Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

25.02.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 25 грудня 2013 року у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між ним [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №142. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 242 та видано відповідне свідоцтво, серія [NUMBER] . [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №285 та видано свідоцтво серія [NUMBER] . Більшу частину спільного життя вони проживали спільно з батьками позивача в селі Лобойківка. З квітня 2022 року позивача призвано на службу до Збройних Сил України, де і на данний час він проходить службу. З 28 вересня 2023 року мати дітей [PERSON] проживає окремо, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала і не надає по цей час, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства". Місце знаходження її не відоме. Вона рідко дзвонить синові [PERSON] , але про своє місце знаходження не повідомляє. В 2023 році [PERSON] залишила дітей без пояснення причин та її місця перебування. Неповнолітні діти проживають в сім`ї мами позивача [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] , яка займається вихованням та утриманням дітей в період його відсутності. Діти не отримували за цей період жодних подарунків та привітань у свої дні народження. Зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, навіть не цікавилась життям, не відвідувала і не відвідує їх вдома та в Лобойківському ліцеї. У зв`язку з чим просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ; Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 26.03.2025 на адресу надійшла позовна заява в новій редакції. Ухвалою від 31.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію, щодо перетинання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] державного кордону України. Витребувана інформація надійшла до суду 23.05.2025. Згідно наданого суду акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.02.2025 № 27, позивач [PERSON] самостійно виховує неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Мати неповнолітніх дітей разом з сім`єю не проживає з вересня 2023 року, вихованням та забезпеченням дітей не займається. За змістом ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отже, наявні підстави для звернення [PERSON] до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В підготовчому судовому засіданні позивач пояснив, що з відповідачем вони стали проживати разом за рік до народження [PERSON] . Він є біологічним батьком [PERSON] , але своє батьківство належним чином не оформив. З 2022 року він проходить службу в ЗСУ. В 2023 році їх стосунки з відповідачем погіршилися, вона почала зловживати спиртним і зраджувала йому. В вересні 2023 року відповідач залишивши їх спільних дітей [PERSON] і [PERSON] з його батьками (дідом і бабою) та поїхала, як вона повідомила, до своєї мами. Йому в телефонному режимі відповідач повідомила, що після влаштування своїх умов проживання, вона забере дітей. З вересня 2023 року відповідач один раз приїхала до місця їх спільного проживання з дітьми забрати свої особисті речі. Де вона на даний час йому не відомо. Протягом часу, починаючи з вересня 2023 року, відповідач жодним чином не цікавиться долею дітей, не займається їх вихованням та не приймає участі в їх утриманні. Протягом вказаного проміжку часу вона лише один раз зателефонувала - сину [PERSON] на його день народження. На даний час вихованням дітей займаються його батьки - [PERSON] і [PERSON] . Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подала. Так, судову кореспонденцію направлено за місцем реєстрації відповідача, однак вона повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно довідки про доставку СМС повідомлення від 01.04.2025, 25.04.2025 відповідач повідомлення про розгляд справи судом. Крім того, судом здійснено виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до висновку про біологічне батьківство від 26.12.2024 №MGU1453, ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] становить 99,99… %. 25.12.2013 у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між ним [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис №142. Від даного шлюбу подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Згідно копію витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003178237 [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до військового квитка серія [NUMBER] [PERSON] з квітня 2022 року призваний на службу до Збройних Сил України, де і на даний час він проходить службу. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] № 20 від 24.02.2025, наданої директором та класним керівником Лобойківського ліцею Петриківської селищної ради, [PERSON] навчається в ліцеї з 2018 року. Заклад освіти відвідує регулярно. Дитина забезпечена технічним матеріалом для занять онлайн, проте відвідує їх не постійно. [PERSON] проживає з бабусею по татовій лінії, поки тато знаходиться на службі в ЗСУ. Дівчина завжди охайна та доглянута. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] № 21 від 24.02.2025, наданої директором та класним керівником Лобойківського ліцею Петриківської селищної ради, [PERSON] навчається у 5 класі на інклюзивній формі навчання. Ліцей відвідує регулярно. Питанням виховання і розвитку [PERSON] займаються бабуся і тато. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.02.2025 № 27, наданою депутатом Петриківської селищної ради Можною Л.І. , [PERSON] самостійно виховує неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . У вихованні дітей йому допомагають його батьки. Мати неповнолітніх дітей разом з сім`єю не проживає з вересня 2023 року, вихованням та забезпеченням дітей не займається. Згідно до довідки-характеристики старости Лобойківського старостинського округу від 08.04.2025 року № 40 [PERSON] характеризується позитивно, з сусідами та односельцями підтримує добрі стосунки. Скарг на [PERSON] до Петриківської селищної ради не надходило. [PERSON] має постійний дохід (з січня по грудень 2024 року дохід становить 916 867,72 гривень), що підтверджується довідкою про доходи системи Пенсійного фонду України Форма ОК-5 від 04 квітня 2025 року. Відповідно до власноруч написаних заяв [PERSON] та [PERSON] від 09 квітня 2025, мати довгий час не спілкується з ними, не дарує подарунків, не цікавиться їхнім життям. Діти не заперечують, щоб їхню матір [PERSON] позбавили батьківських прав відносно них. Згідно до довідки-характеристики старости Лобойківського старостинського округу від 08 квітня 2025 року № 41 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації не проживає, фактичне місце проживання невідоме. Зі слів рідних - з 2023 року проживає у м. Київ. Протягом тривалого часу з дітьми не спілкується, діти постійно проживають з батьком, бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] . Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей займається батько. З витребуваної судом інформації від ГЦ обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.05.2025 за вих. № 19/42476-25-вих. встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованої територією України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2014 по 10:50 22.05.2025 року, в Базі даних не виявлено. Згідно відповіді Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 342/31.1-32 від 22.05.2025 на запит суду, відомості щодо державної реєстрації актового запису про смерть стосовно [PERSON] , [INFO] за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні. Згідно відповіді Відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області № 55374-2025 від 29.05.2025 на запит суду, оперативно-розшукова справа відносно [PERSON] не заводилася. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , комісією з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд бере до уваги, що до наведеного висновку Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради дійшов, крім іншого, враховуючи зібрані дані щодо участі відповідача у вихованні дітей і те, що 08.04.2025 року служба у справах дітей селищної ради направила лист [PERSON] з проханням надати письмове пояснення, будь-яким зручним для неї способом її думку щодо доцільності/недоцільності позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , але станом на момент проведення засідання комісії відповіді не отримано. Отже, наведений висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, дитина має право на належне батьківське виховання гарантоване їй Конституцією України, а тому неналежна поведінка батька стоїть на перешкоді цього права. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як встановлено, що [PERSON] свідомо, нехтуючи своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. Вказане ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків суперечить інтересам дітей, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Жодних об`єктивних обставин, які можуть перешкоджати відповідачу належним чином виконувати свої батьківські обов`язки відносно своїх дітей, судом не встановлено. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved