Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник відповідачки [PERSON] адвокат Райхель Р.П. подав заяву про\~ ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивачки\~ 46000грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішенням суду від 04.06.2025р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області,\~ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити дії, скасування реєстрації земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових та їх обтяжень, скасування рішення про відмову у внесенні відомостей до реєстру, стягнення моральної шкоди. 13.06.2025р. складено повне судове рішення. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц, від 09.06.2020р. у справі №466/9758/16-ц. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Стороною відповідача надано суду: 1.Договір від 21.12.2020р. та ордер від 21.12.2020р., на підставі яких [PERSON] надавав послуги професійної правничої допомоги [PERSON] у справі №454/3214/20. 2. Квитанцію від рахунок-фактуру від 04.06.2025р., відповідно до якої витрати за юридичні послуги, надані адвокатом Райхель Р.П. становлять 46000грн., зокрема: ознайомлення з матеріалами, надання консультацій, вивчення судової практики тощо 10000грн.; підготовка двох відзивів 8000грн.; підготовка заперечень на відповідь на відзив 2000грн.; підготовка до судових засідань та ознайомлення з матеріалами в суді 2000грн.; участь в огляді під час проведення двох експертиз 4000грн.; участь в дев`яти судових засіданнях 18000грн.; підготовка заяв з процесуальних питань 2000грн. Тому, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правову допомогу в розмірі 46000грн. відповідатимуть і будуть співмірними з складністю справи, в якій позивачем заявлено десять позовних вимог, тривалим розглядом понад чотири з половиною роки,\~ та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих адвокатом послуг. Дані витрати слід стягнути з позивача на користь відповідачки [PERSON] . Окрім цього, в рішенні суду від 04.06.2025р. не вирішено питання про розподіл судових витрат на проведення експертиз, що є підставою вирішення таких, шляхом ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на залучення експертів та проведення експертиз\~ належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи та відповідно до частини першої зазначеної норми, є судовими витратами. Відповідно до частин 6-9 ст.139 ЦПК України,\~ розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. З наявних в справі договору №1224/О-20 від 24.12.2020р., додатку №1 до цього договору, акту прийому-передачі робіт згідно договору №1224/О-20 від 24.12.2020р. встановлено, що експертом ТзОВ «ГАЛ-СВІТ» на замовлення сторони відповідачки [PERSON] проведено земельно-технічну експертизу по цивільній справі 459/3214/20, за проведення якої сплачено 10000грн. Також, судом було призначено земельно-технічну експертизу, за проведення якої відповідачкою [PERSON] було сплачено 10601,92грн. (6691,44грн. та 3910,48грн.), що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками від 09.05.2023р. та від 13.12.2023р. За таких підстав, з\~ позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] підлягають стягненню також витрати на проведення зазначених експертиз. На підставі викладеного,

Outcome: approved