільки останній, в силу скрутного фінансового становища, відмовлявся і надалі утримувати братів, які не мають і не мали жодного офіційного джерела доходів. Також, за змістом договору, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) Черкасовою Н.Б. 15.09.2017, за реєстровим №3779, 3780, було зазначено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] , та відповідно вступу сторонами договору в права спадщини, всіма доступними активами сторони розпоряджалися в інтересах сім`ї згідно з чинним законодавством. У договорі сторони підтвердили наявність неврегульованих позицій щодо частини активів, деякі з яких, в тому числі увійшли до спадкової маси, станом на дату укладення договору, зокрема, вирішення суперечки між [PERSON] та [PERSON] щодо права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Водночас, за змістом згаданого договору майже всі зобов`язальні пункти стосувалися саме [PERSON] старшого та [PERSON] молодшого, тобто саме вони без відома та без згоди [PERSON] , як співвласника, здійснили відчуження активів, корпоративних прав та перерозподіл корпоративних прав. На переконання позивача, задля прискорення процесу отримання від нього коштів будь-якою ціною, знаючи, що в силу економічної ситуації та його скрутного становища, відповідачем було запропоновано відмовитися від позову по цивільній справі №752/10892/16-ц задля спонукання передачі йому коштів. Разом з тим, відповідач сам оцінив вищевказану квартиру з власних вподобань, навіть не оглядаючи її, визначив вартість за квадратний метр та поставив певні умови задля продажу. Так з`явився додатковий договір від 23.01.2018 до договору, посвідченого 15.09.2017 приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б., результатом якого стала умова щодо укладення договору дарування грошових коштів. Відповідно, того ж дня між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №126. За умовами вказаного договору дарувальник зобов`язався передати в дар в майбутньому обдаровуваному, а останній прийняти у дар грошові кошти у розмірі 12898800 грн, що еквівалентно 450 000 дол.США по середньому банківському курсу купівлі на день укладення договору. Договором було передбачено, що дарунок передається в момент настання відкладальної обставини і цією обставиною є: або день укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між дарувальником та третьою особою, та, відповідно, фактичне отримання грошових коштів за договором купівлі-продажу від третьої особи; або не пізніше 01.12.2018. При цьому, умова продажу квартири, була передбачена у додатковому договорі від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017, а в самому договорі дарування знайшла своє відображення умова про усвідомлення сторонами того, що задля настання відкладальної обставини вони разом вирішують питання щодо закриття провадження по справі №752/10892/16-ц, зняття арешту з квартири. Вказаний вище договір дарування грошових коштів та додатковий договір від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017 позивач уважає такими, що були вчинені під впливом омани, обману, насильства, під впливом важкої обставини тощо. А саме, вказував, що [PERSON] було подано штучний позов до суду, арештовано майно та створено реальний плацдарм для здійснення тиску на позивача з метою отримання коштів, оскільки останній, в силу скрутного фінансового становища, відмовлявся і надалі утримувати відповідача, який не має і не мав жодного офіційного джерела доходів в силу відсутності будь-якої трудової діяльності. Укладення оспорюваних договорів позивач назвав єдиним способом повернення активів та/або отримання компенсації за них, щодо яких відповідач із старшим братом [PERSON] незаконно здійснили відчуження без відома позивача. Відтак, [PERSON] у своїй позовній заяві посилався на те, що важкими обставинами, які спонукали позивача до укладення оскаржуваних договорів були обставини, які створені навмисно та, які призвели до фактичного порушення права власності позивача. [PERSON] своїми діями фактично позбавив позивача вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, та таким чином примусив останнього до укладення договорів. При цьому вказував, що вказані вище договори не відповідають правовій природі договору дарування, оскільки у даному випадку вони не мали на меті дарування власних коштів з боку позивача, а лише визначали порядок передачі частини коштів відповідачу від реалізації квартири за умови її продажу за ціною, визначеною самим відповідачем та вирішення питання з боку останнього щодо закриття штучно ініційованого технічного провадження у цивільній справі №752/10892/16-ц. Таким чином, посилаючись на положення статтей 203, 215, 717 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просив суд визнати недійсним договір дарування грошових коштів від 23.01.2018, що укладений між сторонами та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. за реєстровим №126, а також визнати недійсним додатковий договір від 23.01.2018до договору, посвідченому 15.09.2017 приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. за реєстровим №3779, 3780, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року матеріали за вказаною позовною заявою [PERSON] було передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2024 для розгляду цивільної справи №363/1510/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року прийнято позовну заяву до свого розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Також, судом було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [INFO]. 04.06.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником [PERSON] , у якому останні просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Заперечуючи проти позову, відповідач у першу чергу указував на те, що посилання позивача на обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги [PERSON] у цивільній справі №752/10892/16-ц не можуть бути предметом розгляду в межах даної судової справи. Зазначав, що в ході розгляду цивільної справи №752/10892/16-ц від його імені подавалася нотаріально посвідчена заява про відмову від позову за підписом сторін, за змістом якої було зазначено, що вони дійшли згоди в питанні мирного врегулювання виниклого спору в позасудовому порядку шляхом продажу спірної квартири третій особі та розподілу отриманих коштів, про що між ними було укладено окрему додаткову угоду від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017, а також договір дарування грошових коштів в майбутньому. Також, в межах тієї цивільної справи сторонами було подано до суду нотаріально посвідчену заяву, за змістом якої останні зазначили, що відповідач, тобто [PERSON] , який являється власником квартири [ADDRESS] , з урахуванням попередніх переговорів між ними та позивачем ( [PERSON] ) досяг домовленості із третьою особою про продаж спірної квартири, у найближчі строки. Тобто, позивач своїми твердженнями фактично вводить суд в оману та замовчує перед судом справжні обставини, за яких [PERSON] погодився подати такі заяви в межах згаданої судової справи. Таким чином, спочатку маючи статус відповідача у справі №752/10892/16-ц [PERSON] з метою мирного врегулювання спору з [PERSON] в позасудовому порядку підписав нотаріально посвідчені заяви та заявляв, що спір між сторонами було врегульовано шляхом укладання оспорюваних договору дарування грошових коштів та додаткової угоди, а потім після спливу 6 років подає позов про визнання їх недійсними. Вказував, що наведені позивачем підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів не є тими обставинами, з якими закон пов`язує можливість визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України з обставин вчинення особою правочину під впливом тяжкої для неї обставини та вчинення правочину на умовах вкрай невигідних для неї. Оспрювані договори, які були нотаріально посвідчені, містять підтвердження про те, що вони укладались на вигідних для сторін умовах і не були результатом впливу тяжких обставин, та відповідно дарувальник - [PERSON] підтвердив, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства. Водночас, відповідач наголошував на тому, що тяжкі обставини при укладанні договору дарування грошових коштів були саме у нього, оскільки саме він змушений був звернутися до суду із позовом у справі №752/10892/16-ц задля захисту своїх порушених прав. Тому, після невиконання позивачем свого обов`язку за укладеним договором [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів за цим договором, де у цивільній справі №752/29450/21 було ухвалене судове рішення, після пред`явлення до примусового виконання якого [PERSON] ініціював спір в межах даного судового провадження. Таким чином, дії останнього щодо оспорювання вказаних вище договорів свідчить про зловживання ним своїх процесуальним правом з метою уникнення виконання згаданого судового рішення про стягнення грошових коштів. Разом з тим, відповідачем [PERSON] через свого представника [PERSON] було подано до суду заяву про застосування позовної давності, у якій останній посилався на пропуск позивачем строків для звернення до суду із цим позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача - [PERSON] та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. У липні 2024 року на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса КМНО Шевченко Д.Г. надійшли пояснення щодо позову, у яких остання заперечували проти вимог [PERSON] та просила суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень приватний нотаріус посилалась на те, що нею на звернення сторін було посвідчено у встановленому законом порядку укладення між ними оспорюваного договору дарування грошових коштів. Заперечень у останніх щодо кожної з умов правочину не було, дійсні наміри кожної з сторін до вчинення правочину, який посвідчувався нею, було встановлено, сторони однаково розуміли значенням, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи на договорі. 18.11.2024 на адресу суду від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких останній вже вказував на те, що оспорювані договори є взаємопов`язаними і мали на меті не лише безпосереднє дарування грошових коштів, а врегулювання питання поділу спадкового майна між сторонами за рахунок продажу квартири [ADDRESS] , за певною ціною. Тому, сторона позивача вказала, що договір дарування грошових коштів від 23.01.2018 мав на меті не безоплатну передачу грошових коштів, а врегулювання спору щодо спадкового майна та був по суті удаваним правочином, проте, саме така правова конструкція була використана на умовах відповідача. На удаваність правочину також вказує той факт, що оскаржуваний договір дарування та додатковий договір до договору між спадкоємцями були укладено в один день, та підтверджує, що оскаржуваний договір дарування мав обов`язкову умову - продаж квартири за ціною 15000000 дол.США. Проте, попередній покупець відмовився купляти цю квартиру за вказаною ціною, що спричинило необхідність пошуку нового покупця. У поясненнях представник позивача зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.05.2019 згадана квартира була продана лише за 6004000 грн, що було еквівалентно 227682 дол.США, а отже продати квартиру за обумовлені 1500000 дол.США та подарувати відповідачу 450000 дол.США для вирішення спору щодо спадкового майна позивач не зміг. Вказана подія є істотною та вирішальною для розгляду справи по суті. Відтак, позивач при укладенні спірного договору дарування грошових коштів від 23.01.2018 помилився щодо суми коштів, які він отримає від продажу квартири і зазначена помилка залежала від третьої особи, яка не виконала обіцянку придбати квартиру. У зв`язку із цим, представник позивача вказував на визнання договору недійсним на підставі помилки, неправильного сприйняття особою фактичних обставин правочину та його правової природи. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року, занесеної до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні. Представник позивача у в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на обставини, що викладені у поданому до суду відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] у судовому засіданні, яке було призначено 27.02.2025 року, проти позовних вимог [PERSON] заперечував, пославшись на те, що він був свідком укладення оспорюваних договорів з братами, де кожен надав добровільну згоду. Пояснив, що позивач не виконав свої обов`язки і його позиція після укладення цих договорів [PERSON] не зрозуміла. У наступні судові засідання третя особа не зявилась, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус КМНО Шевченко Д.Г. у судове засідання не з`явилася, однак, разом із поданими до суду поясненнями щодо позову направила клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, де також просила врахувати фактичні обставини справи, що викладені у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення статті 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статтей 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №752/10892/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійним доручення, посвідченого 18.05.2001 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим О.М., за реєстровим №206 виданого на ім`я [PERSON] , від імені [PERSON] , [INFO] , визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федорішиною А.Г. 15.06.2001 та зареєстровано в реєстрі за №1879, та витребування із незаконного володіння квартири [ADDRESS] . 23.01.2018 приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. було посвідчено складену від імені [PERSON] та [PERSON] заяву до Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/10892/16-ц про відмову [PERSON] від позову, де останні зазначали, що протягом розгляду справи вживали заходів для мирного врегулювання спору та дійшли згоди в питання мирного врегулювання виниклого спору в позасудовому порядку шляхом продажу спірної квартири та розподілу отриманих коштів, про що між ними було укладено додаткову угоду від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017, а також договір дарування грошових коштів в майбутньому, строк дарування по якому настає в день укладення договору купівлі-продажу спірної квартири (а.с.116-117, т.1). Того ж дня приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. було посвідчено аналогічні за змістом складені [PERSON] та [PERSON] заяву про відмову від позову та клопотання про скасування заходів забезпечення позову (а.с.114-116, 118-119, т.1). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2018 закрито провадження у справі №752/10892/16-ц, на підставі статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та у зв`язку із поданням Щербанем Є.Є. заяви про відмову від позовних вимог. Також, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2018, постановленою у цивільній справі №752/10892/16-ц, було задоволено заяву сторін у цій справі, скасовано заходи забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали суду від 14 липня 2016 року та знято арешт з квартири [ADDRESS] Так, з наданої суду копії договору від 15.09.2017, укладеного між [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. за реєстровим №3779, №3780, убачається, що останні засвідчили, що 03.11.1996 трагічно загинули [PERSON] та [PERSON] , після смерті яких та, відповідно, вступу сторонами договору в права спадщини, всім доступними активами сторони розпоряджалися в інтересах сім`ї згідно з чинним законодавством. Сторони підтвердили наявність неврегульованих позицій щодо частини активів, деякі з яких, в тому числі, увійшли до спадкової маси, станом на дату укладення вказаного договору, зокрема, вирішення суперечки між [PERSON] та [PERSON] , [INFO], щодо права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За змістом пункту 1 вказаного договору його сторони врегулювали вирішення суперечки між [PERSON] та [PERSON] , [INFO], щодо права власності на вищевказану квартиру. А саме, зазначали, що на момент укладення цього договору [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , та у судовому провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходилась судова справа №752/10892/16-ц, об`єктом спірних відносин за якою була дана квартира. Згідно пунктів 1.1-1-4 вказаного договору його сторони погодили, що у рамках раніше обумовлених домовленостей, [PERSON] заявив клопотання про перенесення судової справи №752/10892/16-ц, призначеного 22.08.2017 на термін не менше 3-х місяців, а [PERSON] підтримав дане клопотання. Сторони домовились до дати наступного засідання (яке буде призначено після 22.08.2017) здійснювати пошук покупця на квартиру за ціною 3500 дол.США за квадратний метр (з правом зниження вартості для потенційних покупців до 3000 дол.США), з урахуванням загальної фактичної площі квартири 575 кв.м. Домовилися, що у разі продажу квартири, [PERSON] отримує суму у розмірі 560000 дол.США, а витрати на податки та збори, які понесе [PERSON] при здійсненні відчуження квартири, не перевищать 3,5% від 560000 дол.США, при цьому правова схема отримання грошових коштів [PERSON] буде повністю відповідати законам України. За змістом пунктів 1.5, 1.6 договору було визначено, що уразі якщо в термін передбачений пунктом 1.1 цього розділу квартира не буде продана, сторони проведуть додаткові переговори для укладення додаткового договору до цього договору. Вказали, що оскільки дана квартира знаходиться під арештом в рамках цивільної справи №752/10892/16-ц, [PERSON] в день здійснення операції з відчуження і/або отримання [PERSON] суми в розмірі 560000 дол.США, зобов`язується підписати нотаріальну заяву про те, що у нього відсутні будь-які претензії до [PERSON] щодо продажу квартири і нотаріальна заява про відмову від позовних вимог у судові справі №752/10892/16-ц. При цьому, правова схема отримання [PERSON] коштів повинна бути законною. Сторони домовилися, що відмова від позовних вимог у судовій справі №752/10892/16-ц і, відповідно, зняття арешту, здійснюється в день здійснення операції з відчуження. До цього ж моменту і/або у випадку дотримання сторонами пункту 1.5 цього договору, [PERSON] гарантує зі свого боку, що не робитиме ніяких активних дій в рамках процесу по справі №752/10892/16-ц. При цьому, в разі, якщо потенційний покупець квартири наполягатиме на попередньому зняті арешту з квартири та відмові від позовних вимог у судовій справі №752/10892/16-ц, тобто до моменту здійснення операції з відчуження, [PERSON] гарантує зі свого боку здійснення даних дій, а [PERSON] , в свою чергу, гарантує отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 560000 дол.США від фактичного продажу квартири в момент отримання коштів від покупця. Як передбачалося у пунктах 1.7, 1.8 зазначеного договору, [PERSON] зобов`язався подати до Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/10892/16-ц заяву про відмову від позовних вимог у разі дотримання умов, передбачених пунктом 1.6. [PERSON] заявив і гарантував, що в майбутньому - після продажу квартири і отримання ним грошових коштів від продажу в розмірі 560000 дол.США, не висуватиме жодних претензій і позовів, заяв в правоохоронні органи щодо квартири ні до [PERSON] , ні до третіх осіб (а.с.12-19, т.1). Окрім того, 23.01.2018 між [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], також було укладено додатковий договір до вищезгаданого договору від 15.09.2017, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б., у якому його сторони домовились викласти розділ 1 основного договору у новій редакції. А саме, у нові редакції пункту 1.1. основного договору його сторони зазначили, що y рамках раніше обумовлених домовленостей, [PERSON] заявив клопотання про перенесення судового провадження №752/10892/16-ц, призначеного 24.11.2017, а [PERSON] підтримав дане клопотання. За пунктом 1.2 нової редакції договору вказано, що «Раніше сторони домовилися до дати наступного засідання здійснювати пошук покупця на квартиру за ціною 3500 дол.США за квадратний метр (з правом зниження вартості для потенційних покупців до 3000 дол.CШA), з урахуванням загальної фактичної площі квартири - 575 кв.м. [PERSON] повідомляє [PERSON] і [PERSON] , що на сьогоднішній день у третьої особи - громадянина [PERSON] є намір купити зазначену в цьому розділі квартиру за ціною еквівалентною 1500000 дол.США, що підтверджується попереднім договором 26.12.2017, який укладено між [PERSON] та [PERSON] . При цьому покупець - [PERSON] передає продавцю - [PERSON] в день укладення договору купівлі-продажу квартири аванс в розмірі еквівалентному 450000 дол.США, а решту суми передає в день переходу права власності від [PERSON] до покупця. Сторони беруть до уваги, що вказаний попередній договір укладено в простій письмовій формі і має силу протоколу про наміри.». У пунктах 1.3-1.6 оновленої редакції договору від 15.09.2017 його сторони погодили, що [PERSON] не заперечує проти продажу квартири на умовах, обумовлених в попередньому договорі від 26.12.2017, в разі дотримання [PERSON] умов цього розділу, викладених нижче. У разі продажу квартири [PERSON] [PERSON] за ціною, еквівалентною 1500000 дол.США, [PERSON] отримує суму в розмірі ,еквівалентному 450000 дол.США в день підписання договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] і [PERSON] і передачі авансу в розмірі, еквівалентному 450000 дол.США. Не пізніше 23.01.2018 [PERSON] і [PERSON] укладають між собою дарування грошових коштів в сумі, еквівалентній 450000 дол.США, згідно з яким [PERSON] дарує, а [PERSON] приймає в дар грошові кошти в сумі, еквівалентній 450000 дол.США, при цьому строком передачі дарунка є момент, який настане раніше: - або укладення договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] і [PERSON] і отримання ним авансу (або будь-якого платежу) у розмірі, еквівалентному 450000 дол.США; - або 01.12.2018. Погодили, що оскільки квартира знаходиться під арештом в рамках цивільної справи №752/10892/16-ц, а покупець [PERSON] наполягає на попередньому знятті арешту з квартири і закриття судового провадження щодо квартири, [PERSON] одночасно з укладенням договору дарування, вказаного в п.1.5 цього розділу, підписує нотаріально посвідчену заяву в суд про відмову від позову у судові справі №752/10892/16-ц і зняття арешту з квартири у зв`язку з мирним врегулюванням питання, викладеним в цьому розділі, а [PERSON] підписує нотаріально посвідчену заяву в суд про згоду з відмовою від позову [PERSON] . Після цього сторони та/або їх представники негайно, але не пізніше наступного робочого дня, подають ці заяви до суду через канцелярію суду, і в засіданні суду підтримують ці заяви. При цьому якщо до моменту вступу в сили ухвали суду про прийняття відмови від позову і закриття провадження у справі №752/10892/16-ц [PERSON] буде мати інформацію про те, що ймовірно договір купівлі-продажу не відбудеться або відбудеться на інших умовах, [PERSON] зобов`язаний негайно повідомити про це [PERSON] , і сторони проводять додаткові переговори про порядок виконання взаємних зобов`язань за цим розділом. За умовами пунктів 1.7, 1.8 оновленої редакції основного договору, його сторони також визначили те, що після набуття силою ухвали суду про зняття арешту, [PERSON] вживає заходи для зняття арешту з квартири і забезпечує укладання договору купівлі-продажу з покупцем в місті Києві в найкоротші терміни, але не пізніше 3 днів з моменту зняття арешту. [PERSON] зобов`язується повідомити [PERSON] про місце, дату і час укладення договору купівлі-продажу квартири (угоди) шляхом надсилання електронного листа з визначеними сторонами електронних адрес на адресу [PERSON] не пізніше ніж за 2 дні до моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, а так само забезпечити [PERSON] можливість бути присутнім на угоді, а після отримання авансу (будь-якого іншого платежу) негайно виконати договір дарування, а саме передати [PERSON] грошові кошти в сумі, еквівалентній 450000 дол.США. При цьому, в момент передачі в дар грошових коштів [PERSON] підписує нотаріальну засвідчену заяву про передачу дару, а [PERSON] підписує нотаріальну засвідчену заяву про отримання дарунка, після чого сторони обмінюються цими заявами і договір дарування вважається виконаним. При цьому заяви повинні бути засвідчені тим же нотаріусом, який посвідчив договір дарування. Як передбачили сторони у пункті 1.10 оновленої редакції договору від 15.09.2017, у разі, якщо після зняття арешту і закриття судового провадження у справі №752/10892/16-ц, угода з продажу квартири [PERSON] не відбудеться в термін до 12.02.2018 та на умовах, передбачених попереднім договором від 26.12.2017, [PERSON] та [PERSON] продовжують здійснювати пошук покупця квартири на раніше обговорених умовах, а саме за ціною 3500 дол.США за квадратний метр (з правом зниження вартості для потенційних покупців до 3000 дол.США), з урахуванням загальної фактичної площі квартири - 575 кв.м. При продажу квартири [PERSON] і [PERSON] укладають ще один договір дарування грошових коштів, за яким [PERSON] дарує [PERSON] грошові кошти в сумі, яка дорівнює різниці між вартість 189 кв.м квартири за договором купівлі-продажу з новим покупцем і 450000 дол.США, які [PERSON] дарує [PERSON] по раніше укладеному договору дарування між ними. Тобто в сукупності [PERSON] дарує [PERSON] по двом договорам дарування суму грошових коштів рівну вартості 189 кв.м квартири за договором купівлі-продажу, але не більше ніж 560000 дол.США. [PERSON] передає в дар [PERSON] грошові кошти за цим договором негайно після отримання платежів в достатній сумі за договором купівлі-продажу квартири. У разі якщо в строк до 01.12.2018 квартира не буде продана на умовах, викладених в цьому договорі, не пізніше 02.12.2018 [PERSON] передає в дар [PERSON] суму еквівалентну 450 дол.США за договором дарування, укладеним відповідно з п.1.5 цього розділу, а так само додатково дарує [PERSON] суму, еквівалентну 110000 дол.США. Таким чином [PERSON] передає в дар [PERSON] загальну суму еквівалентну 560000 дол.США не пізніше 02.12.2018. У пункті 1.12 договору [PERSON] гарантував, що не буде вчиняти ніяких дій по відчуженню квартири на умовах, які зроблять неможливим виконання викладених умов цього розділу, а саме передачу в дар [PERSON] грошових коштів, а також ніяких угод щодо квартири, в тому числі (але не тільки) не передавати її в заставу (іпотеку), в дар, не продавати за ціною нижче тієї, яка передбачена цим договором, не створювати зобов`язань перед третіми особами, які можуть задовольнити свої вимоги за рахунок квартири, та інше. Пунктом 1.13 договору від 15.09.2017, з внесеними до нього змінами, було передбачено, що сторони можуть в будь-який момент провести додаткові переговори і внести зміни в цей розділ цього договору (а.с.20-23, т.1). Згідно наданої суду копії договору дарування грошових коштів від 23.01.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [INFO], та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. за реєстровим №126, [PERSON] зобов`язався передати в дар в майбутньому [PERSON] , а останній прийняти у дар грошові кошти у розмірі 12898800 грн, що еквівалентно 450000 дол.США по середньому банківському курсу купівлі (1 дол.США дорівнює 28,664 грн) на день укладення цього договору. У пункті 2 цього договору [PERSON] стверджував, що між ним та третьою особою досягнено домовленості про укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належить дарувальнику, та згідно з цією домовленістю в день укладення договору купівлі-продажу квартири, який відбудеться не пізніше 12.02.2018, дарувальник отримає аванс в розмірі, що на день укладення договору по середньому банківському купівлі буде еквівалентно 450000 дол.США. Сторони зазначеного договору дарування визначили, що дарунок передається в момент настання відкладальної обставини і цією обставиною є: - або день укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та третьою особою та, відповідно, фактичне отримання грошових коштів за договором купівлі-продажу від третьої особи. При цьому, дарувальник зобов`язаний повідомити обдарованого про місце, дата та час укладання договору купівлі-продажу квартири шляхом направлення електронного листа з визначеними ними електронної адреси дарувальника на електронну адресу обдаровуваного не пізніше ніж за 2 календарні дні до дати укладання договору купівлі-продажу; - або не пізніше 01.12.2018. При цьому, сторони договору усвідомлювали, що задля настання відкладальної обставини за цим договором, вони разом вирішують питання щодо закриття провадження по справі №752/10892/16-ц, зняття арешту з квартири, з поданням та підписанням всіх необхідних при цьому документів (а.с.11, т.1). З наданої суду копії договору купівлі-продажу від 16.05.2019, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ковіною І.В., убачається, що позивач продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 623,6 кв.м, житловою площею 122,8 кв.м, за ціною 6004000 грн, які покупець сплатив продавцеві до моменту укладення цього договору. За змістом указаного договору, згідно звіту про незалежну оцінку вартості об`єкта оцінки, складеного 16.05.2019 ПП «Енергомакс», ринкова вартість квартири складає 6004000 грн (а.с.24-25, т.1). Звертаючись до суду із позовом у цій справі, як на підставу для визнання недійсними оспорюваних додаткового договору від 23.01.2018 до договору від 15.09.2017 та договору дарування грошових коштів від 23.01.2018, [PERSON] посилався на те, що вказані угоди не мали на меті дарування з боку позивача власних коштів, а лише визначали порядок передачі частини коштів відповідачу від реалізації квартири за умови її продажу за ціною, визначеною самим відповідачем та вирішення питання з боку останнього щодо закриття штучно ініційованого ним судового провадження у справі №752/10892/16-ц. Так, частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Так, згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами частини першої статті 717, частини першої статті 718, частини першої статті 722, частини першої статті 723 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Договором дарування може бути встановлений обов`язок дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому через певний строк (у певний термін) або у разі настання відкладальної обставини. Договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (частина п`ята статті 719 ЦК України). Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (частина перша статті 177 ЦК України). З наданих учасниками справи пояснень щодо суті спору, а також наявних у матеріалах справи доказів убачається, що 15.09.2017 між сторонами - [PERSON] , [PERSON] та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір, у якому останні засвідчили наявність у них неврегульованих позицій щодо частини активів, які залишилися після смерті їхнього батька [PERSON] та [PERSON] , до складу яких увійшло вирішення між [PERSON] та [PERSON] суперечки щодо права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За умовами вказаного договору сторони врегулювали вирішення між ними суперечки щодо вказаної квартири та погодили, що у зв`язку із розглядом Голосіївським районним судом міста Києва позову [PERSON] до [PERSON] у цивільній справі №752/10892/16-ц останні вирішили здійснювати пошук покупця вищевказаної квартири за обумовленою ціною, домовилися про одержання [PERSON] грошових коштів у розмірі 560000 дол.США при її продажі. Додатковою угодою від 23.01.2018 сторонами було внесено зміни до основного договору та визначили, що не пізніше 23.01.2018 [PERSON] і [PERSON] укладають між собою дарування грошових коштів в сумі, еквівалентній 450000 дол.США, згідно з яким [PERSON] дарує, а [PERSON] приймає в дар грошові кошти в сумі, еквівалентній 450000 дол.США, при цьому строком передачі дарунка є момент, який настане раніше: - або укладення договору купівлі-продажу квартири між [PERSON] і [PERSON] і отримання ним авансу (або будь-якого платежу) у розмірі, еквівалентному 450000 дол.США; - або 01.12.2018. Як було зазначено вище, на виконання умов вказаних договорів між сторонами 23.01.2018 було укладено договір дарування грошових коштів, за яким [PERSON] зобов`язався передати в дар в майбутньому [PERSON] , а останній прийняти у дар грошові кошти у розмірі 12898800 грн, що еквівалентно 450000 дол.США по середньому банківському курсу купівлі (1 дол.США дорівнює 28,664 грн) на день укладення цього договору. За умовами цього договору сторони погодили передачу дарунку в момент настання відкладальної обставини і цією обставиною є: - або день укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та третьою особою та, відповідно, фактичне отримання грошових коштів за договором купівлі-продажу від третьої особи; - або не пізніше 01.12.2018. Отже, таким чином, зважаючи на положення статтей 171 та 723 ЦК України сторони погодили передачу дарунку - грошових коштів у разі настання відкладальної обставини - продажу вищевказаної квартири, але не пізніше обумовленого ними строку - 01.12.2018. Оскільки згадана вище квартира не була продана позивачем у визначений сторонами термін, то у останнього, як дарувальника, виник обов`язок з передачі обдаровуваному дарунку у визначений строк, - 01.12.2018. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed