Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2025 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] про визнання заповіту, складеного 21.12.2019 року [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г. і зареєстрованого у реєстрі за №№5-1324, 1325 недійсним, виключення із спадкового реєстру запису про державну реєстрацію заповіту відмовлено. 22 травня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - Тарасенко Ольги Василівни про постановлення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн., у зв`язку з чим виникла необхідність у призначенні судового засідання для вирішення даного питання. Представник відповідача в судовому засідання вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила суд її задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, з підстав викладених у запереченнях на заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України: Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що представник відповідача дотрималася вимог процесуального законодавства щодо подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс, і які очікуєпонести в зв`язку із розглядом справи. В обґрунтування фактично понесених судових витрат, до суду подані належним чином посвідчені документи що підтверджують фактично понесені витрати на отримання правової допомоги в справі 753/55/25. Так, 12.02.2025 року між відповідачем та адвокатом Тарасенко О.В. було укладено Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 12-02. Відповідно до п. 1.2. цього Договору юридичні послуги (правова допомога) за даним Договором включають: 1.2.1. Аналіз наданих відповідачем матеріалів. 1.2.2. Ознайомлення з матеріалами справи № 753/55/25 у Дарницькому районному суді м. Києва. 1.2.3. Підготовка відзиву на позовну заяву та подання до суду. 1.2.4. Представництво інтересів відповідача під час судових засідань у справі. 1.2.5. Підготовка клопотань, заяв, письмових пояснень, заперечень та інших процесуальних документів, що необхідні для захисту інтересів відповідача. 1.2.6. Вчинення інших дій, що відносяться до предмету Договору та сприятимуть якомога кращому захисту інтересів відповідача. Пунктом 3.2. Договору сторони визначили, що протягом 3 робочих днів з дня укладення даного Договору відповідач зобов`язується перерахувати на рахунок виконавця 15 000,00 грн. в рахунок оплати послуг за Договором. Остаточний розмір винагороди виконавця Сторони погоджують у Акті здачі приймання виконаних юридичних робіт та наданих юридичних послуг, що складається виконавцем (п. 3.3. Договору). Оплата послуг виконавця здійснюється клієнтом на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 30 днів з дня підписання Сторонами Акту здачі приймання виконаних юридичних робіт та наданих юридичних послуг (п. 3.5. Договору). З акту №1 прийому передачі виконаних від 20 травня 2025 року встановлено, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат по договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року становить 35 000 грн. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, врахувавши складність справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; суд дійшов висновку, що судові витрати підлягають відшкодуванню з позивача у розмірі 35 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved