Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

ТОВ «КЕЙ-КЛЕКТ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних збитків. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що 22 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № \~ \~ \~ \~11238436000, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 33 000 доларів США, що на дату укладення договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 166\~650 грн., а останній прийняв вказану суму коштів та зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному Договорі. 12 грудня 2011 року між ТзОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №1 та, як наслідок, перехід права вимоги за зобов`язаннями, які виникли у [PERSON] на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11238436000 від 22.10.2007 року до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору та виникненням заборгованості ТОВ «Кей Колект» звернулось до суду щодо примусового стягнення заборгованості. Вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 356 862,75 грн. заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11238436000 від 22.10.2007 року, з яких: прострочений борг на 17.04.2012 року (1100 днів) 251 055,99 грн.; прострочені проценти на 17.04.2012 року (1100 днів) 105 806,76 грн. та 3 219 грн. судових витрат. Зазначає, що на сьогоднішній день відповідачем рішення суду не виконано. Наголошує, що карантин на території України скасований з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, тому ТОВ «Кей Колект» звертаючись з позовом про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року дотримався строків давності. У зв`язку з вищезазначеним, загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», внаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та рішенню Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2012 року, складає: згідно з розрахунком суми 3% річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно) 52 473,49 грн.; згідно з розрахунком суми інфляційних втрат, за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно) 173 051,15 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» заборгованість на загальну суму 225 524. 64 грн. та понесені судові витрати. Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача Буришин В.В. подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Вказує, що позивач, як кредитор, відповідно до дійсних обставин справи втратив право вимоги до боржника (відповідача) щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №712/8703/12 про стягнення боргу було винесено 29 листопада 2012 року та набрало законної сили 29 грудня 2012 року. Наголошує, що лише 22 грудня 2020 року, тобто через 8 років з моменту набранням рішенням законної сили, позивач звернувся до суду у якості стягувача із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. За наслідками розгляду судом зазначеної вище заяви ТОВ «Кей-Колект» судом було встановлено, що у відомостях Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відсутні дані про звернення ТОВ «Кей-Колект» до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з проханням про видачу йому виконавчого листа на виконання рішення суд від 29.11.2012 року про стягнення боргу. Так само, суд констатував про відсутність відомостей про факт звернення ТОВ «Кей-Колект» до виконавчої служби з виконавчим листом суду у справі №712/8703/12, якщо він існував, для примусового виконання, як того вимагає закон. 18 лютого 2021 року своєю ухвалою суд заяву ТОВ «Кей-Колект» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання залишив без задоволення (посвідчена мною копія ухвали суду додається). Дана ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась. Таким чином, відповідно до фактичних обставин ТОВ «Кей-Колект» не вжило жодних юридично обумовлених дій у вставлений законом строк для отриманням виконавчого документу та не вжило жодних дій для подання такого виконавчого документу у встановлений законом строк на його примусове виконання. Представник вказує, що відповідно до обставин справи, ТОВ «Кей-Колект» не мало жодних непереборних обставин, об`єктивних поважних причин, які перешкоджали отримати вчасно виконавчий лист та подати його в строк, визначений законом, на примусове виконання. Так само, позивач не вчинив жодних активних дій, спрямованих на реалізацію передбаченого механізму регулювання відносин зі стягнення боргу за кредитним договором, а тому, вважати даний обрахований строк триваючим до даного часу не має жодних підстав. Представник вважає, що всі зобов`язання за кредитним договором є припиненими через пропуск ТОВ «Кей-Колект» строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто реалізацію ним як кредитором, права вимоги про стягнення боргу за кредитним договором. Саме тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих санкцій за кредитним договором, при відсутності у позивача права вимоги за таким договором, є безпідставним, а поведінка має ознаки недобросовісності. На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не скористався правом на участь в судовому засіданні та його представник подав заяву, згідно якої просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без його участі. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11238436000, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 33 000 доларів США, що на дату укладення договору за офіційним курсом НБУ еквівалентно 166\~650 грн., а останній прийняв вказану суму коштів та зобов`язався належним чином використовувати і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному Договорі. Судом також встановлено, що 12 грудня 2011 року між ТзОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №1 та, як наслідок, перехід права вимоги за зобов`язаннями, які виникли у [PERSON] на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11238436000 від 22.10.2007 року до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». В подальшому, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» 356 862,75 грн. заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11238436000 від 22.10.2007 року, з яких: прострочений борг на 17.04.2012 року (1100 днів) 251 055,99 грн.; прострочені проценти на 17.04.2012 року (1100 днів) 105 806,76 грн. та 3 219 грн. судових витрат. Як стверджує позивач, на теперішній час відповідачем рішення суду не виконано, у зв`язку з вищезазначеним сума 3% річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» внаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та рішенню Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2012 року, складає 52 473,49 грн. 3% річних, та 173 051,15 грн. інфляційні втрати. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що позивач отримав право вимоги до відповідача 12.12.2011 року у зв`язку з укладенням договору факторингу, проте доказів про пред`явлення виконавчого документу для звернення рішення до примусового виконання не надає. Більше того, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 29.11.2012, залишено без задоволення. За такого, суд бере до уваги доводи представника відповідача про те, що зобов`язання за кредитним договором є припиненими через пропуск позивачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто реалізацію ним, як кредитором, права вимоги про стягнення боргу за кредитним договором. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що було представником позивача не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Outcome: dismissed