Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

30.01.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Дяків Д.І. звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить : розірвати договір банківського рахунку № б/н від 04.08.2010 року укладений між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк». В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] (далі Позивач) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» (далі Відповідач, Банк) з метою отримання банківських послуг з відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.08.2010 року. Дані договірні відносини передбачали можливість кредитування рахунку відповідно до положення статті 1069 ЦК України. Під час довготривалої співпраці на виконання даного договору банківського рахунку було відкрито низку рахунків: - 5168-3228; 5168-2461; - 5168-3228; - 5457-3719; - 5363-4917; - 4149-4576; -5363-5961; - [NUMBER] . В серпні 2023 року банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів отриманих на виконання договірних відносин на підставі заяви № б/н від 04.08.2010 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2023 року у справі 344/15090/23 було задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 42 061 грн. 56 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року було частково задоволено апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] та змінено рішення суду першої інстанції, а саме стягнуто з позивача 10 907 грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 695,15 грн. Дані кошти позивачем було добровільно сплачено задля виконання рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року. В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про розірвання договірних відносин, які склалися в результаті підписання позивачем Заяви № б/н від 04.08.2010 року. 20 грудня 2024 року вони отримали відповідь від банку про відмову у розірванню договору банківського рахунку. 04.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 27.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив. 21.11.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 184-185). 03.12.2024 представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив поновити строк на подання відзиву ( а.с. 187-189). 03.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач між позивачем та банком було укладено кредитний договір № від (далі Договір), відповідно до умов якого Ви отримали кредитну картку «Універсальна Gold» зі встановленим кредитним лімітом. Договір було укладено шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), розміщених на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет, на підставі ст.634 ЦК України. Станом на 25.02.2025 року позивач [PERSON] має заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 -14704.08 грн. Закриття рахунків відповідно до пункту 121 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 162, (Далі Інструкція) Надавач платіжних послуг закриває поточні/ платіжні рахунки користувачів на підставі заяви про закриття поточного рахунку/заяви про закриття платіжного рахунку користувача, крім випадків, визначених у пункті 122 розділу XV цієї Інструкції. З умов договору, сторони погодили його розірвання. При розірванні договору за позовом сторони на підставі ст. 651 ЦК України суд повинен встановити істотне порушення цього договору іншою стороною, при цьому позивач повинен довести, що таке істотне порушення завдало йому шкоди, внаслідок чого він значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору. За таких обставин, вважаємо, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 27.03.2025 підготовче провадження у справі закрито. У вступному слові представник позивача позов підтримав з мотивів, що викладені письмово, просив задоволити. Додав, що нарахована банком заборгованість по ст. 625 ЦПК України, не була предметом судового розгляду, відтак позивач не мав можливості доводити неправомірність її нарахування. Така сплачена добровільно його довірителем для того, щоб не мати будь-яких відносин з банком, але і таке не впливає на вирішення спору, це коштувало йому багато зусиль. Оскільки заява про розірвання договору вже була подана і банком відмовлено у такій. Розірвання договору, не виключає можливості стягнення нарахувань по ст. 625 ЦПК України. Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав з мотивів, що викладені письмово. Вказала, що так як заборгованість перед банком відповідачем погашена в процесі розгляду справи, він не позбавлений права звернутися із заявою про розірвання договору. Заслухавши вступне слово представників сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.02.2024 у справі №344/15090/23, позов Акціонерного товариства\~комерційний банк\~«Приватбанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості,\~змінено рішення\~Івано-Франківського\~міського суду\~Івано-Франківської\~області,\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Акціонерного\~товариства комерційний\~банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10907\~грн. 98 коп. за кредитним договором № б/н від 04.08.2010 та 2 386, 61 грн. судового збору за подання позовної заяви. Так, 04.08.2010 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» та отримав можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого банком кредитного ліміту (а.с. 53). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифам, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається із довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу було видано 8 кредитних карток, останні з яких строком дії до листопада 2021 року. У справі №344/15090/23, зазначено,\~що у\~серпні 2023\~року АТ\~КБ «Приватбанк»\~звернулось в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просило стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~договором\~№ б/н\~від 04.08.2010,\~яка виникла\~станом на\~24.04.2023\~в розмірі\~42\~061,56\~грн,\~а також\~судові витрати. \~В обґрунтування\~позовних вимог,\~зокрема,\~зазначено «що\~внаслідок неналежного\~виконання відповідачем\~обов`язків за\~кредитним договором\~станом на\~24.04.2023\~утворилася заборгованість\~у загальному\~розмірі 56\~765,64\~грн,\~з яких:\~42061,56\~грн \~заборгованість за\~кредитом та\~14704,08\~грн \~заборгованість за\~відсотками,\~нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно статті\~625\~Цивільного кодексу\~України».\~ У межах справи було досліджено розрахунок заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.08.2010, та зазначено у відповідача існує борг, який станом на 24.02.2023 складає 56 765,64 грн, з яких: 42 061,56 грн\~заборгованість за кредитом; 0,00 грн\~заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 14 704,08 грн\~заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України; 0,00 грн.\~нарахована пеня; 0,00 грн.\~нараховано комісії (а.с. 4-19). Постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що « [PERSON] підписав 04.08.2010 анкету-заяву, в якій не передбачено сплату пені, відтак необхідно зарахувати 31 153,58 грн пені як сплату тіла кредиту, зменшивши заборгованість за тілом кредиту з 42 061,56 до 10 907,98 грн (42061,56 грн 31 153,58 грн)». Як вбачається із виписки за договором б/н за період з 04.08.2010 по 16.04.2025 ( а.с. 71-130), 26.03.2024, тобто після ухвалення постанови судом апеляційної інстанції у справі № №344/15090/23, позивач добровільно її виконав, погасив заборгованість в сумі 11\~604 грн. Після чого 12.04.2024 у графі залишок після операції наявна сума - заборгованості 14\~704, 08 грн. Згідно із розрахунку заборгованості вже за договором від 14.04.2015 SAMDNWFC00016432300 ( а.с. 41-50), також наявна сума заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит по 625 ЦПК України. Тобто, вказана сума відсотків є незмінною, була зазначена як складова заборгованості у межах розгляду справи 344/15090/23, однак банк не заявляв про її стягнення. 20.12.2024 за №20.1.0.0.0./7-441205/32884, відповідачем на заяву позивача від 05.12.2024 про розірвання договору, відмовлено, так як «за Вами обліковується заборгованість за Договором»; просять погасити її, ознайомившись у системі «Приват24» ( а.с. 9, 26). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2025, повідомлено, що [PERSON] не має заборгованості станом на 13.05.2025 перед банком. Згідно із квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 24.04.2025 [PERSON] внесено на картку5168-7567 14\~704,08 грн. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до \~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором\~\~ або законом. Згідно з вимогами ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1075 ЦК України\~договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними. Згідно з п.1.1.8.5 Умов, на які посилається сторона відповідача та розміщені на сайті банку, такий Договір може бути розірваний за згодою сторін шляхом укладення Сторонами відповідного правочину про його розірвання, за умови відсутності заборгованості Клієнта щодо оплати послуг наданих Банком в рамках цього Договору та надання. При цьому, слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), викладені висновки, а саме: що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору; на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі; рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни; наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Так, як встановлено відповідач здійснив нарахування позивачу відсотків на прострочений кредит по 625 ЦПК України, та не заявляв вимоги про необхідність її сплати, незважаючи на те, що зазначив про таку у розрахунку заборгованості у справі №344/15090/23, позбавив можливості [PERSON] доводити правомірність її нарахування. При цьому, саме нормою ст. 625 ЦПК України, закріплена необхідність вимоги кредитора для її погашення. Крім цього, суд не може залишити по заувагою і той факт нарахування такої з березня 2020 року. Такими пасивними діями обліковуючи вказану заборгованість по ст. 625 ЦПК України тривалий час, не заявляючи вимог про її стягнення у відповідності до ст. 625 ЦПК України поряд із стягненням суми заборгованості за договором банківського рахунку, банк ставить позивача у невизначене, невигідне становище, як щодо можливості заперечення такої у спосіб, передбачений законом, чи то на розірвання договору відповідно до ст. 1075 ЦПК України. Крім цього, розірвання договору банківського рахунку у разі наявності підстав, не позбавляє можливості кредитора заявляти вимогу за ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог. Договір банківського рахунку №б/н від 04.08.2010, що укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» слід розірвати у судовому порядку, оскільки відповідач заяву [PERSON] про розірвання договору не задоволив за відсутності належних для це підстав. Щодо судового збору. Так як позивач звільнений від сплати судового збору, позов задоволено з відповідача в користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved