Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив стягнути з відповідача на його користь заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2019 по 01.11.2023 в розмірі 17\~435,54 грн та 2\~684,00 грн судового збору з підстав та мотивів викладених у позові. Ухвалою судді від 19.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома. Крім цього, відповідачу скеровувався позов з додатками у встановленому законом порядку за останнім відомими зареєстрованими місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Окрім цього, інформація про наявність такого позову у Личаківському суді була розміщена у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , 13.03.2024 була знята з реєстрації місця проживання як померла. Ухвалою суду від 12.06.2024 зупинено провадження у цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа після смерті відповідача не заводилася, строк на прийняття спадщини минув, клопотань про вступ у справу в якості правонаступника до суду не надходили. Як вбачається з відповіді Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, станом на 09.01.2024 за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 1226, 133, 135 Сімейного кодексу України №00048914282 [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , а тому є її спадкоємцем. Зокрема, як вбачається з Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1077699 від 30.01.2025 [PERSON] , [INFO] , з 05.05.1998 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оскільки [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, не заявив відмову від прийняття спадщини, а тому, з урахуванням ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, а тому ухвалою суду від 30.01.2025 залучено [PERSON] до участі у справі, як правонаступника померлого відповідача [PERSON] . Поновлено провадження у зазначеній вище справі. 25.02.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду налдійшов відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] , яка рішенням суду у справі № 463/1032/14 визнана власником квартири [ADDRESS] , ні її спадкоємці, фактично не користувались та не користуються вказаною квартирою. Так, квартира [ADDRESS] , яку [PERSON] заповіла своїй племінниці - [PERSON] , перебуває у повному фактичному користуванні [PERSON] , яка користувалась та користуватись квартирою [ADDRESS] . 3 огляду на наведене зазначив, що ні первісний відповідач - [PERSON] ні її спадкоємці, не є споживачами житлово-комунальних послуг (утримання будинку та прибудинкової території), які надаються Львівським комунальним підприємством «Господар» за адресою [ADDRESS] . А він взагалі не успадкував зазначене майно. Таким чином, вважає, що належними відповідачами та споживачами послуг є [PERSON] та [PERSON] . 27.03.2025 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про залучення співвідповідача, оскільки вбачається необхідність залучення [PERSON] в якості співвідповідача у даній справі, оскільки така є правонаступницею первісної відповідачки на підставі заповіту у спадковій справі № 23/2024, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, [PERSON] . Ухвалою суду від 02.04.2025 долучено до матеріалів цивільної справи відзив правонаступника відповідача [PERSON] . Заяву позивача Львівського комунального підприємства "Господар" про залучення у справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Господар" до [PERSON] (правонаступник відповідача [PERSON] ) про стягнення заборгованості, співвідповідача (правонаступника первісного відповідача) [PERSON] . 27.05.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого ухвалою суду від 16.06.2025 відмовлено. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м.Львова. Відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 № 5626, ухвали Львівської міської ради від 16.11.2017 № 2606, як правонаступник ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП "№ 500", ЛКП "№ 504", ЛКП "№ 507", ЛКП "За Замком", ЛКП "№ 503"). Основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ЛКП «Господар» надає житлово-комунальні послуги як правонаступник ЛКП «Управитель». Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.4 ч.2 ст.7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Львівського апеляційного суду від 04.11.2015 у справі №463/1032/14, яке набрало законної сили 04.11.2015: скасовано реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», № витягу 12168648, реєстраційний номер 16389706 від 16.10.2006р.). Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Журомською М.В. 18 жовтня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 250, недійсним. Скасовано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. 25 січня 2007р., зареєстрований в реєстрі за № 563, недійсним. Скасовано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яке вона набула згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. 25 січня 2007р. Скасовано розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.07.2007р. № 537 «Про надання дозволу на об`єднання квартири [ADDRESS] ». Скасовано Наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 06.12.2007р. № 1709Ж-Л «Про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] ». Скасовано свідоцтво про право власності [NUMBER] від 06.12.2007р. видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий 13.12.2007р. № витягу 17031146, реєстраційний номер 11761671). Повернено квартиру [ADDRESS] в правовий стан, в якому вказана квартира знаходилися до 16 жовтня 2006 року, відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого відділом приватизації Львівської міської адміністрації 22 липня 1994 року на ім`я [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Як вбачається з матеріалів позову, для здійснення оплати комунальних послуг власнику квартири [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем надаються відповідачу послуги згідно умов договору, останній несе відповідні витрати. У свою чергу, на думку сторони позивача, відповідач цими послугами користується, жодних актів-претензій не заявляв, як і не заперечив та не спростував доводи позивача. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач повному обсязі не сплачував витрати за житлово-комунальні послуги, які надавались за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого за період з 01.08.2019 по 01.11.2023 виникла заборгованість у розмірі 17\~435,54 грн. У свою чергу, як вбачається з відзиву, що не спростовано стороною позивача, в будинку [ADDRESS] юридично існують дві квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , які виникли в ході роз?єднання квартири [ADDRESS] у зазначеному будинку, на підставі рішення суду від 04.11.2015 року у справі №463/1032/14. Однак, фактично, рішення суду від 04.11.2015 року у справі №463/1032/14 виконано не було, відповідачі та їх попередник у спірних правовідносинах [PERSON] спірною квартирою не користувались, і така їй згідно рішення суду не передавалась. Таким чином, ні спадкодавець [PERSON] , яка рішенням суду у справі №463/1032/14 визнана власником квартири [ADDRESS] , ні її спадкоємці, фактично не користувались та не користуються вказаною квартирою. Зазначене додатково підтверджується тим, що станом на момент розгляду даної справи у провадження Личаківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа №463/4422/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Жодних доказів на спростування вказаних обставин, постанов про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду стороною позивача суду не надано й відповідних клопотань про витребування таких доказів до суду не подавалось. За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо недоведеності позивачем обґрунтованості заявлених вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17Закону України«Про виконаннярішень тазастосування практикиЄвропейського судуз правлюдини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні докази користування відповідачами наданими житлово-комунальними послугами, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості є недоведеними належними, допустимими та достатніми доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed