Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про моральної шкоди, спричиненої смертю її сина, в обґрунтування якого вказала, що вона є матір`ю [PERSON] . [INFO] о 19.50 пасажирський потяг сполученням Запоріжжя-Ковель під керуванням машиніста [PERSON] скоїв наїзд на її сина, який від травм загинув. Смертю сина їй завдано непоправної моральної шкоди, сину було 17 років. З початку війни вона виїхала в Кам`янське заради нього, щоб захистити його, вона відчуває сум, біль та страждання. Сталий життєвий устрій позивача непоправно змінено з незалежних від неї обставин. До смерті сина у позивача було звичне життя, в якому син займав важливе місце. Вона втратила можливість тривалого життєвого зв`язку зі своєю дитиною, який відновленню не підлягає, назавжди позбавлена отримувати від нього підтримку та моральну і матеріальну допомогу. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь суму 300000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина. Відповідач надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого вказав, що 14.11.2023 о 19.25 на перегоні між станціями Кам`янське-Пасажирське Воскобійня під час слідування поїзда № 87 Запоріжжя-Ковель по зеленому вогню локомотивного світлофору зі швидкістю 80 км/год, в умовах обмеженої видимості (крива ділянка колії) з подачею оповіщу вальних сигналів великої та малої гучності при виїзді з кривої ділянки на 147 км ПК5 локомотивна бригада помітила чоловіка, який раптово вибіг на колію з правого боку за напрямком руху поїзда. Для запобігання наїзду на людину машиністом [PERSON] було застосовано екстрене гальмування з постійною подачею піску та звукових та світлових сигналів, але на сигнали чоловік не реагував, наїзду запобігти не вдалося. Після огляду місця події та встановлення факту відсутності ознак життя у потерпілого, члени локомотивної бригади повернулися до кабіни локомотива і поїзд прослідував далі за графіком. Черговим по станції Кам`янське-Пасажирське негайно на місце події була викликана поліція та Швидка медична допомога. Комісія з розслідування встановила відсутність вини працівників відповідача та встановила, що травмування [PERSON] сталося через особисту необережність потерпілого внаслідок порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Постановою про закриття кримінального провадження від 29.12.2023, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального злочину. Всіма наведеними доказами підтверджується відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди життю потерпілого та заподіянні позивачу моральної шкоди внаслідок смерті її сина. Крім того, враховуючи обставини справи, а саме той факт, що аварія сталася пізньої осени у вечірній час, тобто у темну пору доби, вік загиблого та обов`язок позивача забезпечувати належне виховання сина, в тому числі в дусі дотримання законодавства, правил безпеки на транспорті, з метою запобігання небезпеці для його життя, враховуючи певну вину самого потерпілого у наслідках, що настали, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшено. Крім цього, не надано доказів про зміну стану здоров`я позивача, вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, зусилля для відновлення нормального способу життя. У зв`язку з вищевикладеним у позові просить відмовити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач до судового засідання не з`явилась про час та місце справи повідомлена у порядку, передбаченому ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала свій відзив та просила у позові відмовити. Представником відповідача було заявлено клопотання про визнання обов`язковою участь у судовому засіданні позивача, яке судом було залишено без задоволення, оскільки у судовому засіданні бере участь її представник, всі свої вимоги вона виклала у своїй заяві. Представником відповідача було заявлено клопотання про витребування договору між позивачем та її представником для підтвердження повноважень представника позивача, яке судом було залишено без задоволення, оскільки його повноваження відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 62 ЦПК України підтверджені ордером, який є у матеріалах справи та додатково додавати договір необхідності немає. Представником відповідача було заявлено клопотання про витребування матеріалів досудового розслідування, яке судом було залишено без задоволення, оскільки виходячи з предмету та підстав позову, досліджувати їх судом немає необхідності. Представником відповідача було заявлено клопотання про призначення експертизи на стан наркотичного сп`яніння загиблого під час його смерті, яке судом було залишено без задоволення, оскільки у справі є висновок судово-медичної експертизи та не надано обґрунтування її проведення через півтора року після події. Представником відповідача було заявлено клопотання про витребування висновку судово-медичної експертизи, яке судом було задоволено. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 23.04.2024 на підставі ухвали судді Димитровського міського суду Донецької області відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд якої по суті призначений на 24.05.2024, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 07.08.2024 представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15.05.2025, у зв`язку зі зміною підсудності Димитровського міського суду Донецької області на Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, справа прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд по суті призначено на 20.06.2025. Ухвалами судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16.06.2025, задоволено клопотання представників сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] внаслідок травмування при зіткненні з поїздом, що підтверджується довідкою про причину смерті від 06.11.2023 та свідоцтвом про смерть від 06.11.2023. Позивач є матір`ю загиблого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2023, 04.11.2023 о 19.50 пасажирський поїзд сполученням Запоріжжя-Ковель у складі 14 вагонів під керуванням машиніста [PERSON] , рухаючись по прямій ділянці залізничної колії в районі електроопори 187, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] 2006 р. н., який підійшов до колії з правого боку. Від отриманих травм пішохід [PERSON] загинув на місці. Відповідно до отриманих матеріалів розслідування, травмування сторонньої особи сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним Правил транспорту України від 19.02.1998 № 54. Достатніх підстав для повідомлення будь-якій особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування не встановлено. На підставі викладеного, кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно Акту № 3 від 13.11.2023 службового розслідування аварії, комісія з розслідування встановила: - об`єкти залізничного транспорту на момент аварії знаходилися у справному стані, відповідно до нормативних документів; - дії локомотивної бригади визнано вірними та оперативними; - в даному випадку вини працівників регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» не вбачається; - травмування сторонньої особи [PERSON] 2006 р. н. о 19.25 год. сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним п.п. 2.2, 2.3, 2.5 Правил транспорту України від 19.02.1998 № 54. Згідно висновку експерта № 2643-Е від 24.11.2023, смерть [PERSON] 2006 р. н. настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася відкритої черепно-мозковою травмою з переломом кісток черепу, тупою травмою грудної клітини з переломами ребер, ушкодженням лівої легені, відкритим переломом лівої гомілки та ускладнилася шоком, про що свідчать: виявлені ушкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, малокров`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця. Виявлені тілесні ушкодження перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа [PERSON] 2006 р. н. не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти. Будь-яких тяжких захворювань при дослідженні трупу не виявлено. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За змістом ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої\~статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Відтак, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. За змістом ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд вважає, що смерть потерпілого настала внаслідок грубої необережності самого потерпілого, а саме нехтування ним п.п. 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затв. наказом Міністерства транспорту України № 54 від 19.02.1998, за якими: ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів. Переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження та матеріалами службового розслідування відповідача. Доказів, що [PERSON] загинув внаслідок непереборної сили або свого умислу, матеріали справи не містять. Згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~в п.\~3\~постанови №\~4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» під\~моральною шкодою\~слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~моральних чи\~фізичних страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані з безповоротною втратою її близької людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув її син [PERSON] . Страждання позивача викликають певні зміни у її житті. Перенесений стрес через смерть сина негативно вплинув на її психічний стан. Все це примушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть [PERSON] сталася внаслідок його грубої необережності, а саме порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушенням укладу її життя, що свідчить не лише про особливий характер страждань через те, що дитина ще дуже сильно зв`язана з матір`ю, а й про глибину та тяжкість втрати. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] , є невиконання останнім вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 200000 грн., який відповідає принципам розумності і справедливості. Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі сина позивача є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань останньої, враховуючи те, що згідно з ч. 1 ст.\~3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2000,00 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 23, 1167, 1168, 1172, 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: partial