Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах позивачів [PERSON] і [PERSON] звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, просила визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини та за [PERSON] на 3/4 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що означений житловий будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а отже їм належало по 1/4 частини у майні цього двору. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадщину фактично прийняла [PERSON] . 07.02.2006 [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 2/4 частки житлового будинку, яку прийняв [PERSON] . З огляду на наведене просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину та за [PERSON] на 3/4 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору. В судове засідання позивачі не з`явились, 16.06.2025 їх представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, 28.03.2025 міський голова подав до суду письмові пояснення, за змістом якого не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи у відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 120 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до статті 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК УРСР статті 120 - 127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки Городоцької міської ради Львівської області № 99 від 20.02.2025, копії погосподарських книг с. Дроздовичі за 1986-1995 роки та копії технічного паспорта від 12.09.2024 (а.с.8-10, 20-25) вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] побудований у 1950 році, належав до суспільної групи «колгоспний двір», його головою була [PERSON] , членами колгоспного двору також були: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Отже [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] належало по 1/4 частини у майні цього двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.12). Як встановлено судом, після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 2/4 частки житлового будинку в [ADDRESS] , яку прийняв [PERSON] . З огляду на наведене [PERSON] належить 3/4 частки, з яких: 1/4 - як члену колгоспного двору; 2/4 в порядку спадкування після смерті матері, а [PERSON] належить 1/4 частки як члену колгоспного двору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] належав колгоспному двору, позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/4 та за [PERSON] на 3/4 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як частку в майні «колгоспного двору». На підставі викладеного,

Outcome: approved