Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представниця позивача Сердійчук Я.Я., через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 00-8763014\~від 13.07.2023\~року в\~сумі 30\~750,00\~грн та\~вирішити питання\~про розподіл\~судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.07.2023 року між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого являється позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-8763014, у порядку, визначеному\~ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума кредитного ліміту складає 10\~000,00 грн., кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на карту позичальника. 10.04.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 1-0042024, згідно з умовами якого ТОВ Качай Гроші» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 30\~750,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн. - тіло кредиту, 20\~250,00 грн. - нараховані відсотки, та 500,00 грн. Посилаючись на викладене, просить суд позовні вимоги задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими за його зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, надсилання листа рекомендованою поштою на фактичну адресу є достатнім для визнання повідомлення належним чином здійсненим, оскільки подальше отримання кореспонденції адресатом не залежить від волі та контролю відправника, зокрема й суду. Указана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту\~ст. 76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як регламентовано ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 13.07.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-8763014 (надалі - Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису та в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця /а.с.15-19/. Вказаний Кредитний договір підписаний відповідачем 13.07.2023 року о 21:48:35 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 8307D /а.с.19/. Відповідно до п.п. 1.1 Договору, кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили, що: сума кредитного ліміту складає: 9550,00 грн.; тип кредиту кредитна лінія (п. 1.2. Договору); строк дії Кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів; Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 10.11.2023 року або достроково (п. 1.3. Договору); позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату\~оплати 02.08.2023 року протягом дії Кредитної лінії, а також сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (п. 1.3.1 Договору). Пунктами 1.4.1\~ 1.4.2.\~сторони погодили\~умови щодо\~процентів:\~тип процентної\~ставки \~фіксована (п.\~1.4.\~Договору);\~знижена процентна\~ставка становить\~1,25%\~від суми\~Кредиту за\~кожен день\~користування Кредитом,\~надається Позичальнику\~в якості\~заохочення та\~діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування Кредитом, тобто з 1 по 20 день включно (п. 1.4.1. Договору); стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування Кредитом, починаючи з 21 дня користування Кредитом, по день повернення Кредиту (п. 1.4.2. Договору). Також Договором визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладання Договору: 5701,07% (п. 1.7. Договору) та орієнтовну загальну вартість Кредиту на дату укладання Договору: 38 000,00 грн. (п. 1.8. Договору). Пунктом 2.8. Договору сторони погодили, що дата надання/видачі кредиту - дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 10 500,00 грн. на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №\~ [NUMBER] , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX, емітовану банком України (далі - платіжна картка). Порядок розрахунку процентів встановлено у розділі 3 Договору. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п.1.3. Договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки (а.с. 25). Пунктом 3.3. Договору встановлено, що у разі\~несплати Позичальником\~платежу у\~рекомендовану дату\~оплати,\~згідно п.1.3.1.\~даного Договору,\~за зниженою\~процентною ставкою,\~Позичальник з\~дати видачі\~кредиту сплачує\~проценти за\~стандартною процентною\~ставкою,\~встановленою п.1.4.2.\~Договору. Сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів /а.с.19/. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови /а.с.21-22/. Договір та Додатки до нього (графік платежів (додаток №1); інформаційне повідомлення (додаток №2), та Паспорт споживчого кредиту також підписані позичальником шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (8307D), що також підтверджується довідками про ідентифікацію, де зазначено також час відправлення ідентифікатора позичальнику 13.07.2023 року 21:48:24 /а.с.19 зворот, 22, 30/. \~Позивачем на підтвердження перерахування коштів первісним кредитором ТОВ «Качай гроші»\~надано інформаційну довідку, видану ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 22.04.2024 року №647/04, з якої вбачається, що указане Товариство, як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» проведело успішні транзакції (тип транзакції: видача), в тому числі 13.07.2023 року о 21:48:41, на картку клієнта №\~ [NUMBER] у сумі 10 000,00 грн. \~номер транзакції\~38927-41199-99693 (порядковий номер\~956) /а.с.30 зворот, 31 зворот/. Відтак, реквізити платіжної картки, вказаної ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», збігаються із тими, які зазначено у пункті 2.8 Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, заборгованість відповідача станом на 10.04.2024 року становить 30\~750,00 грн. та складається із: тіла кредиту у розмірі 10\~500,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 20\~250,00 грн. та комісією у розмірі 500,00 грн. /а.с.35/ При цьому із детального розрахунку заборгованості вбачається, що упродовж перших 20 днів (13.07.2023 року 01.08.2023 року) нарахування процентів здійснювалось за ставкою 1,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (125 х 20 = 2500), після чого заборгованість та відсотки перенесено в протерміновані та здійснено донарахування відсотків 2\~500,00 грн. (2\~500 + 2\~500 / 20 = 250 грн.), з продовженням їх нарахування за стандартною процентною ставкою, тобто по 250,00 грн. (2,5% від 10 000 грн.) /а.с.34/ Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.04.2024 року між ТОВ «Качай гроші» та позивачем укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» передає ТОВ «Факторинг Партнерс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників /а.с.36-38/. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 10.04.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу /а.с.39/. Відповідно до Витягу з реєстру боржників та Витягу з реєстру боржників від 10.04.2024 до Договору факторингу, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 00-8763014 від 13.07.2023 року в сумі 30\~750,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн. - сума виданого кредиту; 20\~250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та 500,00 грн. - комісія /а.с.41/. Відповідач, всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України, не надав суду розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. При цьому, відповідачем наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту та спростування доводів представника позивача про наявність заборгованості по тілу кредиту саме у такому розмірі. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі №904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права,\~позивач повинен\~довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу\~процесуальні обов`язки відповідача\~полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Згідно із\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), Згідно з\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~до ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається до закінчення строку кредитування, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, в тому числі нового кредитора щодо отримання процентів за правомірне користування позичальником грошовими коштами на підставі\~статті 1048 ЦК України. Водночас, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача станом на 10.04.2024 року становить 30\~750,00 грн. та складається із: тіла кредиту у розмірі 10\~500,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 20\~250,00 грн., яка майже удвічі перевищує суму тіла кредиту. Пунктами 1.4.1 1.4.2. сторони погодили умови що, знижена процентна ставка становить 1,25% від суми Кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, а стандартна процентна ставка складає 2,50% від суми кредиту за кожний день користування т застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові\~висновки щодо\~застосування зазначених\~норм\~ЦК України\~та\~Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів»\~у спірних\~правовідносинах викладені\~у постановах\~Верховного Суду:\~від 06.12.2019\~у справі\~№ 664/1261/16-ц\~(провадження\~№ 61-25248св18),\~від 27.01.2020\~у справі\~№ 754/6091/18\~(провадження\~№ 61-11473св19),\~від 07.10.2020\~у справі\~№ 132/1006/19\~(провадження\~№ 61-1602св20),\~від 07.04.2021\~у справі\~№ 623/2936/19\~(провадження\~№ 61-1416св20). Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті\~627\~ЦК\~України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного Суду України при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial