Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 19.11.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Гіліна Марина Григорівна, про зняття арешту з майна, а саме скасувати арешт з квартири [ADDRESS] , накладений 27.04.2010 року у виконавчому проваджені № В-3/151 Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9773579. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був рідним братом [PERSON] . Спадкодавець до дня смерті постійно мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, у т.ч.: квартира [ADDRESS] . У спадкодавця не було дружини і дітей, батьки померли раніше, тому відповідно до ст.ст .1258, 1262 ЦК України, Позивач, як спадкоємець другої черги за законом, подав до Приморської державної нотаріальної контори, нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини за спадкодавцем. На підставі зазначеної заяви, державним нотаріусом Гіліною М.Г., щодо майна спадкодавця була заведена спадкова справа № 104с/2024. В ході проведення перевірки перед видачею свідоцтва про право на спадщину було виявлено 2 записи про арешт нерухомого майна, в т.ч.: 1) арешт нерухомого майна р.№ 9773579 від 27 квітня 2010 року, що накладений Першою Приморською ВДВС Одеського міського управління юстиції, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. З огляду на зазначене, позивачу було запропоновано звернутись до суду за захистом своїх прав. Матеріали отримано суддею 20.11.2024 року. Ухвалою суду від 25.11.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 28.11.2024 року та 29.11.2024 року. Заяву про усунення недоліків суддя отримала 29.11.2024 року, позовну заяву в новій редакції 02.12.2024 року. Ухвалою суду від 02.12.2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 20.01.2025 року. 16.01.2025 року представник [PERSON] адвокат Сокалюк В.П. через систему Електронний суд надав уточнену позовну заяву. У підготовчому засіданні 20.01.2025 року був присутній представник [PERSON] адвокат Сокалюк В.П., просив прийняти заяву про зміну предмету позову. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, 08.01.2025 року державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Гіліна М.Г. на адресу суду поштою надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутністю. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, прийнято заяву від 16.01.2025 року про зміну предмету позовних вимог, розгляд справи відкладено на 03.03.3025 року, у зв`язку з правом відповідача та третьої особи на відзив на пояснення відповідно. У підготовче засідання 03.03.2025 року [PERSON] не з`явився, 24.02.2025 року представник позивача адвокат Сокалюк В.П. через систему Електронний суд надав заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив задовольнити, розгляд справи просив провести за відсутністю сторони позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином, в матеріалах справи міститься заява державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Гіліної М.Г., в якій остання не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутністю. Відповідач відзив суду не надавав. Ухвалою суду від 03.03.2025 року підготовче провадження закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті на 16.04.2025 року. У судове засідання 16.04.2025 року учасники справи не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Сокалюк В.П. через канцелярію суду надав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 16.04.2025 року клопотання представника [PERSON] адвоката Сокалюка В.П. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 104с/2024, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Витребувано з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірену копію Постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 23.04.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: АА № 213429, якою накладено арешт на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , в межах виконавчого провадження №В-3/151, зареєстрованого 27.04.2010 року, реєстраційний номер обтяження: 9773579. Розгляд справи відкладено на 22.05.2025 року. До суду 24.04.2025 року представник [PERSON] адвокат Сокалюк В.П. через канцелярію суду надав заяву, якою просив долучити до матеріал справиСпадкову справу № 104с/2024, заведену до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 22.05.2025 року учасники справи не з`явилися. Розгляд справи відкладено на 19.06.2025 року. До суду 09.06.2025 року з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)на виконання ухвали суду від 16.04.2025 року надійшов лист, згідно якого зазначено, що відповідно до відомостей, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження «Сперозділ», існує дуже стисла інформація про перебування на виконанні відділу виконавчого провадження 22110677 з примусового виконання виконавчого листа від 10.12.2009 № 1-7/09 виданого Приморський районний суд м. Одеси про конфіскацію майна засудженого [PERSON] , яке відкрито постановою державного виконавця від 03.02.2010 року. Інформацію про підстави завершення зазначеного виконавчого провадження 22110677 Електронна система нажаль не містить. Здійснивши моніторинг інформації, яка міститься автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що в Електронній системі «Спецрозділ», за запитуваний в ухвалі суду період 2010 року, відомості щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно АА № 213429 від 23.04.2010 року та внесено державним реєстратором відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, Електронна система не обліковує, так як в період 2010 року не була запроваджена, та процесуальні документи складались державними виконавцями на паперових носіях.3 огляду на вищевикладене, неможливо ідентифікувати при виконанні якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та державним реєстратором внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.Що стосується виконавчих проваджень на підставі яких можливо виносились постанови про арешт майна повідомляємо, що згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, а самеРозділу 9 пункту 9.9, норми якої діяли на день прийняття державним виконавцем рішення, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягали знищенню. 3 огляду на вищевикладене, орган ДВС позбавлений можливості надати витребувану ухвалою суду копію постанови про арешт майна боржника АА № 213429 від 23.04.2010 року. У судове засідання 19.06.2025 року сторони не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Сокалюк В.П. до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином, в матеріалах справи міститься заява державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Гіліної М.Г., в якій остання не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення судового рішення є 30.06.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був рідним братом [PERSON] . Спадкодавець до дня смерті постійно мешкав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, у т.ч.: квартира [ADDRESS] , що підтверджується листом приватного нотаріуса ОМНО Гіліної М.Г. від 2957с/02-14 від 18.11.2024 року. У спадкодавця не було дружини і дітей, батьки померли раніше, тому відповідно до ст.ст.1258, 1262 ЦК України, Позивач, як спадкоємець другої черги за законом, подав до Приморської державної нотаріальної контори, нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини за спадкодавцем. На підставі зазначеної заяви, державним нотаріусом Гіліною М.Г., щодо майна спадкодавця була заведена спадкова справа № 104с/2024. (а.с. 12) З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 401059138 від 26.10.2024 року вбачається, що постановою накладено\~арешт на\~майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження АА № 213429, 23.04.2010, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-3/151 (реєстраційний номер обтяження: 9773579) - на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , де [PERSON] є власником 1/3 частини спірної квартири. (а.с. 9) Наявність зазначеного арешту унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме п. 1 визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Частиною 2 Пленуму зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або й законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З відповіді Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження «Сперозділ», існує дуже\~стисла інформація про перебування на виконанні відділу виконавчого провадження 22110677 з примусового виконання виконавчого листа від 10.12.2009 № 1-7/09 виданого Приморський районний суд м. Одеси про конфіскацію майна засудженого [PERSON] , яке відкрито постановою державного виконавця від 03.02.2010 року. Інформацію про підстави завершення зазначеного виконавчого провадження 22110677 Електронна система нажаль не містить. Здійснивши моніторинг інформації, яка міститься автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що в Електронній системі «Спецрозділ», за запитуваний в ухвалі суду період 2010 року, відомості щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно АА № 213429 від 23.04.2010 року та внесено державним реєстратором відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, Електронна система не обліковує, так як в період 2010 року не була запроваджена, та процесуальні документи складались державними виконавцями на паперових носіях. 3 огляду на вищевикладене, неможливо ідентифікувати при виконанні якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та державним реєстратором внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Що стосується виконавчих проваджень на підставі яких можливо виносились постанови про арешт майна повідомляємо, що згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, а саме Розділу 9 пункту 9.9, норми якої діяли на день прийняття державним виконавцем рішення, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягали знищенню. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, зазначеному законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно до ст. 129 Конституції України, «основними засадами судочинства є: законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;…гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом». Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що позивач також має право в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод на захист права власності, оскільки є єдиним спадкоємцем майна, що належить [PERSON] . Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майна. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено наступне: «кожен має право на справедливий … розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…». Згідно до існуючої практики Європейського суду по правам людини, яка згідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV,наряду з Конвенцією є джерелом права, наявність безпристрасності по п.1 ст. 6 повинно визначатися по суб`єктивному та об`єктивному критеріям. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 401059138 від 26.10.2024 року вбачається, що постановою про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження АА № 213429,23.04.2010, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-3/151 (реєстраційний номер обтяження: 9773579) накладено арешт саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Отже, оскільки на даний час відсутні підстави для подальшого обтяження нерухомого майна, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки спадкодавцю належить не вся квартира, а лише 1/3 частина квартири, на яку й накладено арешт. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial