Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У Свідоцтві № 229 від 22.05.1989 про право особистої власності на житловий будинок помилково ім`я та по батькові матері позивачки вказано у чоловічому відмінку російською мовою « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У травні 2024 року [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житловий будинок. Ухвалою від 27.08.2024 Запорізького районного суду Запорізької області провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю [PERSON] . В Свідоцтві про народження позивачки невірно вказано прізвище її та матері [PERSON] замість вірного [PERSON] . Іще при житті мати позивачки 18.06.2024 склала заповіт, в якому вона зробила наступне заповідальне розпорядження : все належне їй на час смерті майно вона заповідала позивачці. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2025 №8/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із неможливістю встановити, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] у зв`язку з різним написанням прізвищ в документах та актових записах реєстру ДРАЦС, а також у зв`язку з тим, що нотаріус позбавлений можливості встановити належність правовстановлюючого документу спадкодавцеві. В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок в нотаріальному порядку позивач не має змоги, вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову, розгляд справи просить провести без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 20.07.2024 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 1676. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.06.2024 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Підтикан-Жигуновою О.В., [PERSON] все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , померлою [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим повторно 18.01.2023, актовий запис № 7, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00049028420 від 28.01.2025; Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим повторно 18.01.2023; Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим повторно 15.04.2010. Проте, в Свідоцтві про народження позивачки невірно вказано прізвище її та матері [PERSON] замість вірного [PERSON] . Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] підтверджено Свідоцтвом № 229 від 22.05.1989 про право особистої власності на житловий будинок, Технічним паспортом на житловий будинок складений станом на 15.10.1987; Архівним витягом від 03.07.2024; Рішенням виконавчого комітету Запорізької райради № 138; випискою з по господарської книги. Проте, в Свідоцтві № 229 від 22.05.1989 про право особистої власності на житловий будинок помилково ім`я та по батькові матері позивачки вказано у чоловічому відмінку російською мовою « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2025 №8/02-31 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Підтикан-Жигуновою О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із неможливістю встановити, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] у зв`язку з різним написанням прізвищ в документах та актових записах реєстру ДРАЦС, а також у зв`язку з тим, що нотаріус позбавлений можливості встановити належність правовстановлюючого документу спадкодавцеві. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду підтвердити, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та те, що [PERSON] , померлій [INFO] , дійсно на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вимоги про встановлення фактів та визнання права власності у порядку спадкування можуть розглядатися разом в межах позовного провадження - ВС КЦС № 691/1237/20 від 03.11.2021 року. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved