Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

28 червня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третя особа [PERSON] , в якому просила визнати незаконним і скасувати наказ №61-к від 04.06.2024 про її звільнення, зобов`язати Задвір`янський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів поновити її на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) Полоницької філії Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів з наданням графіку роботи, в якому будуть години вчителя української мови та літератури (9 годин у 5-9 класах Полоницької філії Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу від 16 квітня 2024 року до постановлення судом рішення та вступу його в законну силу; стягнути моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] з серпня 1995 року працювала на посаді вчителя української мови та літератури по безстроковому трудовому договоруу Полоницькій ЗОШ, яка з квітня 2019 року стала філією Задвірнянського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів. З січня 2020 року її було призначено на посаду завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. Наказом №79-к від 01.10.2021 позивачку було незаконно звільнено з посади завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ і залишено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин). На даний час справа перебуває на розгляді у Касаційному цивільному суді (справа №943/2142/21). В подальшому, під час перебування [PERSON] на листку непрацездатності, наказом №57-к від 29.08.2022 її звільнено з посади вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022. Постановою Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року (справа №943/1117/22) визнано незаконним наказ Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст., поновлено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. На виконання судового рішення, Буським районним судом Львівської області було видано виконавчі лист та пред`явлено їх до примусового виконання. 05.06.2024 начальником Відділу ДВС відкрито виконавче проваджененя та в цей же день, 05.06.2024, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до наказу директора Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №52-к від 02.05.2024 [PERSON] поновлено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022. 10 червня 2024 року позивачка звернулась зі скаргою до начальника Буського відділу ДВС І.Боруцької, в якій зазначала, що рішення в частині поновлення на роботі на посаді вчителя української мови та літератруи з неповним навантаженням досі не виконане, оскільки директор не виконує наказ про поновлення №52-к від 02.05.2024, не надає графіку роботи згідно цього наказу, фактично не допускає її до виконання попередніх обов`язків, які вона виконувала до звільнення, на що отримала відмову, незважаючи на правові висновки Касаційного цивільного суду. Внаслідок таких дій, [PERSON] була змушена звернутись до суду зі скаргою на постанову Буського відділу ДВС від 05.06.2024 про закриття виконавчого провадження. На неодноразові звернення до директора школи Максиміва А.С. щодо надання графіку роботи, 09.05.2024 [PERSON] було надано такий для ознаймлення. За вказаним графіком роботи, [PERSON] , крім української мови у 3 класі Полтвівської філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст., мала ще викладати в цій філії фізичну культуру та образотворче мистецтво, немаючи при цьому відповідної кваліфікації. Будучи незгідною з вказаним графіком роботи, 09.05.2024 [PERSON] звернулась із скаргою у відділ освіти та Красненську селищну раду про невідповідність графіку роботи постанови суду, наказу №52-к від 02.05.2024, на що жодної відповіді не отримала. Через різке погіршення здоров`я, в період з 10.05.2024 по 22.05.2024, [PERSON] перебувала на лікарняному. Після виходу з лікарняного, 23.05.2024 [PERSON] прибула на роботу, не було допущено до виконання попередніх обов`язків. Зважаючи на такі протиправні дії зі сторони дирекції Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ, [PERSON] 23.05.2024 змушена була написати заяву в поліцію про кримінальне правопорушення директором [PERSON] за ст. 366 та ст. 382 КК України. Після виходу з лікарняного, на якому [PERSON] перебувала з 23.05.2024 по 31.05.2024, 03.06.2024 у Задвірнянську школу, позивач зателефонувала директору і повідомила, що оскільки немає графіку роботи, вона працює в Задвірнянській школі 03.06.2024 з 08.30 до 12.30 год., тобто 4 години із 9 годин щотижневого педагогічного навантаження, самостійно підвищує свою кваліфікацію вчителя української мови та літератури, 04.05.2024 буде працювати 5 годин із 9 годин, тобто з 08.30 до 13.30 год, тим самим виконувати постанову суду від 16 квітня 2024 року і наказ №52-к від 02.05.2024, на що\~директор школи\~Максимів А.С.\~почав говорити про графік роботи вчителя початкових класів у Полтвівській філії, а не у Полоницькій філії. 04 червня 2024 року прибувши на роботу у Задвірнянську школу о 8.30 год і працюючи самостійно в учительській, близько 09.30 директор [PERSON] приніс для ознайомлення наказ від 04.05.2024 №61-к про звільнення [PERSON] з посади вчителя української мови у зв`язку з прогулом без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України на підставі подання завідувача Полтвівської філії [PERSON] , акту про відсутність на робочому місці. Після написання позивачкою пояснень, директор Наказ виправив і замість відмови писати пояснення вже вказав пояснювальна записка [PERSON] та видав трудову книжку. Вважає наказ №61-К від 04.06.2024 незаконним, тому що позивачку не було поновлено на посаді вчителя української мови та літератури, не було допущено до виконання попередніх обов`язків, а звільнено з посади вчителя української мови (а фактично з посади вчителя початкових класів). 31 травня 2024 року та 06 червня 2024 року позивач отримала відповідь з відділу освіти, в якій вказано, що директору Максиміву А.С. було доведено до відома, що згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а також, що виконання рішеня про поновлення роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на робті та фактичного допуску працівника до виконання своїх обов`язків, а також, що згідно наказу №52-к від 02.05.2024 [PERSON] має бути поновлена на попередній посаді з наданням графіку роботи. Вищевикладені факти вказують на умисні дії директора [PERSON] щодо невиконання постанови суду від 16 квітня 2024 року. Відмова роботодавця щодо поновлення, оскільки відсутні вакантні посади є незаконними, оскільки на виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі роботодавцю необхідно провести штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто видати наказ про внесення змін до штатного розпису; видати наказ про поновлення працівника на роботі; внести зміни до трудової книжки працівнка; здійснити оплату за весь час вимушеного прогулу і допустити працівника до виконання попередніх обов`язків. Такий порядок поновлення також підтримує Верховни \~ \~ \~ \~й Суд у справі №757/37426/17 від 12.03.2019. Позивач вважає, що винними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки вона перенесла великі стреси, внаслідок яких у неї погіршився стан здоров`я. Моральну шкоду оцінює в 500 000 грн, оскільки її страждання є довготривалими, нею втрачені життєві зв`язки і вимагають від неї додаткових зусиль для організації її життя. Вказує, що у разі затримки виконання рішеня суду про поновлення на роботі з вини роботодавця відповідно до ст. 236 КЗпП України є підстави для стягнення з останнього на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Отже, якщо роботодавець не виконує рішення суду, працівнику слід звернутися з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лстопада 2019 року у справі №755/10218/17. Суд також зауважив, що відповідно до ч.7 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відзиві на позовну заяву, який надішов до суду 06.02.2025 року, представник Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області Скоробагатий М.І. висловив заперечення. Зокрема, зазначив, що наказом від 02.05.2024 року на виконання постанови Львівського апеляційного суду у справі №943/1117/22 [PERSON] була поновлена на роботі на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. При цьому їй було виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу, про що свідчить наказ №57-к від 30.05.2024. З вказаним наказом [PERSON] ознайомлена 09.05.2024, про що свідчить її власноручний підпис. З метою належного забезпечення завершення навчального процесу [PERSON] було надано графік роботи, з яким [PERSON] була ознайомлена під підпис. Зауважень не висловлювала. Графік роботи був розміщений на загальних стендах в закладі. 23.05.2024 на ім`я директора Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ст. від звідувача Полтвівської філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. [PERSON] надійшла доповідна записка про те, що [PERSON] 23.05.2024 не вийшла на роботу та не попередила причину своєї неявки. Разом з цим, про відсутність цього дня [PERSON] на робочому місці без попередження причин відсутності було складено відповідний акт, підписаний 9 (дев`ятьма працівниками філії). Згодом стало відомо, що 23.05.2024 [PERSON] відкрила лікарняний у КНП «Красненська міська лікарня». 03 червня 2024 року на ім`я директора Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. від звідувача Полтвівської філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. [PERSON] надійшла доповідна записка про те, що [PERSON] 03.06.2024 не вийшла на роботута не попередила причину своєї неявки. Разом з цим, про відсутність цього дня [PERSON] на робочому місці без попередження причин відсутності було складено відповідний акт, підписаний завідувачем філії і 7 (сімома) працівниками. 04 червня 2024 року [PERSON] була викликана до директора Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ст. для надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці у зазначені вище дні, оскільки через електронні бази не було підтверджено її перебування на лікарняному. Наголошує, що у своєму поясненні [PERSON] не навела поважності причин відсутності на робочому місці 03.06.2024, а повідомила, що перебувала у приміщенні Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст., а не на своєму робочому місці в Полтвівській філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. в с. Полоничі, мотивуючи відсутністю графіка роботи. Зазначені дії [PERSON] призвели до порушення навчального процесу, що негативно відобразилось на учнях школи, завідувач Полтвівської філії вимушена була приймати швидкі рішення про заміну і так навантажених вчителів іншими предметами та донавантаження інших вчителів. Звертає увагу, що вимога [PERSON] про поновлення на посаді вчителя української мови та літератури не має правового підгрунтя та є безпідставною. Наведене підтверджується тим, що у штатному розписі як Полоницької так і Полтвівської філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. та й Задвір`янському ОЗЗСО І-ІІІ ст. не передбачено посад, зокрема, вчителя української мови та літератури. Наведене трактування посади використовуєтьс з метою визначення профілю вчителя щодо сновних предметів викладання, воно не закріплене жодними нормативними документами. Крмі того, таких назв посад не передбачено і Наказами МОН України, зокрема Наказом МОН України №1205 від 06.12.2010 «Про завтердження Типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти». Наведене також підтверджується і Класифікатлором професій ДК 003:210, затвердженим наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 №327. Аналізуючи обставини справи слід дійти висновку, що відповідач в даному випадку діяв в межах повноважень та на підставі КЗпП України, приймаючи наказ про звільнення [PERSON] . Обгрунтування моральної шкоди в розмірі 500\~000 грн. не наведено як і не надано жодного доказу на підтвердження такої шкоди. Просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У судовому засідання позивач [PERSON] свої вимоги підтримала. Просила позовні вимоги задовольнити повністю Представник відповідача в судовому засіданні при наданні пояснень просив у задоволенні позову відмовити. [PERSON] в судовому засіданні при наданні пояснень просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено про розгляд справи в в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, і це підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] , що наказом відділу освіти Буської райдержадміністрації №45 від 15.08.1995 року [PERSON] призначена вчителем української мови та літератури Полоницької НСШ з 15.08.1995 року по 15.08.1996 р. за контрактом. Наказом відділу освіти, молоді та спорту Буської РДА №01.06-278 від 02.08.2013 року Полоницьку ЗОШ І-ІІ ступенів перейменовано на НВК «Полоницька ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ». З 11.04.2019 року на базі навчально-виховного комплексу «Полоницька загально-освітня школа І-ІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» утворено Задвір`янський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Буської районної ради (рішення Буської районної ради №498 від 11.04.2019 року). Згідно з рішенням сесії Красненської селищної ради №66 від 15.01.2021 року, Задвір`янський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Буської районної ради змінено на Задвір`янський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області.7 До опорного закладу увійшли шляхом приєднання: Полоницька філія І-ІІ ступенів Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів та Полтвівська філія І-ІІ ступенів Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів. Отже, Задвір`янський ОЗЗСО І-ІІІ ступенів є правонаступником НВК «Задвір`янська ЗОШ І-ІІІ ступенів», НВК «Полоницька ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ», НВК «Полтвівська ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ» Буської районної ради Львівської області. З дня заснування Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів, директором Полоницької філія І-ІІ ступенів Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів є Максимів А.С. який, відповідно до п.4.2, п.4.3 статуту Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів, здійснює безпосереднє керівництво даним навчальним закладом та наділений повноваженнями прийняття та звільнення працівників опорного закладу. Згідно наказу Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Буської районної ради №147-К від 27.12.2019 року, [PERSON] призначено на посаду завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів з 15.01.2020 року і дозволено читати уроки української мови та літератури (9 годин), тобто з неповним педагогічним навантаженням. Вказаний наказ прийнято на підставі заяви [PERSON] від 27.12.2019 року. До видання цього наказу, позивач [PERSON] увесь час обіймала посаду вчителя української мови та літератури. Будь-які записи в трудовій книжці щодо її звільнення, переведення чи переміщення з посади вчителя української мови та літератури в даному закладі освіти, як до, так і після реорганізації, відсутні. Наказом Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів №79-К від 01.10.2021 року [PERSON] звільнено з посади завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів, залишивши на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 01.10.2021 року. Підставою для винесення цього наказу слугував наказ від 29.09.2021 №78-К про оголошення позивачці догани за порушення трудової дисципліни; порушення посадової інструкції завідувача філії п.2.15, п.2.26, п.2,31, п.7.1, п.7.2; невиконання постанови головного санітарного лікаря №10 від 06.09.2021 року, пунктів 3, 4, 5, 8, 10. Наказ №79-К від 01.10.2021 року про звільнення позивачки з посади завідувача був предметом спору в іншій цивільній справі №943/2142/21, судові рішення в якій оскаржені позивачкою до Верховного Суду. На виконання припису №ЛВ/12600/397/АВ/П Головного управління Держпраці у Львівській області, у зв`язку з відсутністю в наказі №79-К посилання на відповідну статтю, пункт закону, як підставу для звільнення, наказом Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів №5-К від 19.01.2022 року «Про внесення змін до наказу 79-К від 01.10.2021 року», наказ №79-К викладено в такій редакції, а саме: «Звільнити [PERSON] з посади завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилам внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст. 40 КЗпП України, залишивши на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 01.10.2021 року». За допущені порушення трудового законодавства, директора Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2022 року. Наказом №5а-К від 19.01.2022 року «Про внесення змін до наказу №5-К від 19.01.2022 року», наказ №79-К викладено в такій редакції, а саме: «Звільнити [PERSON] з посади завідувача Полоницької філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилам внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст. 40 КЗпП України, залишивши на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 01.10.2021 до 31.08.2022 року. Наказом директора Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів від 29.08.2022 року №57-К «Про звільнення [PERSON] », позивачку [PERSON] звільнено з посади вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів з 31.08.2022 у зв`язку із закінченням строку трудового договору, згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Постановою Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, у справі №943/1117/22, за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] , скасовано рішення Буського районного суду Львівської області від 25 травня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №5а-К від 19.01.2022 року в частині встановлення строку залишення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 01.10.2021 року до 31.08.2022 року. Визнано незаконним та скасовано наказ Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №57-К від 29.08.2022 року «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. Стягнуто з Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 115 126 гривень 66 копійок, з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів. Стягнуто з Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Згідно даних Єдиного державного реєстру сдових рішень, доступ до якого є відкритим, ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, задоволено скаргу [PERSON] на дії та бездіяльність органу примусового виконання. Визнано неправомірними дії начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької Ірини Володимирівни, що полягають у закінченні виконавчого провадження про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року. Скасовано постанову начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької Ірини Володимирівни від 05.06.2024 про закінчення виконавчого провадження про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року. Зобов`язано начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцьку Ірину Володимирівну відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №943/1117/22 виданого 16.04.2024 року про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року. За змістом судових рішень вбачається, що 20.05.2024 до Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий документ №943/1117/23 від 16.04.2024 Львівського апеляційного суду з примусового виконання виконавчого листа про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. 20.05.2024 винесено повідомлення ВП № 75085352 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. 05.06.2024 винесено постанову про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання. Постановою начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.06.2024 року відкрито виконавче провадження, щодо поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. Відповідно наказу № 52-К від 02.05.2024 року директора Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про виконання постанови Львівського апеляційного суду скасовано наказ Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області № 57-К від 29.08.2022 року «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. Постановою начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.06.2024 року закінчено виконавче провадження. Згідно Витягу з ЄРДР № 12024141210000323 від 13.06.2024 року внесені дані про кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 382 КК України, за заявою [PERSON] щодо невиконання рішення суду службовою особою, а саме директором шкільного закладу. Розглядаючи скаргу, суд встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків. Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичного допуску [PERSON] до виконання попередніх обов`язків з наданням відповідного робочого місця, створення належних умов праці, які були до її незаконного звільнення, не відбулося, а відтак у державного виконавця не було достатніх підстав вважати виконаним рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року. Ні матеріали справи, ні матеріали виконавчого провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичний допуск [PERSON] до роботи, створення належних умов для виконання функціональних обов`язків, що є обов`язком роботодавця при поновленні незаконно звільненого працівника, тобто, забезпечення їй реальної можливості виконувати визначені трудовим договором обов`язки, покладені на неї функціональні обов`язки у порядку та умовах, що мали місце до звільнення. Державним виконавцем виконавче провадження № 75085352 про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року закінчене на підставі лише наказу про поновлення [PERSON] на посаді, без перевірки тієї обставини, чи допущена [PERSON] до виконання своїх попередніх обов`язків фактично. Суд апеляційної інстнції, переглядаючи судове рішення, вказав на те, що згаданий графік не відповідає тексту наказу №52-К від 02.05.2024 року та фактично надання таких годин педагогічного навантаження не є виконанням рішення про поновлення на роботі, оскільки на виконання рішення суду заявниці мало бути надане педагогічне навантаження вчителя української мови та літератури (згідно кваліфікації скаржниці), а не вчителя початкових класів. Відтак, [PERSON] , яка поновлена на роботі за рішенням суду не була фактично допущена до виконання попередніх обов`язків та їй не було забезпечено реальної можливості виконувати визначені трудовим договором обов`язки, покладені на неї функціональні обов`язки у порядку та умовах, що мали місце до звільнення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наказом директора Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ст. №61-к від 04.06.2024 Максиміва А. «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] з посади вчителя української мови з неповним навантаженням (9 годин) Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. 04.06.2024 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗп П України. Підставою слугувало: подання звідувача Полтвівської філії Стецюри Г.Є, акт про відсутність на робочому місці [PERSON] , пояснювальна записка [PERSON] . З означеним наказом [PERSON] ознайомилась 04.06.2024, про що свідчить її особистий підпис. За змістом подання від 03 червня 2024 року звідувач філії Полтвівської філії Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. Г.Стецюра довела до відома директора Задвірнянського ОЗЗСО І-ІІІ ст. [PERSON] про відсутність вчителя [PERSON] 03.06.2024 на роботі та не попередила про свою відсутність. Актом Полтвівської філії І-ІІ ст. Задвір`янського ОЗЗСО І-ІІІ ст. від 03.06.2024 «Про відсутність на робочому місці [PERSON] » зафіксовано, що 03 червня 2024 року вчитель [PERSON] була відсутня на робочому місці весь день без попередження. [PERSON] без поважних причин з 08.30 до 13.00 не надавала ані усних, ані письмових пояснень щодо своєї відсутності на роботі 03.06.2024. Згідно письмових пояснень, наданих [PERSON] 04.06.2024, остання вказала на те, що 03.06.2024 перебувала у Задвір`янському ОЗЗСО І-ІІІ ст. з 08.25 до 12.30 год.(4 години) із 9 годин щотижневого педагогічного навантаження учителя української мови та літератури. 28 червня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про її звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вмушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам суд виходить з такого. Згідно із статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (див. постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі (див. постанови Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 489/1609/17 (провадження № 61-37729св18), від 11 квітня 2024 року у справі № 127/29246/22 (провадження № 61-13250св23)). Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази (див. постанову Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2022 року в справі № 686/14032/20 (провадження № 61-7414св22 вказано, що «робоче місце працівника - це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв`язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності». У статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18), зазначено, що: «КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Водночас поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що, виходячи зі змісту трудового договору та порядку його укладення, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18) вказано, що «негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Разом з тим, наведене не означає, що дії по виконанню рішення про поновлення на роботі повинні відбуватися негайно після проголошення рішення незалежно від волі працівника, поновленого судом. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Тобто рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18) зазначено, що «належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника». Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України, частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини перша та друга статті 89 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Предметом спору у справі за позовом [PERSON] є наказ про її звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України, з тих підстав, що її хоча і поновлено на роботі, однак фактичного допуску до роботи не відбулось. Тобто, не відбулось фактичного допущення до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного наказу за наявності наказу про поновлення. \~ \~ \~ \~Як свідчать матеріали справи справи, на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 02.05.2024, Задвір`янським ОЗЗСО І-ІІІ ст. Красненської селищної ради винесено наказ №52-к від 02.05.2024, яким скасовано наказ Задвірнянського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №57-к від 29.08.2022 «Про звільнення [PERSON] ». П. 2 Наказу поновлено [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31 серпня 2022 року. Підставою слугувала постанова Львівського апеляційного суду Львівської області по справі №943/1117/22. Водночас за змістом ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, яка набрала законної сили 14 січня 2025 року [PERSON] хоча і була поновлена на посаді вчителя української мови та літератури з 31.08.2022 року, однак фактично до виконання своїх посадових обов`язків допущена не була. Згідно постанови ВП «№75085352 від 06 лютого 2025 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №943/1117/22, виданого 16.04.2024 р. Буським районни м судом Львівської області про поновлення [PERSON] на посаді вчителя української мови та літератури з непвоним навантаженням (98 годин) з 31.08.2022. Постановою начальника Буського відділу ДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцькою І.В. від 17.02.2025 при примусовому виконанні виконавчого листа №943/1117/22, за невиконання боржником виконавчого документа накладено штраф в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на боржника, що в сумі становить 5100 грн. Постановою начальника Буського відділу ДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцькою І.В. від 21.02.2025 при примусовому виконанні виконавчого листа №943/1117/22, за невиконання боржником виконавчого документа накладено штраф в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на боржника, що в сумі становить 10200 грн. 27 лютого 2025 року Начальником Відділу,

Outcome: partial