Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з вказаним вище позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, зокрема, що 04.04.2023 між позивачем та [PERSON] укладено заяву-договір №19677365_RESTRUCT про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1. розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Кредитного договору Позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Загальна сума кредиту 119 691,37 грн. Строк кредиту 60 місяців. Проценти за користування кредитом 0,001 % річних. Комісія за обслуговування кредиту 2,9 % щомісячно. Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору відповідач погодилась з тим, що вона зобов`язується повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. Таким чином, позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі, тоді як відповідач перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Зважаючи на викладене, станом на 15.01.2025, заборгованість за вказаним договором становить 151 994,79 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито загальне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У своєму позові просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав. Заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не зазначив. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення судового засідання мотивуючи це тим, зокрема, що сторона відповідача планує укласти мирову угоду та їм необхідний час для узгодження її умов та подання до суду для затвердження. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкладення судового засідання суд зважає на те, що у вказаній цивільній справі, після закриття підготовчого провадження у справі, було призначено три судових засідання, зокрема, 23.05.2025, яке було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці, 04.06.2025, яке було відкладено за клопотанням представника відповідача та 23.06.2025, яке представник відповідача знову просить відкласти на іншу дату. Разом з тим, суд вважає, неможливим вчетверте відкладати розгляд справи, оскільки це вже друге судове засідання, яке представник відповідача просить відкласти та у сторін спору було більш ніж достатньо часу для укладення мирової угоди з дати відкриття провадження у справі, а саме починаючи з 28.02.2025, тоді як чергове відкладення судового розгляду не забезпечить дотримання розумності строків розгляду справ. При цьому, сторони не позбавлені можливості врегульовувати даний спір і після ухвалення рішення по суті. Зважаючи на викладене, суд вважає неповажними причини неявки сторони відповідача у судове засідання та наявність підстав для розгляду даної цивільної справи за наявними матеріалами. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на відсутність заперечень від сторони позивача, ухвалою від 23.06.2025 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Встановлено, що 04.04.2023 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] уклали заяву-договір про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» №19677365_RESTRUCT. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач просила банк надати їй споживчий кредит на рефінансування заборгованості в АТ «Таскомбанк». Пунктом 1.2.1 передбачено, що загальна сума кредиту становить 119691,37 грн. Пунктом 1.2.2. визначено, що комісія за надання кредиту становить 0%. Кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника відкритий в АТ «Таскомбанк» (п.1.2.4). Строк кредиту 60 місяців (п.1.2.5) Проценти за користування кредитом 0,001% (п.1.2.8). Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості, база розрахунку, порядок обчислення та сплати) становить 2,90%, що складає 3471,05 грн. Сума комісії є фіксована (незміна), застосовується на строк кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується щомісячно протягом строку кредиту (п.1.4) (а.с.8-11). Крім того, сторони погодили, що відповідач доручає банку проведення дебетового перерахунку коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №8995032673 від 29.10.2020 у сумі 119691,37 грн. (п.1.11). Також, у вказаному вище договорі наявний підпис відповідача про отримання 04.04.2023 свого примірника зазначеного договору. До вказаного вище договору позивачем також долучено інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка є додатком №1 до вказаного вище договору, дозвіл на обробку персональних даних, а також паспорт споживчого кредиту в якому наведено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша важлива інформація (а.с.12-14). Вказані документи підписані відповідачем 04.04.2023. Крім того, в матеріалах справи наявна повідомлення вимога №182288/70 від 09.07.2024 адресована відповідача про необхідність повернення кредиту, а також докази направлення такої відповідачу (а.с.17-18). На підтвердження факту видачі кредиту та користування ним, позивачем надано до суду виписку по особовому рахунку кредитного договору №19677365_RESTRUCT за період з 04.04.2023 по 15.01.2025 (а.с.22-зворотній бік, 23-27). Також, в матеріалах справи містяться меморіальний ордер №1122670530 від 04.04.2023, відповідно до якого відповідачу на її банківських рахунок, який було відкрито на виконання вказаного вище кредитного договору, було перераховано кредитні коштів у розмірі 119691,37 грн., а також меморіальний ордер №1122670531 від 04.04.2023 про проведення дебетового перерахунку коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №8995032673 від 29.10.2020 у сумі 119691,37 грн. згідно п.1.11 вказаного вище договору (а.с.7). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як стверджує позивач, всупереч вказаним вище нормам закону та умов договорів відповідач зобов`язання за вказаним вище договором належним чином не виконала. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. На підтвердження суми заборгованості відповідача за договором №19677365_RESTRUCT від 04.04.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 15.01.2025, з якого слідує, що заборгованість відповідача становить 151994,79 грн., з яких 106870,14 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1,00 грн. заборгованості за відсотками та 45123,65 грн. заборгованість по комісії. З вказаного розрахунку слідує, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості. Відповідач не надала суду докази, які б спростовували, як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. У постанові від 02 липня 2020 року в справі №753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що вказаний вище договір кредиту, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цими договорами, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 151994,79 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved