Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Просила [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2008 року. У шлюбі у позивачки та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . 19.08.2010 року між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб. Хоча відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , однак останній після розірвання шлюбу позивачки з відповідачем перебуває на повному утриманні позивачки та проживає зі нею окремо від відповідача. У 2018 році Позивачка вийшла заміж вдруге та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », син [PERSON] залишився проживати із нею та її чоловіком та постійно перебуває на повному її утриманні. Позивачка, як мама, самостійно піклується про сина, доглядає, слідкує за навчанням сина, його повноцінним розвитком, здібностями, уподобаннями, культурним та духовним розвитком. З серпня 2010 року до 2016 року відповідач час від часу лише спілкувався з сином виключно на день народження сина. З 2016 року батько взагалі перестав спілкуватися з сином, не приходить до школи, не відвідує батьківські збори, не цікавиться здібностями сина, не займається його вихованням, не провідує, не цікавиться здоров`ям, фізичним розвитком та навчанням сина, не проводить з дитиною свій вільний час, фактично обмежив його в батьківській турботі, любові й піклуванні, має заборгованість по сплаті аліментів. Фактично, відповідач повністю самоусунувся від виховання сина. Відповідач як батько, який має обов`язок на рівні з мамою виховувати свого сина, брати участі у вихованні дитини, провідувати сина, цікавитися здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально підтримувати дитину, абсолютно і давно цього не робить. Останній раз у 2016 року батько привітав сина з днем народження. Після 2014 року спілкування відповідача з сином ставали все рідшими. А з 2016 році всі візити відповідача, як батька до сина припинилися. Останній раз [PERSON] бачив відповідача у червні 2016 року на свій день народження (коли йому було 8 років). Відповідач не намагається побачитися із сином, хоча позивачка ніколи не чинила жодних перешкод у цьому. У 2019 році [PERSON] знайшов відповідача у соцмережі "Фейсбук", та написав йому. Однак, з даної переписки не вийшло нічого доброго. Тоді розмова зі слів [PERSON] не вдалася з батьком, між ними виник конфлікт і вони посварилися в переписці. Всі вищевикладені факти та обставини підтверджуються письмовими поясненнями сусідів, позивачки та її мами. Відповідач уже 7 (сім) років не платить аліменти на утримання сина. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 404987,30 грн. Зазначає, що останній раз спілкувалася із відповідачем у 2016 році та попереджала, що може подати позов до суду про позбавлення його батьківських прав, якщо останній не буде брати участь у вихованні дитини. Однак, відповідачу було байдуже до цього. Позивачці невідомо, чи є у відповідача інша сім`я, та контактні його засоби зв`язку. З огляду на зазначене, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 05.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 21.05.2024 року в якості третьої особи залучено Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як органу опіки та піклування. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що з 2008 по 2010 року вона із відповідачем перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON] . Після розлучення сторони не проживали разом. Відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків. Не проводив разом час із сином, не виховував сина, не надавав своєї батьківської любові. Син був на повному утриманні та вихованні позивачки. Востаннє відповідача бачила у 2016 році. Відповідач не вітає сина з днем народження. Всім вихованням сина займається позивачка, яка створює всі необхідні умови для навчання, фізичного, духовного і морального розвитку сина. Жодних перешкод у спілкуванні сина із відповідачем, позивачка не створює. Відповідач з 2015 року не сплачує аліменти на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Не заперечив щодо задоволення позову, просив взяти до уваги висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих 95096 від 02 липня 2024 року. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні, пояснив, що він зараз проживає із мамою, яка про нього піклується, забезпечує його комфортними умовами життя. Батько із ним не спілкується, не підтримує ні фінансово, ні морально. Востаннє батька бачив у 2016 році, коли батько забирав його зі школи. За останні 5 років батько не вітав його з днем народження, не дзвонив, та не цікавився його життям. Вказав, що теперішній чоловік матері піклується про нього та його життя. Зазначив, що батько не заслуговує на батьківські права щодо нього. Просить позбавити батьківських прав його батька стосовно нього. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні показала, що [PERSON] не брав участі у вихованні дитини ні зараз, ні раніше. У 2010 році сторони розлучилися, з того часу разом не проживають. Відповідач не хотів цю дитину. Зустрічі батька з сином, були лише ініціативи позивачки. Дитину виховувала позивачка, [PERSON] також допомагала у вихованні. Прохання позивачки, щоб [PERSON] прийшов до сина на перше вересня відповідач проігнорував. Востаннє відповідач бачився з сином у 2016 році Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 03.07.2008, актовий запис № 3933, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . Між позивачкою та відповідачем 19.08.2010 року було розірвано шлюб, про що Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 08.02.2016р, виданої Франківським ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа Франківського районного суду №2-1360/10 від 25.03.2010 року про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів №ВП [NUMBER] від 13.02.2024 року та розрахунком заборгованості по аліментах від 01.09.2021 року за виконавчим документом №2-1360/10 від 25.03.2010 року заборгованість відповідача станом на 13.02.2024 року становить 404987,30 грн. Відповідно до Інформації про виконавче провадження № [NUMBER] від 13.02.2024 року, щодо відповідача винесено Постанову про арешт майна боржника 26.02.2018 року, Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.09.2021 року. Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, відповідач - [PERSON] перетнув державний кордон України 25.02.2019 року. Даних щодо повернення відповідача на території України немає. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих 95096 від 02 липня 2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім, матеріально його не забезпечує. Як вбачається з довідки №59 від 08.02.2024 року, [PERSON] спостерігається з народження у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті поліклінічне відділення філія "Центр охорони здоров"я" АТ "Укрзалізниця" та стоїть на декларації у педіатра Кузіна Ірини Анатоліївни . В поясненнях лікаря-педіатра зазначено, що батько [PERSON] жодного разу не відвідував профілактичні огляди, не приходив на профілактичні щеплення та лабораторні обстеження та не цікавився станом здоров`я сина. Контакт лікаря з батьком відсутній. При ГРВІ, простудних захворюваннях отримує необхідне лікування, догляд, реабілітацію, щеплення по віку. На прийоми до лікаря приходить з мамою та [PERSON] . Відповідно до довідки № 01/31 від 07.02.2024 року, виданої ліцеєм №46 ім. В. Чорновола Львівської міської ради, директор, класний керівник, соціальний педагог вказують, що [PERSON] навчається у 10-М класі, та навчається з першого класу (2014 року) у цьому ліцеї. Батько [PERSON] - [PERSON] за весь час навчання сина жодного разу не відвідував ліцей, не цікавився рівнем знань і умінь свого сина, не брав участі у виховних заходах та батьківських зборах. З класним керівником і педагогами батько не контактує. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та вихованням дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 0907/2-5553/2011 (провадження № 61-12312св21), у якій суд касаційної інстанції погодився з висновками місцевого та апеляційного суду в частині задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач не бере участі у вихованні малолітнього сина, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання сина, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про нехтування покладеними на нього обов`язками з виховання та утримання дитини, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідає рішенню ЄСПЛ «Ілля Ляпін проти росії». У постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 459/3411/18, у якій зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, що полягає у відсутності будь-якого спілкування з сином, участі у йогшо вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, забезпечення сину необхідних умов для життя. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що [PERSON] змінить своє рішення. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач з 2010 року ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо сина, не займається ним , не піклується про нього, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану його здоров`я та навчання, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком. Окрім цього, у зв`язку з несплатою аліментів, Франківським ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження [NUMBER] від 08.02.2016р на підставі виконавчого листа Франківського районного суду №2-1360/10 від 25.03.2010 року. Відповідач не сплачує аліменти та станом на 13.02.2024 року виникла заборгованість в сумі 404987,30 грн. Крім цього відповідно до Інформації про виконавче провадження [NUMBER] від 13.02.2024 року, щодо відповідача винесено Постанову про арешт майна боржника 26.02.2018 року, Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю 20.04.2021 року, Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.09.2021 року. Суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих 95096 від 02 липня 2024 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із самоусуненням відповідача від виконання батьківських обов`язків. Суд ваажає, що наведені мотиви є доречними та достатніми для позбавлення батьківських прав відповідача. На думку суду, рішення про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини - [PERSON] , який проживає у сім`ї з матір`ю та її теперішнім чоловіком в гармонійному середовищі, про що неповнолітній [PERSON] пояснив в судовому засіданні, а спілкування з відповідечем відсутнє, з 2016 р. відповідач зовсім не цікавиться життям та духовним розвитком сина, не утримує сина, аліментів не сплачує. Висновок органу опіки та піклування містить достатню доказову базу щодо самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу та доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] . Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved