Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Адвокат Левадна Юлія Геннадіївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд груп» (далі - ТОВ «Холд груп») про визнання заборгованості неправомірно нарахованою, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . 27.11.2024 між відповідачем та позивачем було укладено договір № 15А/56/27-11-24 про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу. До 27.11.2024 договір про надання житлово-комунальних послуг було укладено 22.08.2017 між відповідачем та [PERSON] . Позивач, а до цього і [PERSON] , добросовісно та належним чином оплачували та оплачують послуги згідно договору про надання послуг. Починаючи з жовтня 2021 року в наданих відповідачем квитанціях став з`являтися борг, розмір якого постійно збільшується. З жовтня 2021 року з`явився борг у розмірі 9989,57 грн.; з січня 2022 року - у розмірі 19999,49 грн.; з лютого 2024 року і до цього часу - у розмірі 69 999,74 грн. Станом на дату подання цієї позовної заяви у позивача відсутня будь-яка інформація стосовно причин та підстав виникнення заборгованості та її постійного зростання. Зазначенням у квитанціях неправдивої і надуманої заборгованості, відповідач порушує права позивача, оскільки наявність в квитанціях неіснуючої заборгованості негативно впливає на позивача з психологічної точки зору, існує постійний стрес через незаконність дій відповідача. Наявність в квитанціях заборгованості негативно впливає на можливість позивача розпоряджатися своїм майном, оскільки за її наявності, продати або здати квартиру в оренду буде набагато важче. Позивачка не є боржником по відношенню до відповідача, оскільки не має заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та належним чином виконує всі свої зобов`язання, а отже зазначення в квитанціях на оплату житлово-комунальних послуг заборгованості є неправомірним. Просила: визнати заборгованість з розмірі 69999,74 грн. за договором № 15А/56/27-11-24 від 27.11.2024 про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу неправомірно нарахованою; зобов`язати ТОВ «Холд Груп» здійснити перерахунок та виключити з обліку за договором № 15А/56/27-11-24 від 27.11.2024 про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу заборгованість у розмірі 69999,99 грн. 24.03.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 17.04.2025 представник відповідача Гордієць С.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 14.10.2021 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Трейтяк І.В. Добросовісний власник зобов`язаний до моменту набуття ним права власності, пересвідчитися та впевнитися, що у попереднього власника (користувача) відсутній борг за надані житлово-комунальні послуги чи накладені штрафні санкції, тобто отримати документи про відсутність або наявність заборгованості за платежами. Позивач не скористався своїм правом перевірки наявності заборгованості у попереднього власника або якщо і був обізнаний про це, то саме у нього, як учасника договірних правовідносин, обумовлених договором дарування, наявна правомочність вимагати від попереднього власника квартири виконати взяті на себе за договором зобов`язання. Особовий рахунок, відкритий за вказаною адресою, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій ТОВ «Холд Груп». Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу і переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Таким чином, своїми діями відповідач не порушив права позивача, як споживача. Цими діями позивач не був позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково, а сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для нього негативних наслідків і не перешкоджає використанню квартири за цільовим призначенням. Заборгованість, яка утворилась у результаті невиконання зобов`язань попереднім власником, не повинна братися до уваги судом. Позивач фактично ставить питання, яке має бути предметом доказування у разі пред`явлення до нього позовних про стягнення заборгованості, яка виникла до 14.10.2021, тобто до моменту набуття ними права користування на вказану квартиру. Позивач при зверненні до суду з даним позовом, не обґрунтував, яке його суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес порушено або не визнається особою, до якої пред`явлено позов. Сама по собі заборгованість, що обліковується на особовому рахунку, навіть якщо вона здається іншим особам неправомірною, не може бути оспорена в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. Разом із цим, позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушення певних прав (інтересів) позивача наявністю заборгованості на особовому рахунку. 21.04.2025 представник позивача адвокат Левадна Ю.Г. подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи відповідача, що позивач був зобов`язаний перевірити наявність заборгованостей при укладенні договору дарування та вимагати від попереднього власника квартири виконати свої зобов`язання не відповідають дійсності, оскільки чинне законодавство не містить таких зобов`язань обдаровуваного по перевірці наявності або відсутності заборгованостей дарувальника. Крім того, у попереднього власника заборгованості перед відповідачем не було, оскільки він належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті за надані послуги, а походження, підстави та розмір заборгованості жодним чином не підтверджується та не обґрунтовується відповідачем, в тому числі і у відзиві. Відповідач, вказуючи в квитанціях на власний розсуд заборгованість, збільшуючи її розмір, порушує свої зобов`язання за договором про надання житлових та комунальних послуг, і тим самим порушує права позивача, встановлені договором та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». В позасудовому порядку відповідач відмовляється припиняти порушувати права позивача, заборгованості в квитанціях він не перестає зазначати. 21.04.2025 представник позивача адвокат Левадна Ю.Г. подала до суду клопотання про розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке суд залишає без задоволення, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22.08.2017 між [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , та ТОВ «Холд груп» укладено договір про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу №15А/56/22-08-2017. [PERSON] з 14.10.2021 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., на підставі договору дарування від 14.10.2021, укладеного з [PERSON] . 27.11.2024 між [PERSON] та ТОВ «Холд груп» укладено договір про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу №15А/56/27-11-24. Відповідно до п. 2.1. вищезазначеного договору виконавець приймає на себе зобов`язання надавати споживачу послуги, визначені цим договором, здійснювати контроль та координацію споживача з метою дотримання споживачем норм чинного законодавства України, яке регламентує порядок користування приміщенням та умов даного договору, а споживач приймає на себе зобов`язання добросовісно споживати надані виконавцем послуги, належним чином та вчасно оплачувати надані послуги за встановленими виконавцем цінами та тарифами, у строки та на умовах, передбачених цим договором, а також проводити відшкодування виконавцю витрат на обслуговування будинку та/або комплексу. Відповідно до п. 2.4. вищезазначеного договору сторони погодили, що розмір винагороди виконавця за надані послуги управителя будинку на дату підписання цього договору становить 2,75 грн. із розрахунку за один квадратний метр загальної площі приміщення, при цьому виконавець здійснює перегляд вартості послуги при виникнення обставин, які не залежить від виконавця. Внесення змін та/або доповнень до договору з цього приводу не вимагається. Відповідно до п. 5.1. вищезазначеного договору споживач зобов`язаний оплатити послуги (в тому числі, але не обмежуючись, винагороду виконавця за надані послуги управителя будинку), визначені умовами цього договору та/або надані виконавцем відповідно до вимог законодавства України, а також штрафні санкції (у разі їх нарахування), в порядку та на умовах, визначених цим договором або виконавцем та відшкодувати витрати виконавця, пов`язані з наданням послуг. Відповідно до п. 5.3. вищезазначеного договору розмір щомісячної плати за спожиті споживачем послуги (в тому числі розмір винагороди виконавця за надані послуги управителя будинку) визначається згідно з встановленими відповідно до законодавства та/або умов цього договору та/або розпорядження виконавця (доведеними до відома споживача в порядку встановленому цим договором) цінами та тарифами на послуги. 05.03.2025 [PERSON] звернулась ТОВ «Холд Груп» за наданням пояснень та відповідних розрахунків, як утворилась заборгованість в розмірі 69999,82 грн., за який період та за які послуги. Відповідно до наданих позивачем квитанції (рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги) за період з січня 2021 року по грудень 2024 року станом на грудень 2024 року за особовим рахунком [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , обліковується заборгованість у розмірі 69999,82 грн. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний сплачувати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати, а договори про надання послуг не обтяжують майна. Згідно із преамбулою Закону України Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Стаття 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлює обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті встановлено у частині 2 правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина 3 цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з приведеними вище нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі, на підставі якого новий власник набув квартиру у власність. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (провадження № 14-137цс20) зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивачка вважає, що борг відсутній. Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок. Судом встановлено, що позивач з 14.10.2021 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . До цього часу власником цієї квартири була [PERSON] , яка 14.10.2021 уклала з позивачкою договір дарування квартири. Таким чином, у позивача, як нового власника, виник обов`язок перед ТОВ «Холд груп» сплачувати надані житлово-комунальні послуги та/або послуги з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу саме з дня набуття нею у власність зазначеної квартири, тобто з 14.10.2021. При цьому, суд враховує, що жодних застережень щодо обов`язку [PERSON] оплатити заборгованість з житлово-комунальних послуг, наявної станом на день укладання нею договору дарування квартири в ньому не міститься. За період з січня 2021 року по грудень 2024 року за особовим рахунком [NUMBER] обліковується заборгованість у розмірі 69999,82 грн. Як вбачається з квитанцій за жовтень-грудень 2021 року заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] по квартирі за адресою: [ADDRESS] , відсутня. В квитанції за грудень 2021 року відсутні відомості про оплату наданих послуг. Як вбачається з решти квитанцій, починаючи з січня 2022 року надані відповідачем послуги сплачувались не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості. При цьому позивач стверджує, що вона добросовісно та належним чином оплачувала послуги згідно договору про надання послуг, проте матеріали цивільної справи не містять жодного підтверджуючого документу, що позивач у повній мірі виконувала вимоги вищезазначеного договору та оплачувала надані послуги в повному обсязі. Також позивачем не було надано доказів ненадання послуг відповідачем або надання послуг неналежної якості, у тому числі позивач відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовилася від надання відповідачем послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати. Суд зауважує, що з моменту набуття права власності на квартиру у позивачки виник обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги, а не укладання відповідного договору не звільняє споживача від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення такого договору з виконавцем послуг. Позивач зазначає, що у неї відсутня будь-яка інформація стосовно причин та підстав виникнення заборгованості та її постійного зростання. Проте з клопотанням до суду про витребування зазначених відомостей у відповідача сторона позивача не зверталась. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що борг у розмірі 69999,74 грн. є таким, що неправомірно нарахований відповідачем. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання заборгованості в розмірі 69999,74 грн. за договором №15А/56/27-11-24 від 27.11.2024 про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу неправомірно нарахованою не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки суд прийшов до висновку, що основна вимога про визнання заборгованості у розмірі 69 999,99 грн. неправомірно нарахованою не підлягає задоволенню, то похідна вимога про зобов`язання ТОВ «Холд Груп» здійснити перерахунок та виключити з обліку за договором №15А/56/27-11-24 від 27.11.2024 про надання житлових та комунальних послуг, послуг з управління та обслуговування будинку, прибудинкової території та території комплексу заборгованість у розмірі 69 999,99 грн. також не підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки позивачка, якій відмовлено у задоволенні позову, звільнена від їх сплати.

Outcome: dismissed