Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування своїх вимог представник заявниці посилається на те, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,79 га, яка розташована на території колишньої Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, кадастровий номер 6122085800:01:001:0714, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №043949 від 28.09.2004 року. За життя - 04.03.2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №05, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] . 12.09.2024 року заявниця звернулася із письмовою заявою, зареєстрованою за №208 у спадковій справі №74/2024, до Заліщицької державної нотаріальної контори, якою повідомила про наявність складеного на її користь заповіту, а також те, що вона являється дочкою [PERSON] , прийняла спадщину після її смерті та інших спадкоємців немає. 23.05.2025 року заявниця вдруге зі спливу шестимісячного строку звернулася до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Однак в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Дідик І.О. письмовою відповіддю №213/02-14 від 23.05.2025 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вбачає розбіжності у поданих документах, що підтверджують родинні зв`язки спадкодавиці та спадкоємиці. У свідоцтві про смерть спадкодавиця зазначена « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявниці її матір`ю зазначена « [PERSON] », заявниця - « [PERSON] ». Відтак остання без встановлення факту, що має юридичне значення, позбавлена можливості оформити спадкове майно належним чином. Заінтересована особа - Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак від представника заявниці [PERSON] надійшла заява, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересована особа - представник Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак від селищного голови до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.06.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку окремого провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа - Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з таких підстав. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] у с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області від 27.02.1998 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.1963 року, виданим Лисівецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі записів громадянського стану про народження 17.08.1963 року зроблено актовий запис №49. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.02.1962 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.02.1962 року, про що зроблено актовий запис №2, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.02.1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.11.1990 року, про що складено актовий запис №10, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2024 року [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років, про що 29.04.2024 року Центром надання адміністративних послуг Товстенської селищної ради Чорткіського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №91. Згідно з заповітом від 04.03.2009 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лисівецької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрованим у реєстрі за №05, [PERSON] на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: "все моє майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що я буду мати право за законом на день моєї смерті, заповідаю дочці [PERSON] , [INFO] , яка народилася в селі Лисівці Заліщицького району Тернопільської області". Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №165 від 11.06.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1977 року до дня смерті. На момент смерті із спадкодавицею проживали і були зареєстровані: 1.Дочка [PERSON] , [INFO] . 2.Внук [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами [ADDRESS] , видавалось. За наявними в селищній раді відомостями [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисівської сільської ради від 04.03.2009 року №05, який ніким не скасовано та не змінено. Відповідно до довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №164 від 11.06.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №81422659 від 05.06.2025 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №72967620. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №81422648 від 05.06.2025 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лисівецької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований у реєстрі за №05 від 04.03.2009 року, номер у спадковому реєстрі №47076215. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,79 га, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №043949 від 28.09.2004 року. Листом №213/02-14 від 23.05.2025 року Заліщицька державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутись до суду для встановлення родинних відносин між спадкодавицею та [PERSON] у зв`язку з наявними розбіжностями у поданих документах щодо імені спадкодавиці. Згідно висновку про відмову у внесенні змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 25.12.2024 року Заліщицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) [PERSON] відмовив у внесенні змін до актового запису цивільного стану через відсутність підтверджуючих документів для внесення змін. V. Оцінка суду Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч.1 ст.235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] . Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявниці зі спадкодавицею, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved