Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

у січні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 16 березня 2024 року між [PERSON] та ТОВ "Стар Файненс Груп" було укладено кредитний договір № 19173-03/2024, відповідно до якого ТОВ "Стар Файненс Груп" надало позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. 24 червня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 24062024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року. Окрім того, 15 березня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25762-03/2024, відповідно до якого ТОВ "ФК "Аванс Кредит" надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 17200,00 грн. 25 липня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 05072024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року. У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитних договорів, у нього утворилася заборгованість, а саме: 52500,00 грн за договором № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року та 68 800,00 грн за договором № 25762-03/2024. У зв`язку із викладеним, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка у загальному розмірі складає 121 300,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року цивільну справу № 753/2652/25 передано судді Шаповаловій К.В. Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 21 лютого 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, у якій позивач зазначив, що він не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами договорами щодо яких виник спір. Таким чином позивач просить суд витребувати від АТ КБ "Глобус" та від АТ "Банк "Кліринговий дім" інформацію про банківські рахунки відповідача, відкриті у вказаних банках, а також інформацію щодо факту надходження кредитних коштів та користування ними. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, вказаною ухвалою суду було витребувано від АТ "Комерційний банк "Глобус": 1) інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку з 16.03.2024 по 24.06.2024; 2) інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; 3) виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період з 16.03.2024 по 24.06.2024; 4) інформацію про надходження 16.03.2024 на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) грошових коштів в сумі 15000,00 грн; витребувано від АТ"Банк "Кліринговий дім": інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку з 15.03.2024 по 25.07.2024; 2) інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; 3) виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період з 15.03.2024 по 25.07.2024; 4) інформацію про надходження 15.03.2024 на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) грошових коштів в сумі 17200,00 грн. 25 березня 2025 року до суду від АТ «КБ «Глобус» надійшла інформація, у якій зазначено про те, що 08 березня 2024 року [PERSON] було емітовано платіжну картку, маска картки : № [NUMBER] . 16 березня 2024 року на вказаний рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Також банком було надано суду виписку по рахунку клієнта, у якій міститься інформація про грошові надходження. 14 травня 2025 року до суду від АБ «Кліринговий дім» надійшла інформація, у якій зазначено, що у банку на ім`я [PERSON] емітована картка № [NUMBER] . 15 березня 2024 року на рахунок надійшли грошові кошти у сумі 17 200,00 грн. Також банком було надано суду виписку по рахунку клієнта, у якій міститься інформація про грошові надходження та про рух коштів по рахунку. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялася відповідачу на адресу його місця реєстрації: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 16 березня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] було укладено договір позики № 19173-03/2024, відповідно до умов якого: сума кредиту - 15000,00 грн, строк дії кредиту - 100 днів - до 23 червня 2024 року; процентна ставка фіксована - 2,5%. Відповідно до пункту 1.6 договору, кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір позики підписаний електронним підписом позичальника [NUMBER], відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п. 8 договору, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пункту 7.7 договору вбачається, що клієнт підтверджує, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену у законодавстві про фінансові послуги та діяльність фінансових компаній та інформацію, яка вимагається відповідно до ЗУ «про споживче кредитування». Додатком № 1 до договору є графік платежів, у якому зазначена періодичність платежів, розмір реальної процентної ставки,загальна вартість кредиту. Окрім того, позичальником за допомогою електронного ідентифікатора було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені всі істотні умови договору: строк, кредитування, процентна ставка, тощо. Окрім того, 15 березня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24762-03/2024, відповідно до якого, сума кредиту становить - 17200,00 грн, строк кредиту - 120 днів, дата погашення - 12 липня 2024 року, процентна ставка - 2,5 % в день. Відповідно до пункту 1.6 договору, кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника W7005, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п. 8 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Згідно пункту 7.7 клієнт підтверджує, що до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в частині другій статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та інформацію, яка вимагається відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», у тому числі ознайомився з паспортом споживчого кредиту, з істотними характеристиками послуги про надання мікрокредиту/споживчого кредиту. Додатком № 1 до договору є графік платежів, у якому зазначена періодичність платежів, розмір реальної процентної ставки,загальна вартість кредиту. Окрім того, позичальником за допомогою електронного ідентифікатора було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені всі істотні умови договору: строк, кредитування, процентна ставка, тощо. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року було підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора W3416; кредитний договір № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року було підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора W7005. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюються до укладених в письмовій формі. Щодо договору №19173-03/2024 від 16 березня 2024 року суд зазначає наступне. Згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ «КБ «Глобус», 08 березня 2024 року [PERSON] було емітовано платіжну картку, маска картки : № [NUMBER] (реквізити вказаної картка зазначена у пункті 1.6 та у пункті 8 кредитного договору). 16 березня 2024 року на вказаний рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Отже, вбачається, що ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 15000,00 грн на умовах передбачених договором. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «Стар Файненс Груп» кредитних коштів та користування ними. 24 червня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 24062024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24062024від 24 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача [PERSON] за кредитним договором № 19073-03/2024 на загальну суму 52 500,00 грн, з яких 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Стар Файненс Груп» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 19073-03/2024 від 16 березня 2024 року. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість та тілом кредиту - 15000,000 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 37 500,00 грн, що разом складає 52 500,00 грн. Відповідно до статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Умовами договору № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року передбачено, що процентна ставка за договором складає 2,5% на день. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, до 22 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою вказаною у договорі - 2,5%, після 22 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів, які не перевищують ставку в розмірі 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 16 березня 2024 року, тобто після набрання вищезгаданим законом законної сили. Строк дії договору - до 23 червня 2024 року. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, що суперечить вимогам Закону. Таким чином, судом було здійснено перерахунок заборгованості по відсотках, а відтак стягненню із відповідача підлягає наступний розмір процентів: - за період з 16 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року за ставкою 2,5 % становить 14250,00 грн, відповідно розрахунку (15000/100х2,5 х38); - за період з 23 квітня 2024 року по 23 червня 2024 року за ставкою 1,5 % становить 13950,00 грн, відповідно розрахунку (15000/100х1,5 х 62); Відтак загальна сума заборгованості відповідача по відсотках за кредитом складає 28 200,00 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в розмірі 43200,00 грн, з яких: 15000,00 - заборгованість за тілом кредиту, 28 200,00 - заборгованість за відсотками. Щодо договору 25762-03/2024 від 15 березня 2025 року суд зазначає наступне. Згідно інформації, яка надійшла до суду від АБ «Кліринговий дім», на ім`я [PERSON] емітована картка № [NUMBER] . 15 березня 2024 року на рахунок надійшли грошові кошти у сумі 17 200,00 грн. Отже, вбачається, що ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за договором кредиту виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 17200,00 грн на умовах передбачених договором. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт отримання від ТОВ «Аванс Кредит» кредитних коштів та користування ними. 25 липня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 05072024, згідно якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу №25072024 від 25 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача [PERSON] за кредитним договором № 25762-03/2024 на загальну суму 68 800,00 грн, з яких 17200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 51 600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Аванс Кредит» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року. Умовами договору № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року передбачено, що процентна ставка за договором складає 2,5% на день. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, до 22 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою вказаною у договорі - 2,5%, після 22 квітня 2024 року позивач міг здійснювати нарахування процентів, які не перевищують ставку в розмірі 1,5%. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 15 березня 2024 року, тобто після набрання вищезгаданим законом законної сили. Строк дії договору - до 12 липня 2024 року. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, що суперечить вимогам Закону. Таким чином, судом було здійснено перерахунок заборгованості по відсотках, а відтак стягненню із відповідача підлягає наступний розмір процентів: - за період з 15 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року за ставкою 2,5 % становить 16770,00 грн, відповідно розрахунку (17200/100х2,5 х39); - за період з 23 квітня 2024 року по 12 липня 2024 року за ставкою 1,5 % становить 20898,00 грн, відповідно розрахунку (17200/100х1,5 х 81); Відтак загальна сума заборгованості відповідача по відсотках за кредитом складає 37 668,00 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу з відповідача в розмірі 54 868,00 грн, з яких: 17200,00 - заборгованість за тілом кредиту, 37 668,00 - заборгованість за відсотками. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з відповідача коштів за договором кредиту № 19173-03/2024 від 16 березня 2024 року в розмірі 43200,00 грн, з яких: 15000,00 - заборгованість за тілом кредиту, 28 200,00 - заборгованість за відсотками; та за договором кредиту № 25762-03/2024 від 15 березня 2024 року в розмірі 54 868,00 грн, з яких: 17200,00 - заборгованість за тілом кредиту, 37 668,00 - заборгованість за відсотками, що загалом складає 98 068,00 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial