Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 17.05.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75536624, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису АЕzngrQq7y, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу -001voa@ukr.net) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 19.11.2021 року TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75536624 від 17.05.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75536624 від 17.05.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31939,72 гри., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21939,72 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи викладені вище умови договору позики №75536624 від 17.05.2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 4910,28 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 28969,72 грн., зокрема: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18969,72 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн.. Представник позивача направили заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с.96) в якій зазначають, що відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СОVID-19), спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СОVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у лютому 2025 року про стягнення з Відповідачів заборгованості за договором позики, а останній платіж за договором позики здійснено 17.07.2021 року. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. З Перехідних положень ЦК України вбачається, що протягом особливого періоду (дії карантину, військового стану) - строки позовної давності зупиняються та не обраховуються, на період зупинення загального строку позовної давності, кредиторам забороняється нараховувати 3% річних, інфляцію та будь-які штрафні санкції за порушення будь-яких зобов`язань. Тому, звертаючись з позовом до суду, Позивачем нараховані проценти по договору позики за базовою процентною ставкою в розмірі 1.99%, а не процентну ставку за понадстрокове користування позикою в розмірі 2,77%, що у свою чергу передбачено договором позики. Крім того в направленій заяві (а.с.109) зазначають, що з відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що картковий рахунок № [NUMBER] належить відповідачу та 17 травня 2021 року на зазначену вище банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 10000,00 грн. До того ж, в матеріалах цивільної справи міститься «Довідка про ідентифікацію», з якої видно, що позичальник/відповідач здійснила акцепт/підписання договору позики №75536624 від 17.05.2021 року- одноразовий ідентифікатор - 17 травня 2021 року о 01 годині 41 хвилин 51 секунд. Таким чином, враховуючи зазначені вище докази на думку позивача підтверджують, що 17 травня 2021 року о 01 годині 41 хвилин 51 секунд - відповідач підписала одноразовим ідентифікатором договір позики №75536624 від 17.05.2021 року та 17 травня 2021 року- на картковий рахунок відповідача зараховані кошти в розмірі 10000,00 грн., які перерахував позикодавець на виконання п.1 договору позики №75536624 від 17.05.2021 року. Просили розглянути позовну заяву у відсутності представника позивача, позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву про застосування позовної давності (а.с. 85), в якій зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском позовної давності. З позовної заяви вбачається, що кредитний договір укладено 17.05.2021 року на 30 днів з автопролонгацією не більш, як на 90 днів. А позивач звернувся до суду з даними вимогами 17.02.2025 року. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, заміна, кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягненя неустойки, тощо). Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність і до додаткової вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом та заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, також спливла. Відтак, не може буги стягнута неустойка нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги не визнають, вважають їх надуманими та непідтвердженими. Просила застосувати позовну давність, що є підстаою для відмови у позові. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 17.05.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75536624 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису rЕzngrQq7y, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу -[INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (а.с.9). Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: [PERSON] , з якою укладено договір №75536624 від 17.05.2021 року, ідентифікований TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: rEzngrQq7y. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 17/05/2021 01:41:51. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: 001voa@ukr.net (а.с.22). Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75536624 від 17.05.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №0e6381f2-fbcd-47f3- 9c73-9ff303b9b5f від 17.05.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі (а.с.22 зворот). Згідно довідки №КД-000008357/ТНПП від 07.02.2025 року ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 17.05.2021 року, сума 10000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 0e6381f2-fbcd-47f3-9c73-9ff303b9b5f. Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с.23). З відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250509/66584-БТ від 11.05.2025 року разом із випискою по банківській картці [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) № [NUMBER] вбачається, що картковий рахунок № [NUMBER] належить відповідачу та 17 травня 2021 року на зазначену вище банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 99). Щодо нарахування процентів та строк договору позики: Відповідно до п. 5.2 договору позики №75536624, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайтіhttps://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 правил, у редакції від 14.05.2021 року, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від Правила надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики від 14.05 - додаються). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики відсутні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Проте доказів, що саме з Правилами надання грошових коштів у позику від 14.05.2021 року ознайомилася та погодила їх відповідач в частині автопролонгації договору матеріали справи не містять. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування на строк 30 днів. Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб\-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75536624 від 17.05.2021 р., та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 4910,28 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 28969,72 грн., зокрема: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 969,72 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.6-8). 19.11.2021 р. TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75536624 від 17.05.2021 р. (а.с.24 зворот-34). 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75536624 від 17.05.2021 р. (а.с.35-44). Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому- передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. (Додатки №4 та №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу №1911 від 19.11.2021 р- до даються). Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31939,72 гри., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 939,72 грн. - сума заборгованості за відсотками, (а.с.43 зворот-44). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 75536624 від 17.05.2021 року заборгованість [PERSON] становить 28969,72 грн., із яких: залишок за тілом позики - 10000 грн.; залишок за процентами - 18969,72 грн. (а.с.6-8). Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що 17.05.2021 року [PERSON] було надано кредит у сумі 10000,00 грн., однак відповідачем не було здійснено погашення кредиту в сумі 10000,00 грн., що також вбачається з інформації АТ КБ"ПРИВАТБАНК". Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення тіла кредиту у розмірі 10000,00 грн. Заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 18969,72 грн. позивачем та первісним кредитором ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» обрахувало їх станом на 18.11.2021 року року, кредитором ТОВ «ФК управління активами" обрахувало їх станом на 02.04.2023 року, кредитором ТОВ «Фінпром макркет" обрахувало їх станом на 24.02.2025 року. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив на 30 днів з 17.05.2021 року (дата надання позики) по 16.06.2021 рік (дата повернення позики (останній день)). Доказів того, що позичальник в подальшому після 16.06.2021 року ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1,99%, що складає 5970,00 грн. за період з 17.05.2021 року по 16.06.2021 рік, виходячи з розрахунку: 10000,00 грн. (тіло кредиту) х 1,99% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом х 30 днів (строк позики) та з врахуванням сплачених відповідачем 16.06.2021 року - 2970,00 грн., 17.07.2021 - 1940,28 грн., які в загальному розмірі підлягають стягненню становить 1059,72 грн. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернула в повному обсязі кредитні кошти, отримані нею на підставі договору № 75536624 від 17.05.2021 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн, за відсотками у розмірі 1059,72 грн., що разом становить - 11059,72 грн.. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості у сумі 28969,72 грн.. З врахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З приводу клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно дост.256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3ст.267 ЦК України). На момент звернення до суду з позовом, а саме:26.02.2025 року загальний трирічний строк позовної давності встановленийстаттею 257 ЦК України сплив 16.06.2024 року. Проте, Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби (COVID-19)», відповідно до якогорозділ «Прикінцеві положення» ЦК Українидоповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України. Відповідно до п.19 розділ «Прикінцеві положення» ЦК України - У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває. Тому, з врахуванням наведених положень закону у зв`язку з коронавірусною хворобою та подальшим введенням воєнного стану, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позов частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 924,80 грн. та витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1336,00 грн.

Outcome: partial