Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1000926 від 26 квітня 2023 року у розмірі 30268,00 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2422,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 квітня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем було укладено про надання споживчого кредиту № 1000926 відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4000 грн. строком на 360 днів. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству відсотки за користування, що становлять 1,99% в день. 24 липня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2407-24, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту кредиту № 1000926 від 26 квітня 2023 року. Згідно п.2 Договору факторингу, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первісними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Слон Кредит», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за даним договором факторингу, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Слон Кредит» за договором № 1000926. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 24 липня 2024 року № 2407-24, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло грошової вимоги до відповідача у сумі 30268,00 грн., з якої: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26268,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 30268,00 грн., яку просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «СВЕА ФІНАНС», не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання шляхом надсилання судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному сайті Яворівського районного суду Львівської області. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16 червня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 26 червня 2025 року. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 26 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачем було укладено про надання споживчого кредиту № 1000926 від відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 360 днів. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству відсотки за користування, що становлять 1,99% в день. 24 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2407-24, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту кредиту № 1000926 від 26 квітня 2023 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 24 липня 2024 року № 2407-24, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло грошової вимоги до відповідача у сумі 30268,00 грн., з якої: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26268,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 30268,00 грн., з якої: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26268,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику АТ «Ідея Банк», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики та кредитних договорів відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором позики та кредитними договорами заборгованість не погашена. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Попередня сума судових витрат, які позивач визначив у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді становить 2422,00 грн, яка підтверджується долученим у формі додатку до позовної заяви платіжним дорученням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved