Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідачки на користь Товариства заборгованість за договором №4106262 від 02.07.2021 у розмірі 20620.39 грн. Позов мотивовано тим, що ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 02.07.2021 уклали Договір №4106262, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до пунктів 1.2, 1.5.2, 1.5.3 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000.00 грн, проценти за користування кредитом: 1800.0 грн., які нараховуються за ставкою 3.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» 15.12.2021 уклали договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого позичальник відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4106262. ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 уклали договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4106262. Загальний розмір заборгованості за Договором №4106262 від 02.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20620.39 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3095 грн та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17525.39 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 02.07.2021 уклали Договір №4106262, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається загальним строком на 15 днів з 02.07.2021 (строк кредитування), термін повернення кредиту - 17.07.2021 (пункти 1.3, 1.4). Відповідно до пунктів 1.2, 1.5.2, 1.5.3 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн, проценти за користування кредитом: 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту - 1160 гривень (п.1.5.1). Стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6 договору), тип процентної ставки за договором - фіксована (п. 1.7 договору). Пунктом 2.3.1 договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Анкета-заява на кредит містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем (а.с. 69). Договір підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z81817 02.07.2021, який надісланий на номер [NUMBER] (а.с. 68). Як вбачається із квитанції LIQPAY, 02.07.2021 о 20:12 гроші в сумі 4000, платник - ТОВ «Мілоан» були перераховані на карту [NUMBER] згідно договору 4851309. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» 15.12.2021 уклали договір факторингу №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимогою Пунктом 6.1.4 договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Як видно із платіжного доручення №313550011 від 20.12.2021 (а.с. 20) ТОВ Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «Мілоан» 4014759,20 грн згідно договору факторингу №15/12-2021-22. Відповідно до актів приймання передачі (а.с. 21-22), реєстру боржників (а.с. 23, 28-30) до ТОВ «Вердикт Капітал» від ТОВ «Мілоан» на підставі договору факторингу перейшло право вимоги за кредитним договором 4106262. ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 уклали договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до Боржників, перелік яких є у додатку до цього договору (п.2.1). Право вимоги вважається відступленим (переданим) первісним кредитором та набутим (прийнятим) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п. 5.2). Відповідно до актів приймання передачі від 10.01.2023 (а.с. 44), реєстру боржників (а.с. 45-48) до ТОВ «Коллект Центр» від ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором 4106262. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] 02.07.2021 в електронній формі уклали Договір № 4106262, строком на 15 днів з 02.07.2021 (строк кредитування), термін повернення кредиту - 17.07.2021, сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн, проценти за користування кредитом: 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту - 1160 гривень (п.1.5.1). Факт видачі кредиту підтверджується квитанцією LIQPAY від 02.07.2021 (а.с. 69). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, до позивача на підставі договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 та договору відступлення права вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023 до ТОВ «Коллект Центр» від ТОВ «Вердикт Капітал» на перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором 4106262, що підтверджується дослідженими договорами, актами, платіжною інструкцією та реєстрами прав вимог. Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого. Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У пункті 1.3 договору встановлено, що кредит надається на 15 днів від дати отримання кредиту 02.07.2021 до 17.07.2021. Разом із тим, як видно із відомості ТОВ «Мілоан» (а.с 7-8) відповідач на підставі п.2.3.1.1 продовжував строк кредитування до 29.09..2021, оскільки сплачував частину заборгованості та комісію. Тому, нараховування відсотків за вказаний період є правомірним. Як видно із розрахунку ТОВ «Мілоан» (а.с. 7) заборгованість за вказаний період за тілом кредиту становить 3095 та заборгованість за відсотками (за виключенням періоду 30.09.2021-20.10.2021 буде становити 5888,19 (6538,14 - 649,95) грн. Разом із тим, позивач стверджує, що у зв`язку із тим, що відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, кредитний договір пролонговувався на підставі п.2.3.1.2 договору. Суд не погоджується із такими доводами. Так, дійсно, пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків. Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні. Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною. Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту. У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою. При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України. Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації на підставі п.2.3.1.2 договору є неправомірним. Як видно із розрахунків, позивачем нараховані відсотки після спливу періоду кредитування - 29.09.2021 до 20.10.2021 на суму 649,95 грн та 10987 гривень за період із 15.12.2021 по 23.02.2022 після відступлення права вимоги (а.с. 9), які стягненню не підлягають. Отже, розмір заборгованості за тілом кредиту буде становити 3095 грн та за відсотками - 5888,19 гривень, разом - 8983,19 грн. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували визначений розмір заборгованості. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом у розмірі 8983,19 грн підлягає стягненню з відповідача. Позивач при зверненні до суду із позовом поніс судові витрати на суму: 2422,40 грн - зі сплати судового збору, 9000 грн - витрат на правову допомогу, що підтверджується договором від 01.07.2024 (а.с 57-59), заявкою на надання правової допомоги (а.с. 60) витягом із акту №6 про надання правничої допомоги АО «Лігал Ассістенс» від 31.03.2025 (а.с. 62), разом - 11422,40 (2422,40+9000) грн. Зважаючи на те, що позов задоволено частково 8983,19 грн із 20620,39 грн, що становить 43,56 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 4975,60 (43,56 % від 11422,40) грн судових витрат.

Outcome: partial