Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У квітні 2025 року ТзОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 22.08.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір у формі заяви приєднання до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №10231288695, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 19 591\~ гривень 29 копійок. Відповідно до Публічної пропозиції на укладення Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» (затверджено наказом №11/22-од від 02.11.2022 року, дата набрання чинності 03.11.2022 року) та статті 633 Цивільного Кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» було оголошено Публічну пропозицію (оферту) на укладання Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» . Заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №10231288695 від 22.08.2023 року станом на 08.04.2025 року (включно) становить 32 778 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят вісім) гривні 54 копійок, а саме: -загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 17 958,68 грн. ; - заборгованість за сумою комісії/відсотків становить: 14 819,86 грн.; - заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить: 0,00 грн. Станом на 08.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором №10231288695 від 22.08.2023 року не погашена. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №10231288695 від 22.08.2023 року у розмірі 32778,54 гривень. Також позивач просить суд вирішити питання розподілу судових витрат, а саме сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому в позовній заяві просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином, як шляхом надсилання поштового відправлення на адресу зазначену в матеріалах справи та шляхом отримання повідомлення про виклик до суду в електронній формі доставлені в додатку Viber на мобільний номер телефону відповідачки. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подала. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.08.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір № 10231288695, згідно з умовами якого сума кредиту складає 19591,29 грн. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме: терміном на 12 календарних місяців та платності 7.0 % щомісячної комісії. Реальна річна процентна ставка встановлена на рівні 365.60 % річних від загальної суми кредиту. Договір підписано власноручно відповідачем. Згідно договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів/послуг, що зазначаються клієнтом в заяві на отримання кредиту. 22.08.2023 року [PERSON] підписала заяву на отримання споживчого кредиту, в якій зазначені його особисті відомості/персональні дані як клієнта, інформацію про товар/товари, який клієнт має на меті придбати за рахунок кредитних коштів, інформація про трудову діяльність клієнта, відомості про фінансовий стан клієнта/витрати клієнта та дружини/чоловіка, контактна інформація, використання аналога підпису та печатки ТОВ «Сучасний Факторинг». У паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем [PERSON] 22.08.2023 року, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Сторонами погоджено графік платежів та основні умови кредитування, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. Графік платежів також містить визначення сукупної вартості кредиту. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 08.04.2025 року заборгованість за даним кредитним договором не погашена та становить 32778,54 гривень, з яких: 17958,68 грн. загальної заборгованості за тілом кредиту, 14819,86 грн. загальної заборгованості за сумою відсотків за користування кредитом. Заборгованість за кредитним договором не погашена. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Згідно частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "Сучасний Факторинг" заборгованість за кредитним договором № 10231288695 від 22.08.2023 року в розмірі 32778,54 гривень. Що стосується судових витрат та витрат на правову допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 2422,40 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6500 грн. До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року, акт прийому передачі наданих послуг № 337 від 17.04.2025 року. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу, зокрема послуги адвоката, як надання усної консультації з вивченням документів, узгодження правової позиції та складання позовної заяви про стягнення боргу вартістю 6500,00 грн. є завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та не були складними. Витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 5000,00 грн.

Outcome: approved