Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач порушив грошові зобов`язання за кредитним договором №107704414 від 22.10.2022 на суму 28 275,82 грн. 22.10.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач на сайті www.moneyveo.ua ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, після чого подав заявку на отримання кредиту, надавши персональні дані, включаючи паспортні дані, ідентифікаційний номер, банківську картку та контактні дані. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", оферта укладається через мережу Інтернет. Позичальник в анкеті-заявці підтвердив свої персональні дані та погодився на їх обробку. Після перевірки ідентифікації банківської картки було прийнято рішення про видачу кредиту. 22.10.2022 відповідач підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора MNV73WH7, підтвердивши укладення договору. Електронний підпис має ту ж юридичну силу, що й власноручний підпис. Копія договору була надіслана відповідачу на вказану електронну адресу. Кредитний договір передбачає, що кредит у сумі 6100 грн. надається на умовах строковості, зворотності та платності. Кошти були перераховані відповідачу на його банківську картку, що підтверджується платіжними документами, зокрема випискою АТ КБ "Приватбанк". 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу, строк дії якого продовжено до 31.12.2024. 13.12.2022 згідно з витягом з реєстру прав вимоги №207 право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс". 30.10.2023 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" уклали новий договір факторингу, за яким право вимоги в розмірі 28275,82 грн. перейшло до нового фактора. 06.03.2025 між ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" та позивачем було укладено договір факторингу №060325-У. Згідно з актом прийому-передачі та Реєстром боржників, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 28 275,82 грн. Позивачем надано докази отримання відповідачем кредиту, ознайомлення з умовами договору та невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту. Згідно з п. 8.3 та п. 8.5 договору, передбачено фіксовані ставки: базова 766,50% річних, дисконтна 182,50%, індивідуальна 729,45%. У разі своєчасної пролонгації, можливе зменшення ставки. Всі умови сторони узгодили, що свідчить про добровільне укладення договору. Розрахунок заборгованості наведено у додатках. Балансове списання коштів у факторингових операціях не впливає на обов`язки боржника. На момент подання позову заборгованість становить 28275,82 грн., з них: 6100,00 грн. основна сума кредиту, 22175,82 грн. відсотки. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погасив. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, причин неявки суду не повідомив. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення відповідно до вимог статей 280281 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2025 року справу призначено до заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.10.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі шляхом подання заявки на вебсайті www.moneyveo.ua. Згідно з витягом із системи кредитора, відповідач підтвердив свою особу, подавши персональні дані (паспортні реквізити, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки та контактну інформацію) та погодився з Правилами надання грошових коштів у позику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV73WH7. Зокрема, 22.10.2022 Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно- телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п. 14.2. Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису, Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон), що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно з ст. 12 вищезгаданого Закону, такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. З наданого Позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит у сумі 6 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Перерахування кредитних коштів підтверджується платіжними документами випискою з рахунку АТ КБ «Приватбанк». Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу, дія якого продовжена до 31.12.2024. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №207 від 13.12.2022, право вимоги за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 31.12.2024. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Зокрема, звертаємо увагу Суду, що кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Таким чином, 13.12.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №207 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 12824,52 грн. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 30.10.2023 новим договором факторингу, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», право вимоги на суму 28 275,82 грн. було передано останньому, що підтверджується копією договору та платіжною інструкцією про сплату ціни факторингу. 06.03.2025 між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №060325-У, відповідно до якого, згідно з актом прийому-передачі та Реєстром боржників, право вимоги до відповідача у розмірі 28 275,82 грн. перейшло до позивача. Вказаний факт підтверджується копіями відповідних документів, що містяться в матеріалах справи. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи наведене,\~Позивачем належним\~чином доведено\~факт отримання\~кредитних коштів\~Відповідачем,\~зокрема,\~попереднє підписання\~кредитного договору\~та ознайомлення\~з його\~умовами,\~в результаті\~чого боржник\~взяв на\~себе зобов`язання\~повернення кредиту,\~які він\~не виконав\~в повному\~обсязі,\~тобто не\~здійснював часткові\~та своєчасні\~погашення.\~В ході\~передачі прав\~вимоги за\~факторинговими договорами,\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~107704414\~від 22.10.2022\~перейшло до\~Позивача,\~що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 28275,82 грн. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наявних у справі доказів, відповідач отримав кредитні кошти, був ознайомлений з умовами договору, проте належним чином не виконав зобов`язання щодо їх повернення. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору, випискою з банківського рахунку, розрахунком заборгованості та інформацією про нарахування процентів відповідно до умов договору. У пунктах 8.3 та 8.5 договору передбачено застосування таких фіксованих ставок: базової 766,50% річних, дисконтної 182,50%, індивідуальної 729,45%. Договором передбачено, що у разі своєчасної пролонгації ставка може бути знижена. Сторони узгодили ці умови, що свідчить про добровільність укладення договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Як вбачається з виписки з особового рахунку, наданої банківською установою, станом на дату подання позову розмір загальної заборгованості відповідача становить 28?275,82 грн, з яких: 6?100,00 грн основна сума кредиту, 22?175,82 грн нараховані відсотки. Зазначений розрахунок підтверджується відповідними документами, долученими до матеріалів справи. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6?000,00 грн. Згідно з положеннями статей 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві отримані грошові кошти у строки та в порядку, визначені договором. Встановлене судом порушення відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині як обґрунтованих. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір таких витрат має бути співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом дій, ціною позову та значенням справи для сторін. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження як малозначна (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), суд вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним. З огляду на викладене, витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 3 000,00 грн. як співмірні складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та значенню справи для позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 612, 625, 1048-1050, 1054\~\~ ЦК України та

Outcome: approved