Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

09.04.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів в період догляду за найменшою дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком даних дітей є [PERSON] . Протягом сімейного життя між подружжям поступово погіршувалися відносини, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Позивачка з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 18.02.2025. Спільні діти залишилися проживати з матір`ю, відповідач матеріально дітей не утримує. Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 22.04.2025, яка повернулась до суду 06.05.2025 з відміткою «вручено 26.04.2025». Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого. Сторони шлюб між собою не укладали. Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 23.06.2017 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 30.01.2024. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 158 від 27.03.2025 виданої Слобожанською селищною радою позивачка проживає, за адресою: [ADDRESS] , спільно з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено позивачем, вона не має можливості працювати у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за малолітніми дітьми, найменшій з яких виповнився лише один рік. При цьому, відповідач не надає жодної фінансової допомоги на її утримання. Відповідач інших неповнолітніх дітей не має, його стан здоров`я дозволяє працювати. Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачкою тверджень. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що мати, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Спільна дитина сторін - [PERSON] не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу матері його дитини. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів, що рівень його доходу не дає змоги сплачувати аліменти на утримання позивачки. Отже, враховуючи викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільно процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні із з даним позовом, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн. Інших витрат сторонами не заявлялися. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved