Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.02.2015 року у справі №729/70/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 .02.2015 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 25.03.2025 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/11046/25 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.03.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Також позивач вказує на те, що не має власного житла та змушений орендувати його, має хворобу на лікування якої неохідні значні кошти, буде проходити планове дороговартісне лікування. Враховуючи , що його матеріальне становище погіршилося в зв"язку з вищезазначеними обставинами, просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку ( доходу). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву в якій позовні вимоги не визнає з підстав того, що позивач маючи 2 дітей просить зменшити розмір аліментів лише щодо її сина [PERSON] , дане рішення буде несправедливим по відношенню до її сина , просить розгляд провести у її відсутність Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.02.2015 року у справі №729/70/15-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] ( на даний час [PERSON] ), [INFO] , уродженки та жительки [ADDRESS] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.01.2015 року. (а.с.35-36). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини є позивач (а.с.29). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьком дитини є позивач (а.с.30). Відповідно до копії судового наказу від 25.03.2025 року Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/11046/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, Згідно копії довідки від 21.05.2025 року № 0400-000017 дохід [PERSON] за період з 14.04.2025 по 30.04.2025 року становить 12690,75 грн. (а.с.42). В даному позові позивач звертається із вимогою про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину лише на одну дитину [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. При цьому, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20. Одночасно, суд звертає увагу, що зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за умови, що розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , залишається незмінним, призведе до дисбалансу інтересів вказаних дітей, оскільки останні опиняться у нерівному матеріальному становищі, в частині його забезпечення зі сторони позивача [PERSON] . Суд звертає увагу, що законодавчо визначена необхідність утримувати дітей, на яких з позивача [PERSON] стягуються аліменти, обумовлює перегляд їх розміру щодо всіх його дітей, а не виключно однієї з них, оскільки у протилежному випадку діти будуть поставлені у нерівне становище, коли одна дитина отримуватиме більший розмір аліментів на утримання, ніж інша. Доказів звернення позивача [PERSON] до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та що такі вимоги судом були задоволені, позивачем не надано. Крім того, згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме - народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судам необхідно враховувати, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.\~Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до рішення суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно\~до\~ст.273 СК України, якщо\~матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Крім того, ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках,\~передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних правових норм вказує на те, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, саме позивач [PERSON] зобов`язаний довести обставини, які мають значення для вирішення спору, зокрема, що зміна його матеріального становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у раніше визначеному судовим рішенням розмірі. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач вказував на те, що в нього погіршилось матеріальне становище, а саме: позивач не має власного житла і тому змушений винаймати житло в оренду; на утриманні позивача знаходиться дитина, яка також потребує належного матеріального забезпечення; позивач має хворобу на лікування якої витрачає значні кошти, тому вважає, що доцільним зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] . Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Позивачем не надано договору оренди та підтвердження внесення коштів за оренду житла , тому дана обставина не може прийматися судом як така , що свідчить про погіршення матеріального стану. Дійсно позивач має хворобу , яка потребує певних затрат на лікування , проте в Україні передбачена компенсація вартості лікування цукрового діабету 2 типу, зокрема, частина ліків може надаватися безкоштовно або за зниженою ціною через програми реімбурсації, такі як "Доступні ліки". Також, у певних випадках, пацієнти з діабетом 2 типу можуть отримувати інвалідність, що може впливати на доступ до додаткових пільг та соціальної підтримки. Позивачем не надано доказів, що в його випадку не передбачена компенсація вартості лікування цукрового діабету 2 типу , всі витрати він несе особисто і не отримує компенсації, пільг та соціальної підтримки. Як зазначає позивач, що на даний час він має роботу та постійний дохід , що може свідчити про те , що раніше він не працював та не мав доходу , а на даний час його матеріальне становище покращилося і він має дохід. Перебування на утриманні позивача також сина [PERSON] не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на сина [PERSON] . Зменшення розміру аліментів лише на утримання сина [PERSON] призведе до того , що діти будуть поставлені у нерівне становище , дане рішення буде несправедливим по відношенню до [PERSON] . Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати із відповідача не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed