Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, шлюбні відносини між ними фактично припинені з жовтня 2022 року, з даного часу вони не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, спільним побутом не пов`язані, матеріально один від одного не залежать, а також не підтримують стосунки притаманні подружжю, мешкають порізно. Спільне життя у подружжя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери. Через що в їхній сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного. Наразі шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, а відтак позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка подала до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав суду письмову заяву, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 14 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району міста Києва (а/з №1054), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а/з №2819), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини із жовтня 2022 року. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved