Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 17.09.2000 з [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлений позов [PERSON] вказала, що між подружжям немає порозуміння, неодноразові спроби налагодити сімейні стосунки не дали бажаного результату. На переконання позивача шлюб існує формально, зберегти його не можливо. Враховуючи викладене, просила в судовому порядку шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. 03.06.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 4 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 20.06.2025. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, вказала, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, останній зловживає спиртними напоями, не поважає її як дружину. Через постійні образи, акти агресії і домашнього насильства зі сторони чоловіка вона змушена була разом з дитиною змінити місце проживання (придбала окрему квартиру) та прийняла остаточне рішення шлюб розірвати. Просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що поважає рішення дружини і, з метою збереження стосунків з позивачкою та дитиною, дає згоду на розірвання шлюбу. Суд, заслухав доводи сторін, вивчив матеріали справи і перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення рішення є 20.06.2025. Позов необхідно задовольнити з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2000 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Ковельським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 312). Сторони у справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2008). Сторони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає з матір`ю, що визнається відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, визнання позову івідсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved