Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника адвоката Ганенка Р.А., звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому вказав на те, що [INFO] , у віці 57 років, помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини за законом померлого [PERSON] , окрім іншого майна, увійшло право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783200:03:007:0066 та 3222783200:03:002:0042, які померлий [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . У визначений законом строк позивач [PERSON] не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а тому, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицького А.П., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, отримав відмову. Листом від 24.04.2025 року №80/01-16, наданим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., позивачу по справі роз`яснено причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме зазначено, що ним було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Хоча вказаний документ не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа від 27.02.2024 року №47/01-16 вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з пропущеним строком на подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що причиною пропуску строку на прийняття спадщини стало вторгнення 24.02.2022 року російської армії в Україну та початок військових дій і окупація значної частини Бучанського району. Із введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні всі сфери суспільного життя держави зазнали змін в законодавчому регулюванні. Так, у зв`язку із розпочатою військовою агресією росії проти України було прийнято декілька нормативно-правових актів, що визначають важливі питання процедури спадкування в період дії воєнного стану. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», на час дії воєнного стану строки для прийняття спадщини припинилися. В подальшому згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. У зв`язку з наявністю розбіжностей в нормативних документах, які регулюють питання строків прийняття спадщини, у позивача виникло хибне уявлення про те, що він може подати заяву про прийняття спадщини після завершення війни, або у будь-який час дії воєнного стану, не обмежуючись 6-ма місяцями, що слідують після смерті спадкодавця. Також позивач зазначав, що факт смерті [PERSON] позивач [PERSON] вкрай важко переніс, оскільки батько загинув під час несення бойової служби на сході України, захищаючи свободу та незалежність України. Трагічна смерть батька негативно вплинула на його емоційний стан та соматичне здоров`я, через що позивач перебував на лікуванні в умовах денного стаціонару по причині загострення хронічного захворювання - гіпертонічної хвороби ІІ ст., що підтверджується довідкою №460, виданою 18.04.2025 року КНП «Дмитрівський медичний центр» Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області. Самопочуття позивача як під час лікування так і протягом тривалого часу після його завершення залишалось не стабільним, незадовільним. Також позивач зазначав, що у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 03.04.2015 року виконавчим комітетом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, прізвище матері померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 26.06.2018 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, прізвище батька померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». Також в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №316052 та серії ЯГ №316051, виданих 15.11.2006 року, якими посвідчується право власності на спадкові земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783200:03:007:0066 та 3222783200:03:002:0042, прізвище померлих батьків [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». В той же час, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050692934, наданого 16.04.2025 року Макарівським відділом ДРАЦС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), прізвище батьків померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». Посилаючись на експертний висновок №056/527-n, наданий 23.04.2025 року Українським бюро лінгвістичних експертиз позивач зазначив, що українські записи прізвища ЧОРНИШ і ЧЕРНИШ у наведених документах є ідентичними. Наявні розбіжності у написанні прізвища спадкодавців у різних документах унеможливлюють оформлення позивачем його спадкових прав на майно. Враховуючи викладене, позивач просив суд: встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] і [PERSON] , який помер [INFO] , а також визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 20.05.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання 06.06.2025 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України (а.с.30). Ухвалою суду від 06.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2025 року (а.с.35). В судове засідання 18.06.2025 року позивач та його представник не прибули, згідно поданого письмового клопотання представника позивача, адвоката Ганенка Р.А., просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.41). Належним чином повідомлений про день та час слухання справи, представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розглядові справи. Згідно раніше поданого письмового клопотання (а.с.33), відповідач просив слухати справу за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] , у віці 57 років, помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2024 року (а.с.11), свідоцтвом про народження позивача, виданого повторно, серії [NUMBER] від 23.01.2024 року (а.с.12). Згідно довідки №17.9-32/76, виданої 11.04.2025 року старостою Копилівського старостинського округу Макарівської селищної ради, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою [PERSON] проживав один (а.с.13). Відповідно до довідки №17.9-32/73, виданої 11.04.2025 року старостою Копилівського старостинського округу Макарівської селищної ради, вулицю Ворошилова села Копилів перейменовано на вулицю Лісова, згідно рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2015 року №023-03-VII (а.с.27). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером 3222783200:03:002:0042, загальною площею 3,700 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Копилівської сільської ради, та яка належить [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської РДА від 01.11.2006 року №1098 (а.с.14), а також на земельну ділянку з кадастровим номером 3222783200:03:007:0066, загальною площею 2,800 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Копилівської сільської ради, та яка належить [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської РДА від 01.11.2006 року №1098 (а.с.15). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050692934, наданого 16.04.2025 року Макарівським відділом ДРАЦС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). [PERSON] , у віці 66 років, померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2015 року (а.с.16). Згідно довідки №17.9-32/74, виданої 11.04.2025 року старостою Копилівського старостинського округу Макарівської селищної ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - син (а.с.17). [PERSON] , у віці 76 років, помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2018 року (а.с.18). Згідно довідки №17.9-32/75, виданої 11.04.2025 року старостою Копилівського старостинського округу Макарівської селищної ради, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] проживав [PERSON] , [INFO] - син (а.с.19). Зважаючи на те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований на день смерті з померлими [PERSON] та [PERSON] , є їх рідним сином, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, вважається що він прийняв усю спадщину після смерті батьків, в тому числі вказані земельні ділянки, проте не оформив своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Станом на дату смерті [PERSON] позивач не проживав та не був зареєстрований з померлим за однією адресою. У визначений законом строк позивач [PERSON] не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а тому, звернувшись до приватного нотаріуса Дурицького А.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, отримав відмову. Листом від 24.04.2025 року №80/01-16 «Щодо поданої Вами заяви про прийняття спадщини», наданим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., позивачу по справі роз`яснено причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме зазначено, що ним було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с.21). Як вбачається із витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80938952, виданого 24.04.2025 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.25). 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.05.2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Повномасштабне російське вторгнення на територію України, введення воєнного стану, стало також причиною вимушеного зупинення діяльності багатьох установ та організацій. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , отже строк для прийняття спадщини після його смерті спливав 19.06.2024 року, який позивач пропустив по причині вторгнення 24.02.2022 року російської армії в Україну. Вказана обставина є загальновідомою та не потребує доведення. Суд також бере до уваги ту обставину, що позивач вкрай важко переніс смерть свого батька, який загинув під час несення бойової служби на сході України, захищаючи свободу та незалежність України (копія сповіщення сім`ї № [NUMBER] , корінця сповіщення №255 та сповіщення №255, (а.с.22-23)). Трагічна смерть батька негативно вплинула на емоційний стан позивача та його соматичне здоров`я, внаслідок чого позивач з 10.01.2024 року по 23.01.2024 року перебував на лікуванні в умовах денного стаціонару по причині загострення хронічного захворювання - гіпертонічної хвороби ІІ ст. (довідка №460, видана 18.04.2025 року КНП «Дмитрівський медичний центр» Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області (а.с.24)). Вирішуючи вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як пропущеного з поважних причин, суд керується наступним. Відповідно до ст.ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1, ч.ч. 2, 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини на які посилався позивач, в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, зокрема, повномасштабне російське вторгнення на територію України, введення воєнного стану та перебуванням на лікуванні є поважними причинами пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належать до спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, які би прийняли спадщину судом не встановлено, та пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини. Щодо вимоги про встановлення факту родинних відносин суд дійшов до наступних висновків. В різних документах наданих суду, наявні розбіжності у написанні прізвища спадкодавців, що унеможливлюють оформлення позивача спадкових прав на спадкове майно, а саме: « [PERSON] » - « [PERSON] ». Як встановлено судом, право на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783200:03:007:0066 та 3222783200:03:002:0042 померлий [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 03.04.2015 року виконавчим комітетом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, прізвище матері померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.16). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 26.06.2018 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, прізвище батька померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.18). В державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №316052 та серії ЯГ №316051, виданих 15.11.2006 року, якими посвідчується право власності на спадкові земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783200:03:007:0066 та 3222783200:03:002:0042, прізвище померлих батьків [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.14-15). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050692934, наданого 16.04.2025 року Макарівським відділом ДРАЦС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), прізвище батьків померлого [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.20). Відповідно до експертного висновку №056/527-n, наданого 23.04.2025 року Українським бюро лінгвістичних експертиз, при зворотному міжмовному перетворенні прізвища застосовувався усталений принцип транслітерації, внаслідок чого виникав запис, орфографічно відмінний від первісного. Прізвище ЧОРНИШ - українського походження. Його українська орфографія регулюється чинними правописними стандартами. Субнормативний український запис ЧЕРНИШ зумовлений неврахуванням походження цього прізвища та неправомірним застосуванням етимологічного принципу при його міжмовному перетворенні. Такі орфографічні трансформації запису прізвища в документах однієї родини як наслідок міжмовних перетворень є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українські записи прізвище [PERSON] і [PERSON] у документах є ідентичними (а.с.26). Встановлення факту родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] , померлими [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] нерозривно пов`язане із спором право на поновлення строку на прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих позивачем доказів, достовірно встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved