Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Ладижин, Вінницької області, з ним, [PERSON] , [INFO] , з ним, за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування поданого позову, [PERSON] , зазначає, що 08.08.2010 року, він уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області за актовим записом №125. У спільному шлюбі в сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . З дня народження дитини і по теперішній час дочка проживає разом з ним та його батьками в квартирі [ADDRESS] . Уповноваженим наймачем квартири є батько позивача - [PERSON] .. У вересні 2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою, [PERSON] , було розірвано. При розлученні між сторонами, було досягнуто згоди про те, що їх малолітня дочка, [PERSON] , буде проживати з позивачем та його батьками в квартирі [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] , також залишиться в квартирі до тих пір, поки не вирішиться питання зі своїм житлом. Ця домовленість була погоджена з батьками позивача: [PERSON] та [PERSON] . Між матір`ю позивача, [PERSON] і відповідачкою [PERSON] , була досягнута домовленість про розподіл виконання обов`язків в квартирі. Відповідач, взяла на себе зобов`язання готувати їжу для всіх членів сім`ї із продуктів, якими її будуть забезпечувати. Незважаючи на те, що сторони розлучилися, між ними та іншими членами сім`ї залишилися доброзичливі і гарні стосунки. Всі разом дбали про фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток малолітньої дитини. Для цього було створено всі необхідні умови. Наприкінці серпня 2019 року, відповідач, [PERSON] , заявила, що їй набридло готувати їжу, а тому вона покидає сім`ю та буде проживати в іншому місті. Про своє фактичне місце проживання вона нікому не повідомила. 03.02.2020 відповідач, [PERSON] , звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовною заявою до батьків позивача про відібрання дитини [PERSON] .. При цьому, відповідач ввела суд в оману, вона не зазначила того факту, що їх дочка проживає зі мною, її батьком і про те, що при розлученні між ними було досягнуто згоди, що їх малолітня дочка, [PERSON] , буде проживати з ним та його батьками. Більш того, звертаючись з таким позовом до суду, відповідач, [PERSON] , знехтувала вимогами ст. 162 СК України, відповідно до яких, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Дочка сторін, з дня свого народження і поданий час проживає з позивачем і його батьками в квартирі, де для неї створені безпечні умови проживання. Позивач самовільно не змінював місце проживання дитини та не викрадав її. Подавши до суду завідомо безпідставний позов, за відсутності предмета, який має очевидно штучний характер, не залучивши позивача до участі в справі в якості відповідача, [PERSON] зловжила своїми процесуальними правами, що, відповідно до пунктів 3 і 5 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, є неприпустимим. Зі зверненням відповідача, [PERSON] , з таким позовом до суду, між сторонами виник спір про місце проживання малолітньої дочки. На думку позивача, що їх малолітня дочка, [PERSON] , повинна і в подальшому залишатися проживати зі ним і його батьками в квартирі [ADDRESS] . Саме позивач і його батьки забезпечили дитині належні умови для охорони її здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку, її соціально - психологічної адаптації та активної життєдіяльності, забезпечили її розвиток та зростання у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, у сімейному оточені зі збереженням її зв`язків із сім`єю, в якій панує атмосфера миру, гідності, любові, взаємоповаги, свободи та рівності. Відповідач, [PERSON] , не зможе самотужки забезпечити нормальні умови проживання дитині. Малолітня дочка, [PERSON] , категорично не бажає проживати з відповідачкою. Позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із дочкою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері, допоможе налагодити добрі стосунки дитини з мамою. У відповідачки не лише не має житла, в неї не має рідних і близьких людей, окрім сім`ї позивача, не має друзів чи колег по роботі, які б допомагали їй доглядати за дитиною. На думку позивача, за таких обставин в інтересах дитини буде правильним визначити місце проживання малолітньої дочки з ним, оскільки проживання дитини з відповідачкою негативно вплине на її здоров`я та виховання. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.03.2020 відкрито провадження у справі. 13.03.2020 на адресу Ладижинського міського суду Вінницької області від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача відділ опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини з мамою. В обгрунтування поданого позову, [PERSON] , зазначає, що з 08.08.2010 по 2016 рік вона з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.09.2016 шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] .. Сторони проживали разом з донькою в [ADDRESS] . проте, в березні 2016 року відносини між ними погіршилися, внаслідок чого почали проживати за різними адресами. [PERSON] , разом з донькою [PERSON] переїхали на проживання до батьків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Проте, під час їх проживання з батьками колишнього чоловіка, його мати, з липня 2018 року, після того, як позивачка за зустрічним позовом