Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 23.01.2024 між АТ "Райффайзен Банк" та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття рахунку та надання кредиту "Кредит Готівкою" № 014-RO-82-252342700. Відповідно до вказаної угоди Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит в розмірі 254971,95грн. Однак всупереч умов договору позичальниця не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості відповідно до умов договору у зв`язку з чим, станом на 01.07.2024 у неї утворилась заборгованість в розмірі 284081,96грн. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 284081,96грн за Заявою-Договором про відкриття рахунку та надання кредиту "Кредит Готівкою" № 014-RO-82-252342700. 29.08.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 24.09.2024 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначено, що 23.01.2024 на телефон відповідачки надійшов дзвінок від представника Банку. Слухавку взяв чоловік відповідачки. Представник Банку запропонував оформити споживчий кредит. До розмови приєдналася відповідачка і подальше спілкування відбувалось втрьох. За словами представника Банку споживчий кредит мав бути наданий у виді кредитної лінії у сумі 250000,00грн, під 3,6% річних з відкриттям окремої кредитної картки, кошти з якої споживач може використовувати в будь-який момент і в будь-якій сумі в межах встановленого ліміту за своїм бажанням, або не використовувати взагалі. Оскільки така практика наразі існує майже у всіх банках, то відповідачка з чоловіком погодились на відкриття такої кредитної лінії. Будь-яких документів при цьому відповідачці працівником Банку не надавалось. За вказівкою представника Банку відповідачка в телефоні підписала Заяву про відкриття кредитної лінії та Згоду на обробку даних. У цей же день Банком, без укладання Договору та без відкриття окремої кредитної лінії, на поточний рахунок відповідачки було надіслано грошові кошти в розмірі 254971,95грн, і в цей же день з поточного рахунку відповідачки було списано суму 4971,95грн. На запит відповідачки в телефонному режимі (на гарячу лінію Банку) представник Банку повідомив, що це страховий платіж за користування кредитною лінією. У наступному місяці банком з незрозумілих причин було списано з поточного рахунку відповідачки грошові кошти в розмірі 8682,83грн, начебто в рахунок відсотків за користування кредитом, яким відповідачка фактично не користувалась. Аналогічні ситуації відбулися протягом наступних місяців. Відповідачка вказує, що вона не була ознайомлена з документами, які Банк надав суду, до їх підписання та не підписувала їх. На її думку, договір є недійсним, вчиненим під впливом обману з боку працівника позивача. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 24.09.2024 до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до якої зазначено, що 23.01.2024 [PERSON] під час телефонної розмови з представником АТ «Райффайзен Банк» погодилась на отримання споживчого кредиту у виді кредитної лінії з відкриттям окремої кредитної картки. При цьому будь-яких документів [PERSON] працівником Банку не надавалось, а лише надходила команда від представника Банку, коли і куди треба натиснути на телефоні для підтвердження згоди про відкриття кредитної лінії. У цей же день Банком були надіслані грошові кошти у сумі погодженого ліміту кредитної лінії на поточний рахунок позивачки, яким вона користується на постійній основі, всупереч тому, що мав бути відкритий окремий кредитний рахунок у виді кредитної лінії. Також у цей же день з поточного рахунку позивачки було списано суму страхового платежу 4971,95грн за відкриття кредитної лінії. У наступному місяці (23.02.2024) Банком з незрозумілих причин було списано з поточного рахунку позивачки грошові кошти у сумі 8682,83грн, начебто в рахунок відсотків за користування кредитом, яким позивачка фактично не користувалась. Звернення на гарячу лінію відповідачки з цього приводу результату не принесли. У березні (23.02.2024) аналогічна сума знову була списана з поточного рахунку позивачки. При цьому знову ж таки за цей час кредитною лінією банку не користувалась та кредитні гроші не витрачала. Аналогічні ситуації відбулися протягом наступних місяців. У липні 2024 року [PERSON] разом з чоловіком звернулися до відділення Банку з вимогою припинити незаконне списання грошових коштів та закриття договору кредитування. Однак працівниця Банку повідомила, що Банк кредитну лінію не відкривав, цим займаються менеджери з колл-центру і треба звертатися до них, закриття кредитного рахунку достроково неможливо. До теперішнього часу ситуація не вирішена. Позивачка вважає, що вказаний договір має бути визнаний судом недійсним, оскільки він укладений між сторонами під впливом обману позивачки працівником Банку. Під час погодження умов кредитного договору Банк ввів позивачку в оману, приховав від позичальника умови кредитування щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, а також ввів в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, тобто з боку банку була застосована нечесна підприємницька практика, порушено право споживача на вільний вибір продукції, мають місце несправедливі умови договору та істотний дисбаланс інтересів сторін на шкоду споживача. Крім того, Банк фактично не відкрив кредитну лінію для позивачки, якою вона б могла на свій розсуд користуватися, а перерахував на поточний рахунок грошові кошти у виді споживчого кредиту, який сам же і споживає шляхом вирахування собі процентів з цієї суми, чим умисно зменшує наявну на рахунку суму тіла кредиту. Сама позивачка кредитом не користувалась, а тому будь-яких грошових коштів на його погашення або сплату відсотків відповідачу не вносила, що підтверджує відсутність її волевиявлення на користування цим кредитом. На підставі викладеного просить визнати кредитний договір № 014-RO-82-252342700 від 23.01.2024 укладений між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] недійсним, як вчинений під впливом обману. Стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь позивачки понесені нею збитки у подвійному розмірі в сумі 138925,28грн, моральну шкоду в розмірі 254 971,95грн та витрати на правничу допомогу в сумі 12000,00грн. 01.10.2024 суд на місці ухвалив про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первинним позовом, про що було зроблено запис в протоколі судового засідання № 3416268. 01.10.2024 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, було витребувано у АТ «Райффайзен Банк» аудіо-запис спілкування працівника банку з [PERSON] 23.01.2024 по телефону щодо укладання кредитного договору; аудіо-записи спілкування [PERSON] з працівниками банку по телефону протягом лютого-липня 2024 року; протоколи цифрових підписів [PERSON] від 23.01.2024 на документах, поданих Банком суду на підтвердження позовних вимог. 30.10.2024 до суду від АТ «Райффайзен Банк», на виконання ухвали суду від 01.10.2024 надійшов диск з аудіо-записом спілкування [PERSON] з працівниками банку. 30.10.2024 до суду від АТ «Райффайзен Банк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що згідно Заяви-Договору про відкриття рахунку та надання кредиту "Кредит Готівкою" № 014-RO-82-252342700, Банк надав відповідачці кредит в розмірі 254971,95грн. При цьому п. 6.6 Заяви-Договору [PERSON] підтвердила, що перед підписання Заяви-Договору вона повідомлена в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомленням з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою» та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана клієнту інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною в заяві про Акцепт Публічної пропозиції/Угода № CMDPII40745 від 02.04.2019 зазначено, що підписанням Угоди клієнт приймає публічну пропозицію Банку про надання послуг в порядку та на умовах викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Також підписанням угоди сторони безумовно визнають, що Публічна пропозиція, Угода, Правила, Згода Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову сили та застосовуються до відносин сторін так само, як їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Підписанням угоди клієнт стверджує, що він ознайомлений та згодний з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. Звернення клієнта за отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду клієнта з чинною редакцією Правил та Тарифів. 10.02.2025 до суду від АТ «Райффайзен Банк» надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що факт отримання та користування відповідачкою грошовими коштами за кредитним Договором підтверджуються наданими суду копіями виписок по рахунку, що підтверджує переказ та зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідачки, що також не заперечується останньою в зустрічній позовній заяві. Зазначають, що в подальшому позичальницею здійснено перерахування коштів в сумі 250000,00грн на свій рахунок № [NUMBER] , який відкрито на підставі заяви на відкриття поточного рахунку. Також вказують, що кредитний Договір підписано електронним підписом клієнта, який складається з двох наборів автентичних даних: одноразовий пароль та номер мобільного телефону клієнта. Одноразовий пароль - унікальна послідовність (комбінація) символів у вигляді шестизначного числа, який є обов`язковим елементом електронного підпису клієнта, що генерується системою «Райффайзен Онлайн» щодо кожного електронного документу та передається за допомогою смс-повідомлення на номер мобільного телефону клієнта або за допомогою пуш-повідомлення на зареєстрований мобільний пристрій клієнта. На підставі викладеного просять задовольнити позовну заяву АТ «Райффайзен Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання кредитного Договору укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] недійсним, як вчинений під впливом обману - відмовити в повному обсязі. Представник АТ «Райффайзен Банк» в судове засідання призначене на 09.06.2024 не з`явився. До суду від представника Банку надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила задовольнити позовні вимоги по первісному позову, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] та її представник - адвокат Самарець А. М. в судове засідання призначене на 09.06.2024 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується Довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» [PERSON] та адвокату Самарець А. М. та Довідкою про доставку електронного документу (судової повістки) в «Електронний суд» адвокату Самарець А. М. Причину неявки суду не повідомлено. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити, з таких підстав. Суд установив такі факти та їх правовідносини. 23.01.2024 [PERSON] звернулась до АТ «Райффайзен Банк» із Заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» № 014-RO-82-252342700, відповідно до якої просила надати кредит у розмірі 254971,95грн, строком на 72 місяці. Підписанням цієї заяви [PERSON] погоджувалась з тим, що заявлена нею сума кредиту може бути зменшена/збільшена Банком та остаточна сума кредиту буде визначена в кредитному договорі. Членів її родини з намірами отримати кредит на умовах, викладених у цій заяві, повідомлено. Цим надає згоду Банку без отримання додатково письмової згоди від неї отримувати інформацію з загальнодоступних джерел, звертатися та передавати її персональні дані з метою перевірки інформації, а також з метою отримання, зберігання та використання інформації про неї та її фінансовий стан і її кредитну історію до будь-якого бюро кредитних історій, а також до третіх осіб, вказаних в цій Заяві. Заяву підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису: [NUMBER] [NUMBER] , позначка часу АЦСК: 23.01.2024, 14:30, про що зазначено в самій Заяві. 23.01.2024 [PERSON] було погоджено та підписано Додаток до Заяви про Акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-340745 від 02.04.2019 Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-252342700. Відповідно до п. 2.1., 2.2. Заяви-Договору, Банк надає клієнту послугу споживчого кредиту «Кредит готівкою». Для надання послуги споживчого кредиту Банк відкриває клієнту поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на умовах п. 5 Заяви-Договору. Згідно із п. 2.3. Заяви-Договору, Банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 254971,95грн, а клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Надання кредиту може здійснюватись в один із таких способів: а) кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта, зазначений у п.2.2. Заяви-Договору. Клієнт доручає Банку здійснити в дату надання кредиту договірне списання коштів з поточного рахунку у визначеній пп. 3.1.1. п. 3.1. Заяви-Договору сумі на КР № 0742839400; б) кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР з наступним відображенням операції надання кредиту на КР через поточний рахунок в дату надання кредиту. Пунктом 2.5.2 Заяви-Договору визначено, що в рамках користування кредитом клієнт придбає супровідну послугу страхування життя, здоров`я та працездатності, яку надає третя особа ПрАТ «СК «Уніка Життя». Відповідно до п. 3.1.1, 3.1.2. Заяви-Договору, кредит надається для власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 250000,00грн; оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 4971,95грн на користь ПрАТ «СК «Уніка Життя». Строк кредиту 72 місяці з 23.01.2024 по 23.01.2030. Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 36,00% річних. Дата сплати щомісячного ануїтентного платежу 23 число кожного календарного місяця згідно Графіка (п. 3.2, 3.3, 3.4 Заяви-Договору). Згідно із п. 4.3. Заяви-Договору, клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту у визначеному п. 3.4. Заяви-Договору дату. Відповідно до п. 6.2. Заяви-Договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією. Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб Клієнт зобов`язується дотримуватись умов Правил, зокрема тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних/карткових рахунків, а також надання Банком кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору, клієнт підтверджує, що до відносин сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділ 2,6 Правил, так само як би текст Правил був власноруч підписаний клієнтом. Пунктом 6.3. Заяви-Договору визначено, що клієнт підтверджує, що до підписання Заяви-Договору він отримав всю інформацію стосовно послуг споживчого кредиту та послуги відкриття та ведення поточного рахунку «Для виплат» в обсязі та порядку, що передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 30 Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до п. 6.6. Заяви-Договору, клієнт підтверджує, що перед підписанням Заяви-Договору він повідомлений в письмовій формі про умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. З метою підписання Заяви-Договору у вигляді електронного документу через систему «Райффайзен Онлайн» клієнт: заповнює в системі всі необхідні реквізити Заяви-Договору та ознайомлюється з її текстом в порядку передбаченому «Інструкцією щодо користування Системою «Райффайзен Онлайн». Кнопкою «підписати» підтверджує свою згоду на підписання Заяви-Договору. Після чого Банк направляє клієнтові для підписання Заяви-Договору пароль. Вводить в системі одноразовий пароль після чого засобами системи текст Заяви-Договору логічно пов`язується з електронним підписом клієнта з додаванням позначки часу (п. 14.11, 14.12, 14.13 Заяви-Договору). Додаток до Заяви про Акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-340745 від 02.04.2019 Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-252342700 підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису: [NUMBER] [NUMBER], позначка часу АЦСК: 23.01.2024, 14:30, про що зазначено в самій Заяві. Також, [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою». Відповідно до основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту 254971,95грн, строк кредитування 72 місяці. Підписання Паспорта споживчого кредиту відбувалось за допомогою електронного підпису: [NUMBER] [NUMBER], позначка часу АЦСК: 23.01.2024, 14:30. Згідно із Виписки по рахунку [PERSON] в АТ «Райффайзен Банк», 23.04.2024 відбулось зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта в розмірі 254971,95грн, з призначенням платежу «Виплата за кредитом № 014-RO-82-252342700 від 23/01/2024». 23.01.2024 [PERSON] була підписана Заява № 014-RO-82-252342700 на приєднання до Договору добровільного страхування життя № РБ1704-г віл 03.03.2023 (Індивідуальна частина). Відповідно до умов якої [PERSON] акцептує/приймає пропозицію ПрАТ «СК «Уніка Життя» для укладання Договору страхування для клієнтів фізичних осіб, які отримують в АТ «Райффайзен Банк» споживчий кредит за програмою «Кредит готівкою». Відповідно до п. 10 Договору, розмір страхового платежу (премії) визначається згідно Кредитного договору та становить 4971,95грн (сплачується одноразово у визначеному Кредитним договором дату надання кредиту шляхом здійснення вигодонабувачем договірного списання коштів з поточного рахунку страхувальника на користь страховика). Заява № 014-RO-82-252342700 на приєднання до Договору добровільного страхування життя № РБ1704-г віл 03.03.2023 (Індивідуальна частина) була підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису: [NUMBER] [NUMBER], що зазначено в самій Заяві. Також суд установив, що передумовою укладання [PERSON] кредитного договору була телефонна розмова з представником АТ «Райффайзен Банк», який запропонував оформити [PERSON] споживчий кредит, що підтверджується наданим до суду звукозаписом розмови. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується Верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах Верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Отже, заповненням Заяви-Договору [PERSON] підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» підписана [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 01.07.2024 заборгованість за кредитом в загальному розмірі становить 284081,96грн, з яких: 254063,67грн заборгованість по кредиту та 30018,29грн заборгованість за відсотками. Указаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості. Однак, відповідачкою вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано належних розрахунків погашення заборгованості, які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Натомість відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що вона дійсно уклала з банком кредитний Договір, та вона дійсно зняла з картки кредитні кошти та готова їх повернути Банку. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернулась до АТ «Райффайзен Банк» із заявою про реструктуризацію боргу, в якій просила Банк провести реструктуризацію заборгованості за Договором № 014-RO-82-252342700. Між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк» відбувались обговорення питання закриття кредиту з дисконтом № 014-RO-82-252342700, що підтверджено Протоколом зустрічі від 18.05.2025. Також згідно із листа АТ «Райффайзен Банк» адресованого [PERSON] , Банк пропонує скористатись пропозицією щодо врегулювання заборгованості за кредитом на наступних умовах: пропозиція полягає в можливості розглянути припинення кредитних зобов`язань перед Банком за кредитним Договором № 014-RO-82-252342700 від 23.01.2024 шляхом внесення на погашення заборгованості суми не менше 240000,00грн з можливим розтермінуванням на 6 платежів. Аналізуючи викладене вище, беручи до уваги визнання [PERSON] отримання споживчого кредиту та приймаючи до уваги пропозицію АТ «Райффайзен Банк» щодо сплати [PERSON] суми заборгованості в розмірі 240000,00грн, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним Договором № 014-RO-82-252342700 від 23.01.2024, саме погоджену суму Банком в розмірі 240000,00грн. Таким чином, позовні вимоги первинного позову АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення. Щодо позовної вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання кредитного Договору № 014-RO-82-252342700 від 23.01.2024 укладеного між нею та АТ «Райффайзен Банк» недійсним, як вчинений під впливом обману та стягнення з АТ «Райффайзен Банк» на користь позивачки понесені нею збитки у подвійному розмірі в сумі 138925,28грн та моральну шкоду в розмірі 254 971,95грн, суд дійшов до такого. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За положеннями статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки (постанова Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №182/5322/18). Крім того, Верховний Суд в постанові від 30 березня 2020 року у справі №387/554/18 зазначив, що "Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети". Відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка по зустрічному позову зазначала про те, що Банк ввів її в оману, приховав від неї умови кредитування щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, а також ввів в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, тобто з боку Банку була застосована нечесна підприємницька практика, порушено право споживача на вільний вибір продукції. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Попередження про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію обов`язково має включати інформацію про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право споживача на звернення до Національного банку України щодо недотримання зазначених вимог кредитодавцем та/або новим кредитором, та/або колекторською компанією, а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості, та інформацію про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. З матеріалів справи вбачається, що перед укладанням Кредитного договору, позичальниця, до підписання Заяви-Договору, отримала всю інформацію стосовно послуг споживчого кредиту та послуг відкриття та ведення поточного рахунку. Також повідомлена в письмовій формі про умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною (п. п. 6.3, 6.6 Заяви-Договору). Отже, позичальниці Банком було доведено всі умови істотні споживчого кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та позичальниця ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту, що спростовує твердження позивача по зустрічному позову про недоведеність їй вказаної інформації. Також суд критично ставиться до тверджень позивачки [PERSON] за зустрічним позовом, що при укладенні нею кредитного Договору вона не мала вільного волевиявлення та уклала оскаржуваний кредитний Договір під впливом обману. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно із норм ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; вживання образливих або загрозливих висловів; загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 445/1011/17 зазначено, що тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману тільки у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Однак позивачкою по зустрічному позову [PERSON] не надано суду належних доказів укладання нею кредитного договору під впливом обману. А із звукозапису розмови між [PERSON] та представником АТ «Райффайзен Банк» вбачається лише пропонування позичальниці отримання банківських послуг кредитування, будь-якого примусу до укладання кредиту судом не встановлено. Як вже було встановлено вище, [PERSON] . Заяву-договір було підписано за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора через систему «Райффайзен Онлайн», також позичальниці було у письмовому вигляді повідомлено про визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, із видами та предметом супутніх послуг та обґрунтування їх вартості, тощо. Ураховуючи, що оспорюваний [PERSON] . Кредитний договір був укладений в письмовій формі, містить в собі всі обов`язкові істотні умови (визначена сума виданого кредиту, дата укладення та дата остаточного повернення кредиту, розмір процентної ставки, тощо), позивачці за зустрічним позовом було повідомлено про сукупну вартість споживчого кредиту та реальної процентної ставки, відтак відсутні підстави вважати про введення позивача в оману щодо істотних умов договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Аналізуючи викладене вище, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено вчинення АТ « Райффайзен Банк» (як стороною правочину) будь-яких дій по введенню її в оману щодо обставин, які мали істотне значення при його укладенні, що виключає можливість визнання такого правочину недійсним. Отже суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги [PERSON] , за зустрічним позовом про визнання кредитного Договору №014-RO-82-252342700 від 23.01.2024 укладеного між нею та АТ «Райффайзен Банк» недійсним, як вчинений під впливом обману. А оскільки судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги про визнання кредитного Договору недійсним, як вчинений під впливом обману, вимоги про стягнення на користь позивачки понесені нею збитки у подвійному розмірі в сумі 138925,28грн та моральної шкоди в розмірі 254 971,95грн є похідними, а отже суд відмовляє в їх задоволенні також. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог первісного позову, а саме стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 240000,00грн за Заявою-Договором про відкриття рахунку та надання кредиту "Кредит Готівкою" № 014-RO-82-252342700 на користь Банку. У задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Отже ураховуючи часткове задоволення первинного позову, стягненню з [PERSON] на користь "Райффайзен Банк" підлягає судовий збір в розмірі 4261,23грн. По зустрічному позову всі судові витрати покладаються на [PERSON] як позивача.

Outcome: partial