повідомила, що має намір переїхати з дитиною проживати на окрему квартиру, почала постійно намовляти дитину проти неї, внаслідок чого дитина стала налякана, замкнута і їх відносини почали погіршуватися. У вересні 2019 року [PERSON] орендувала квартиру в [ADDRESS] і хотіла туди переїхати з дитиною. Проте, батьки колишнього чоловіка намовили дитину проти неї, дитину не віддали, тому вимушена була переїхати в орендовану квартиру одна. В даний час і [PERSON] і дитина зареєстровані в [ADDRESS] . [PERSON] постійно приходила до дитини як за місцем її фактичного проживання так і за місцем її навчання - в Ладижинську ЗОШ №4, оплачувала гуртки на які ходить дитина, приносила подарунки та продукти, весь час намагалася в досудовому порядку, шляхом перемовин врегулювати даний спір з відповідачем та просила віддати дитину. Однак, їй відмовляли, мотивуючи це тим, що сама дитина не бажає проживати з мамою, а хоче проживати з бабусею та дідусем. З позовом про відібрання дитини, [PERSON] звернулася до ладижинського міського суду Вінницької області після того, як батьки відповідача відмовилися надати дитину при переїзді з вересня 2019 року. Відповідачами вказані саме батьки колишнього чоловіка, так як саме вони відмовилися надати дитину та неправомірно її утримують в себе. Колишній чоловік, [PERSON] , вже тривалий період часу не проживає з дитиною за однією адресою, зареєстрував шлюб в якому у нього народилася ще одна дитина та проживає з новоствореною сім`єю в м. Києві. [PERSON] вважає, що вищевказані дії батьків відповідача є неправомірними і що вихованням дитини мають займатися саме батьки, а не бабуся та дідусь. проте, останні чинять перешкоди у здійсненні виховання доньки та неправомірно утримують її в себе. [PERSON] бажає особисто займатися вихованням своєї дитини [PERSON] . Вона офіційно працевлаштована на ТОВ "Вінницька птахофабрика" та має дохід достатній для забезпечення дитини всім необхідним. Також, позивач за зустрічним позовом просить суд звернути увагу на те, що дитина проживає саме з бабусею та дідусем, а батько дитини - [PERSON] проживає окремо, зовсім за іншою адресою, в нього нова сім`я і після укладення шлюбу в нього народилася ще одна дитина, вихованням якої він і займається. Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У своєму позові [PERSON] вказує завідомо неправдиві відомості про те що позивач за зустрічним позовом не зможе самотужки забезпечити нормальні умови проживання дитині. Також, неправдивим є твердження [PERSON] , що при розлученні між ними було досягнуто згоди, про те, що дитина буде проживати з батьком, а також дідусем та бабусею, в квартирі [ADDRESS] . Після розлучення [PERSON] , в жовтня 2016 року звільнився з ТОВ "Вінницька птахофабрика" та поїхав на роботу за кордон в ОАЕ. Після повернення з-за кордону, на весні 2017 року, [PERSON] не повернувся проживати в квартиру [ADDRESS] , а почав проживати за іншою адресою з [PERSON] , з якою він офіційно зареєстрував шлюб і в них народилася спільна дитина - син [PERSON] , 2018 року народження. Після повернення з-за кордону відповідач працював в м.Києві в ПрАТ Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до вересня 2019 року. З вказаного вбачається, що з моменту розірвання шлюбу дитина не проживає з [PERSON] .. Дитина проживала до вересня 2019 року з [PERSON] та з батьками колишнього чоловіка - [PERSON] та [PERSON] , а з вересня 2019 року позивач за зустрічним позовом переїхала на інше місце проживання, при цьому батьки колишнього чоловіка відмовилися віддавати їй дитину і неправомірно утримують її у себе по даний час. Завідомо неправдивими є твердження [PERSON] , що дитина з свого народження і по даний час постійно проживає зів своїм батьком в [ADDRESS] . З дня народження дитини, вони разом проживали в с.Оляниці в орендованому будинку. Потім, з 2012 року по жовтень 2012 року в [ADDRESS] - в будинку [PERSON] , з нею разом. Згодом переїхали з [PERSON] та дитиною до його батьків і проживали за адресою: [ADDRESS] до липня 2013 року. [PERSON] отримав від підприємства, де працював ТОВ "Вінницька птахофабрика" дві кімнати в гуртожитку в будинку [ADDRESS] , де вони разом з донькою жили в трьох. І лише з серпня 2015 року, вони з донькою [PERSON] , переїхали знову тимчасово пожити до відповідачів за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з ними до своїх батьків не переїхав, а залишився проживати окремо за попередньою адресою. Тобто, дитина проживає за адресою [ADDRESS] не з народження, приблизно з серпня 2015 року. [PERSON] взагалі не проживає з дитиною, і лише інколи навідується до неї . [PERSON] проживає з новою дружиною та маленькою дитиною в місті Києві і лише зрідка з`являється до доньки [PERSON] в м.Ладижин, при цьому він не займається її вихованням, не відвідує з нею школу та гуртки. [PERSON] лише бажає забрати свою дитину, проживати з нею та займатися її вихованням, при цьому вона б не чинила перешкод батькам [PERSON] в спілкуванні з дитиною. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить ухвалити рішення суду, яким задоволити зустрічний позов, визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з нею. Ухвалою, Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.08.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи органу опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2020 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.11.2020, суддю Корнієнка О.М. відведено від участі в розгляді справи. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.11.2020 задоволено самовідвід судді Волошиної Т.В., справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи. Згідно розпорядження голови суду Ладижинського міського суду Вінницької області, Волошиної Т.В. від 13.11.2020 №135/264/20, у зв`язку з неможливістю автоматизованого розподілу справи, справу передано до Тростянецького районного суду Вінницької області, який є найбільш територіально наближений до Ладижинського міського суду Вінницької області. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.11.2020 відкрито провадження, призначено судовий розгляд по суті. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.03.2021 відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Бодачевського Р.В. про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.04.2021 у задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зміну заходів забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.04.2021 задоволено заяву представника позивача-відповідача, Бодачевського Р.В., про відвід судді Мудрак А.М., матеріали справи передано до канцелярію суду для повторного автоматизованого розподілу справи. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.04.2021 задоволено самовідвід судді Натальчук О.А., матеріали справи передано до канцелярію суду для повторного автоматизованого розподілу справи. Згідно розпорядження голови Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.04.2021 №2, у зв`язку з тим, що в Тростянецькому районному суді неможливо утворити новий склад суду, справу передано до Гайсинського районного суду Вінницької області. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.06.2021 справу прийнято в провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.07.2021 задоволено заяву відповідача за первісним позовом, [PERSON] про відвід головуючого судді, справу передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу судової справи. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 16.07.2021 задоволено заяву судді Ковженюка В.М. про самовідвід у розгляді справи, справу повернуто до Тростянецького районного суду Вінницької області. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 задоволено заяву про самовідвід судді Мудрак А.М., справу передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. Згідно розпорядження в.о. голови суду Мудрак А.М. від 28.07.2021, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду, справу передано до Бершадського районного суду Вінницької області. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 05.08.2021 року справу прийнято в провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 29.11.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 11.01.2022 відмовлено представнику позивача, адвоката Бодачевського Р.В. про відвід судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 09.11.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивача, [PERSON] про відвід судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.02.2023 у справі призначено психологічну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 05.12.2023 поновлено провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, адвокат Бойко Н.В. позовні вимоги первісного позову підтримала, просила його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнає. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, адвокат Зубань О.О. заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, [PERSON] , та [PERSON] , 08.08.2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №21-05-402 від 17.02.2020, виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради сторони, виконком по відношенню до [PERSON] матеріалами компрометуючого характеру не розраховує. З довідки психіатра №153, вбачається, що [PERSON] , не знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра і за останні 5 років за допомогою не звертався. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно акту про фактичне проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що неповолітня [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] протягом останніх 5 років. Згідно акту №8 було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В результаті бесіди було встановлено, що [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею із 2014 року, які створили всі необхідні умови для проживання, навчання, всебічного розвитку дитини. Дівчинка забезпечена одягом та взуттям відповідно сезону та є речі на виріст. Дитина має величезний вибір додаткових навчальних матеріалів для початкової школи. Єлизавета має окремий куточок для ігор. З довідки, виданої лікарем-педіатром, [PERSON] , вбачається, що на щомісячні огляди першого року життя та огляди по потребі при захворюванні, з дитиною [PERSON] , на огляди приходила бабуся, [PERSON] .. За час лікарського спостереження та лікування завжди коло дитини була бабуся. Згідно довідки лікаря, [PERSON] , 2012 року народження здорова. Згідно довідки, виданої керівником зразкового хореографічного колективу "Перлинка", [PERSON], з вересня 2016 року, [PERSON] , 2012 року народження, є учасником зразкового хореографічного колективу "Перлинка" м.Ладижин. На заняття до колективу Єлизавету записала її бабуся, [PERSON] , яка постійно всі ці роки водила та водить на заняття онучку та супроводжує її на всіх концертах і конкурсних виступах. Згідно характеристики учениці 2-Б класу Ладижинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 [PERSON] , остання навчається в школі з першого класу, швидко, виразно читає, переказує, розуміє зміст прочитаного, вміє виділяти головну думку твору. Рівень навчальних досягнень з предметів - високий. Дівчинка проживає з бабусею та дідусем, але батьки беруть посильну участь у вихованні дитини. Мама, бере участь у вихованні дитини: постійно цікавиться навчанням і здоров`ям дитини, завжди відвідує батьківські збори, шкільні і класні виховні заходи. Мати активний помічник батьківського комітету. Брала участь у оформленні і озелененні освітнього середовища класу. Згідно витягу з наказу №83-к від 28.03.2014 "про надання відпустки по догляду за онукою до 3-х років" [PERSON] , надано відпустку по догляду за онукою до досягнення нею 3-го віку, з 01.04.2014 по [INFO] . Згідно витягу з наказу №232-к від 11.08.2015 "Про звільнення з роботи [PERSON] ", звільнено [PERSON] , з посади вихователя, за власним бажанням, по догляду за дитиною до досягнення 14 років. Згідно копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.10.2015 року з [PERSON] присуджено стягувати щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно наданої довідки ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" [PERSON] 30.09.2019 був звільнений. Також, надано звіт про здійснення відрахувань та виплати , по виконавчому провадженню [NUMBER] від 13.07.2017. Згідно довідки від 20.01.2020, виданої [PERSON] , остання з 16.07.2015 року постійно працює на посаді старшого інспектора з контролю якості продукції в філії "переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика" та її дохід за 6 місяців становив 62319,24 грн. Згідно характеристики, виданої директором, Зеленським О.І. , [PERSON] прийнята на посаду інспектора з контролю якості у відділ контролю якості 07.08.2017. За період роботи на Філії "переробний комплекс" ТОВ Вінницька птахофабрика" проявила себе як висококваліфікований та дисциплінований спеціаліст. З 03.08.2018 підвищена до посади старший інспектор з контролю якості. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповідей Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.02.2020 №1015/205/02-2020 та від 04.03.2020 №1398/205/02-2020 вбачається, що [PERSON] зверталася з заявами про вчинення злочинів, проте їй було роз`яснено про наявність цивільно-правових відносин та розглянуто заяви як звернення громадян. Згідно характеристики на [PERSON] , видану заступником директора з навчальної роботи Ладижинського коледжу Вінницького національного університету, Капелюшної І.М. , викладено негативні характеризуючі дані як колишнього працівника. Згідно висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 04.06.2020 доцільно визначити місце проживання дитини, [PERSON] з матір`ю - [PERSON] .. Згідно довідки головного управління ДПС у Вінницькій області, [PERSON] отримував доходи з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року від ТОВ "СІЛЬПО -ФУД". Згідно листа Уповноваженого Президента України з прав дитини, М.Кулеби , адресованого [PERSON] , останню повідомлено про те, що Уповноважений звернувся до Вінницької обласної державної адміністрації з проханням розглянути звернення, розібратися в обставинах справи, провести з [PERSON] і його батьками відповідну профілактичну-роз`яснювальну роботу щодо недопустимості створення перешкод у спілкуванні між матір`ю та малолітньою дитиною та попередити їх про відповідальність за вчинене. Згідно листа заступника міського голови О.Ткачук, від 06.10.2020, [PERSON] повідомлено, що на виконання листа Уповноваженого Президента України з прав дитини, з [PERSON] проведено відповідну профілактично-роз`яснювальну роботу щодо недопущення створення перешкод у спілкуванні [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] .. Згідно листа Вінницької обласної державної адміністрації від 22.10.2020 №01.01-11/6525, адресованого [PERSON] , у ньому повідомлено про вжиття необхідних заходів реагування згідно чинного законодавства, на її звернення. Згідно листа в.о. міського голови, П.Анущенка , від 21.10.2020 №2.1-08-2344, [PERSON] було повідомлено про розгляд листа Уповноваженого ВР України з прав людини та здійснення заходів спрямованих на забезпечення прав дитини [PERSON] та матері [PERSON] на безперешкодне спілкування. Згідно копії заяви [PERSON] від 29.09.2020 остання зверталася до Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення злочину, зокрема про неправомірність дій батьків [PERSON] , які чинять їй перешкоди у здійсненні виховання дитини. Згідно відповіді від 02.10.2020 на вищевказану заяву, [PERSON] , повідомлено, що викладені в її заяві обставини містять цивільно-правові відносини. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2020 головним державним виконавцем Л.В.Бурліном на виконання рішення суду у справі №135/1290/15-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно витягу з ЄРДР за №12020025070000080 від 20.11.2020, 19.11.2020 до чергової частини Ладижинського ВП, звернулася [PERSON] , про те, щоб прийняти міри до її колишньої свекрухи [PERSON] , так як остання нанесла їй тілесні ушкодження, біля магазину "Наш край", внаслідок чого отримано саднину верхньої третини лівої гомілки, при цьому вагітність 21 тиждень. Відомості до ЄРДР внесені за ч.1 ст. 125 КК України. Згідно листа від 24.12.2020№01-40/298, адресованого [PERSON] , директор школи. Кандиба О.Г. , повідомив, що [PERSON] не відвідує школу. Згідно листа від 09.02.2021 №57, начальник міського відділу у справах дітей, Таран В.В. , повідомив, що було ініційоване питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, за неналежне виконання батьківських обов`язків, а саме: у зв`язку з незабезпеченням батька відвідування навчального закладу та здобуття малолітньою дитиною освіти. Згідно ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області у справі за заявою [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню №135/1290/15-ц було зупинено провадження до набрання законної сили рішення суду у справі №135/148/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини [PERSON] та передання дитини матері [PERSON] .. Згідно заяви, [PERSON] від 17.08.2020, останній звернувся до директора Ладижинської загальноосвітньої школи і-ІІІ ступенів №4, Кандиби О.Г. з заявою про переведення доньки, [PERSON] на сімейну форму здобуття освіти за індивідуальним навчальним планом на 2020-2021 навчальний рік. Згідно заяви [PERSON] , остання звернулася із заявою начальника відділу освіти Журби Ю.В. , в якій повідомила, що не надає згоди на переведення її доньки на будь-яку форму навчання. Матеріали справи містять численні пояснення [PERSON] та [PERSON] , адресованих директору школи щодо відсутності [PERSON] в школі. Згідно психологічної характеристики стану [PERSON] , 2012 року народження від 24.11.2020, діагностика [PERSON] показала, що у дитини вище середнього рівня особистісна тривожність, яка рідко посилюється, коли дорослі створюють несподівані ситуації, які вона не може контролювати. Високий рівень емоційної прив`язаності дівчинки до бабусі і дідуся та братика [PERSON] . Яскраве і нормальне бажання дитини знаходитися в комфортній зафарбованій ситуації. Єлизавета демонструє чітке негативне ставлення до матері, [PERSON] , боїться її, проказує, що не хоче жити з нею. Згідно витягу з ЄРДР №12021020300000001 від 05.01.2021 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду про внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] від 02.12.2020 про викрадення людини. Згідно витягу з ЄРДР №12021025120000022 від 01.02.2021 було внесено відомості, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України підставою внесення відомостей слугувала заява адвоката Бодачевського Р.В., про те, що 13.01.2021 о 08:00 год. мати дитини [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] нанесли тілесні ушкодження неповнолітній дитині [PERSON] у вигляді синців на руках. Згідно копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 24.02.2021 №59, встановлено спосіб участі у вихованні [PERSON] шляхом встановлення годин та днів зустрічей з малолітньою донькою [PERSON] .. Згідно повідомлення Вінницької обласної прокуратури щодо невиконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021, [PERSON] повідомлено про те, що розпочато кримінальне провадження №42021020190000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Згідно копії договору оренди житлового приміщення від 01.01.2021, [PERSON] винаймає квартиру, за адресою [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , в її квартирі є можливість виділити окрему кімнату для дитини. Згідно копії рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.06.2021 року, було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та 09.08.2021 видано виконавчий лист. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2021, головним державним виконавцем Буріліною Л.В., на підставі виконавчого листа №135/328/21 від 09.08.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно копії заяви [PERSON] , остання 12.12.2020 звернулася до начальника Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа №135/1290/15-ц від 19.10.2015, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області 13.10.2020. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021, головним державним виконавцем Бурліною Л.В. на підставі виконавчого листа №135/1290/15-ц, виданого 13.10.2020, відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2021, головним державним виконавцем Бурліною Л.В., на підставі ухвали Тростянецького районного суду вінницької області від 17.02.2021 визнано виконавчий лист, виданий Ладижинським міським судом від 13.10.2020 у справі №135/1290/15-ц таким, що не підлягає виконанню та скасовано заходи щодо зупинення виконання стягнення за виконавчим листом, виданим 13.10.2020 у справі №135/1290/15-ц, у зв`язку з чим виконавче провадження [NUMBER] закрито. Згідно копії заяви [PERSON] від 19.02.2021, остання звернулася до начальника Ладижинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про прийняття до виконання ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021 про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2021, головним державним виконавцем, Бурліною Л.В. , на підставі ухвали №135/264/20 від 17.02.2021 відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно акту державного виконавця від 16.03.2021, [PERSON] , змінив своє місце проживання разом із своєю донькою, [PERSON] в межах міста Ладижин, із квартири [ADDRESS] на житловий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] категорично відмовляється від спілкування та зустрічей з матір`ю [PERSON] .. Згідно акту державного виконавця від 23.03.2021, [PERSON] проживає разом зі своєю донькою, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , не перешкоджає у спілкування з дитиною [PERSON] , проте дитина повідомила, що не бажає бачитися із матір`ю, [PERSON] та спілкуватися з нею, за адресою її проживання: [ADDRESS] . Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2021, начальником відділу, Зойко Т.В. , на підставі постанови Вінницького апеляційного суду справа №135/264/20 від 01.04.2021, якою було скасовано ухвалу №135/264/20 Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.02.2021, закінчив виконавче провадження [NUMBER]. Згідно копії постанови ВС КЦС від 04.11.2021, справа №135/45/21 касаційну скаргу [PERSON] та касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення тростянецького районного суду Вінницької області від 16.04.2021 та постанову Вінницького апеляційного суду від 03.08.2021 залишено без змін. Згідно копій заяв сторін, обоє зверталися до директора школи з метою проведення оцінювання навчальних досягнень [PERSON] .. Згідно наказу №88 від 10.06.2021 "Про проведення підсумкових робіт за 3-ий клас" директором школи, Кандибою О.Г. наказано провести підсумкове оцінювання [PERSON] , з української мови, літературного читання, математики, англійської мови, інформатики та Я і світ. Затверджено графік проведення підсумкових робіт. Згідно наказу №71 від 03.09.2021 "Про переведення на наступний рік навчання" [PERSON] переведено до 4-го класу. Згідно копій постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуватися вогнепальною, мисливською, пневматичною та охоложеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снаряддями несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.12.2021, вбачається, що такі заходи були застосовані до [PERSON] у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05.01.2022 у [PERSON] відсутня заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 07.02.2022 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за січень 2022 року, у розмірі 3312,75 грн. Згідно копії ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області, Борейко О.Г. від 24.12.2021 було задоволено скаргу адвоката Бодачевського Р.В., скасовано постанову дізнавача СД Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 31.05.2021 про закриття кримінального провадження № 12021025120000022 від 01.02.2021. Згідно копії ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області, Борейко О.Г. від 07.04.2022 було задоволено скаргу адвоката Бодачевського Р.В., постанову слідчого СВ ВП №2 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, капітана поліції Спенея С.М. від 29.01.2021 про закритття кримінального провадження №12021020300000001 від 05.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України, скасовано. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 18.04.2022 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за березень, лютий та січень 2022 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.08.2022 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 12.09.2022 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно наказу №94 від 01.09.2022 "Про організацію навчання [PERSON] за сімейною формою", дитину переведено на 5-й рік навчання. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 16.01.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 02.03.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05.04.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05.05.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 20.06.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05.07.2023 [PERSON] немає заборгованість зі сплати аліментів. Згідно висновку експерта №1115 від 22.08.2023 за результатами проведення судово-психологічної експертизи у цивільній справі відносно [PERSON] , експерт надала відповіді на поставлені їй запитання. Так, в психоемоційному стані дитини [PERSON] , [INFO] , визначаються певні страхи та побоювання з приводу власного майбутнього, що обумовлено судовим спором між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Оцінка сімейної ситуації дитиною [PERSON] має ознаки залежності від стороннього впливу. Висловлювання дитини є повторювальними, стійкими, без ознак самостійного розміркування. Конфлікт між дорослими членами родини, залученість дитини у цей конфлікт негативно впливають на відчуття благополуччя дитини та її розвиток. Встановлення ступеню впливу кожного з дорослих членів родини на [PERSON] неможливо у зв`язку з тим, що на дитину впливає актуальний сімейний конфлікт, так і характер взаємодії дорослих між собою. [PERSON] , виявляє стійку надійну прив`язаність до батька, [PERSON] , сприймає його як близького члена власної родини. [PERSON] виявляє адекватні педагогічні настанови, однак на сьогодні спостерігається реально обмежена участь батька в вихованні дитини. З у рахуванням виявленого у [PERSON] відношення до своєї батьківської ролі (реальна присутність батька у житті дитини на вихідних, забезпечення матеріального боку розвитку дитини, згорнута участь у формуванні морально-етичних настанов та світогляду дитини) не можливо оцінити розвиток дитячо-батьківських стосунків в перспективі. [PERSON] виявляє у відношенні матері, [PERSON] , негативне сприймання її дій та намагання дистанціюватися від образу матері, сприймання ситуації зустрічі з нею як загрожуючою, психотравмуючою (як наслідок оцінки дитиною сімейної ситуації). Такі особливості ставлення до матері можуть мати негативні наслідки в перспективі особистісного розвитку. В зв`язку з тривалою реальною відсутністю участі матері в вихованні дитини, визначити вплив виховання матері у перспективі - не можливо. Згідно витягу з наказу №187 від 20.03.2023 "Про призов та відправку військовозобов`язаних під час проведення мобілізації" 21.03.2023, [PERSON] призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією у складі команди ВКСС. Згідно висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 27.05.2025 доцільно визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю, [PERSON] .. Крім дослідження письмових доказів, в судовому засіданні було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] , надала суду покази., в яких вказала, що вона є рідною тіткою [PERSON] , вони в гарних стосунках та постійно підтримують спілкування. З сім`єю [PERSON] свідок теж перебуває в гарних відносинах. Свідку відомо, що конфлікт між [PERSON] та сім`єю [PERSON] почався, після того, як [PERSON] знайшла квартиру та хотіла забрати дитину жити до себе. Ій не віддавали дитину, змінили замки на дверях, не дозволяли спілкуватися з дитиною. До дитини [PERSON] приходила з хрещеною матір`ю [PERSON] , просила когось бути свідком того, що відбувається. Сама свідок намагалась виступити медіатором між сторонами, а саме вони зустрічались в квартирі [PERSON] з сім`єю [PERSON] . Під час зустрічі з боку [PERSON] не було претензій щодо умов проживання, вони погодились віддати дитину. Однак вони зазначили, що дитина налаштована негативно до матері і виявляли бажання самостійно налаштувати дитину на переїзд. В подальшому вони дитину не давали матері, на пропозиції зустрітись ніби погоджувались, але в подальшому знаходили причини чому не можуть дотриматись домовленості; далі взагалі замкнулись. Щодо відносин між [PERSON] та донькою, свідок описує «теплі відносини»: вони разом гуляли, ніяких фізичних покарань, засобів психологічного впливу до дитини з боку матері свідок не бачила. У період сумісного проживання матір займалась дитиною, а у випадку зайнятості на роботі - [PERSON] водила дитину до школи. Про батька дитини свідок зазначає, що він не приймав участь в житті дитини. [PERSON] з дитиною переїхали до батьків [PERSON] на пропозицію його батьків, сам [PERSON] проживає в Києві, деякий час він проживав в іншій країні, потім одружився та у шлюбі народилась дитина, він не приділяє часу [PERSON] . Свідок [PERSON] надала суду покази, в яких вказала, що [PERSON] опікується малолітньої [PERSON] від народження. За час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] проживали також у неї. Сама [PERSON] била дитину у відсутності бабусі і дідуся, дитина завжди ховалась від неї. Вказує, що [PERSON] ніколи не приймала участь в житті дитини, вона не знала навіть розмір одягу дитини, все купляв батько дитини зі своєї сестрою. Також, свідок зазначила, що бачила як [PERSON] била дитину, нав`язувала дитині свою думку, штовхала її, тягнула за руки. Сама дитина постійно просила аби [PERSON] не приходила і не била її. На думку свідка, [PERSON] не була підготовлена до виховання дитини. Також, свідок зазначила, що наразі ніхто не чинить перешкод у спілкуванні матері і дитини, сама дитина не хоче спілкуватись з матір`ю. [PERSON] після розлучення з [PERSON] поїхав до міста Києва на заробітки. Однак, постійно телефонує до доньки, приїздить до дитини у вихідні. Виключно батько забезпечує дитину, додатково він сплачував ще аліменти. Також, про дитину піклується бабуся, [PERSON] .. Свідок в своїх показах вказує, що дитина тягнеться до батька, просить аби матір перестала їй телефонувати, навела приклад коли [PERSON] разом зі своїм чоловіком намагалися забрати малолітню [PERSON] . На запитання чи одружений [PERSON] свідок зазначила, що розведений вдруге, має ще одну дитину, сам проживає в місті Києві. Свідок, [PERSON] , надала суду покази, в яких зазначила, що є хрещеною матір`ю [PERSON] .. Свідок повідомила суд, що частіше спілкувалася з дитиною коли вони жили окремо. Вона також приходила до дитини під час сумісного проживання з сім`єю [PERSON] . Жодних нарікань в сім`ї не було до періоду, поки [PERSON] жила з ними. Під час сумісного проживання між дитиною та [PERSON] були досить теплі відносини. Зіпсувалися відносини з моменту переїзду до бабусі, дитина була напружена. Після свого переїзду [PERSON] просила свідка сходити разом на побачення з дитиною. Двері відчиняла [PERSON] та знімала все на камеру. Переїзд [PERSON] обговорювався з [PERSON] , проте на думку останньої дитині варто залишитися жити у неї так як [PERSON] буде влаштовувати своє особисте життя. Також, свідок повідомила, що [PERSON] відповідає на дзвінки [PERSON] , наче погоджується на побачення матері та дитини, але нічого більш конкретного не говорить. Крім того, свідок вказала, що матір водила [PERSON] на гуртки, не відмічає щоб дитина боялася матері. Свідок, [PERSON] , надала суду покази, в яких зазначила, що бачила стосунки її брата [PERSON] та [PERSON] до дитини. Певний час вони проживала на квартирі, як мама [PERSON] дитиною не займалася. Згодом переїхали до батьків свідка, де в подальшому дитиною займалася бабуся або [PERSON] .. В 2013 році брату надали службове житло і вони переїхали. [PERSON] та [PERSON] були на роботі, тому за дитиною дивилися батьки свідка. Від брата чула, що [PERSON] могла дати дитині по попі, коли та капризувала. Дитячі кошти, які вона отримувала на дитину, тратила на себе. В 2016 році розійшлися, брат свідка поїхав заробляти кошти за кордон, а [PERSON] переїхала до батьків свідка. [PERSON] постійно забезпечував дитину всім необхідним, а [PERSON] навчалась та часто змінювала місце роботи. Під час проживання у батьків свідка. всі бачили, як [PERSON] знущалась над дитиною. [PERSON] ховалася від неї в шафу. Дитина на даний час живе з бабусею та дідусем, батько приїздить на вихідні, приділяє увагу дитині. До того часу поки [PERSON] не подала до суду позов, батьки свідка надавали дитину для зустрічей. Був випадок, коли [PERSON] намагалася забрати дитину силою зі своїм чоловіком. В дитини була психологічна травма після цього. Всі роки дитина переживає, що її заберуть від батька. Ініціативи від [PERSON] щодо відпочинку або дозвілля дитини, ніколи не було. Подарунків ніколи не дарували. З батьком дитина постійно спілкується по телефону. В школу дитина не ходить, тому що боїться маму, навчається на індивідуальній формі навчання. В школу водила дитину бабуся. Свідок [PERSON] , надала суду покази, в яких зазначила, що 4 роки, після розлучення з сином, з ними проживала [PERSON] .. За час проживання дитині зовсім нічого не купувала. Матеріальним забезпеченням займалися або свідок, або її син. Коли дитина стала дорослішою, все купляв [PERSON] . Він водив дитину н гуртки та оплачував їх. Дитина боялася ходити в школу, бо її переслідувала [PERSON] , так як та намагалася її звідти забрати. Також, нападали на свідка і дитину [PERSON] та її чоловік на дворі, намагалися забрати дитину. Дитина дуже сильно переживає, після чого стала боятися маму. Стан дитини поліпшився на даний час, вона має друзів, спілкується з ними в соціальних мережах. [PERSON] постійно возив дитину на відпочинок і в Київ, і в Карпати, а також на море. Свідок, [PERSON] , надала суду покази, в якому зазначила, що працює черговою в школі та бачила, як родина [PERSON] приводили [PERSON] на додаткові заняття. частіше всього приводила дитину бабуся, інколи був батько. [PERSON] інколи приходила, але на танці дитину не водила. Свідок, [PERSON] , надала суду покази, в яких зазначила, що є керівником хореографічного колективу, який відвідувала [PERSON] . На заняття дитину приводила постійно бабуся, інколи це могли бути батько, дідусь або тітка. На виступи дитини завжди приходила бабуся, допомогала дитині зробити зачіску, макіяж та й загалом підтримувала. Батько дівчинки приходив дивитися на виступи дівчинки. [PERSON] вона також бачила, проте не під час занять. вона приходила до неї, розпитувала графік занять. Також. свідок повідомила, що одного разу після заняття дівчинка не хотіла покидати клас, пояснюючи це тим, що під час того як ходила в туалет побачила маму. За заняття доньки сплачував батько, проте одного разу [PERSON] виявила бажання сплатити, однак їй свідок відмовила, так як батько заплатив за заняття на пів року наперед. Також, в судовому засіданні було з`ясовано думку дитини, [PERSON] , яка повідомила суду, що бажає проживати з татком та його ріднею та категорично не хоче проживати з [PERSON] . Дівчинка пояснила, що мамою її не називає. Також, дитина зазначила, що їй відомо про суть спору і що ця ситуація її дуже хвилює, так як вона хоче проживати з батьком і його родиною. Дівчинка зазначила, що [PERSON] її безпідставно била, тому вона її боїться, та під час спільного проживання ховалася від неї у шафі. Крім того, дитина вказала, що підготовкою її до школи займався батько. Коли вона пішла до першого класу то знала весь алфавіт, а також трохи читала. Одяг і іграшки їй також купував батько. Дитина зазначила, що проживає разом з бабусею та прабабусею, тато до служби в ЗСУ приїздив до неї на вихідні. Не зважаючи, що батько проживав у Києві, вони спілкувалися щодня по телефону. Батько возив дівчинку до Києва, Вінниці та Карпат . Так, у справі, яка перебуває на розгляді, вирішувався спір за первісним та зустрічним позовами [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої та третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: - особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); - відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); - можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); - стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); - стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо. Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19). Суд наголошує, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Так, відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні висловлювила думку щодо визначення свого місця проживання. Дитина вказала на наявність у неї стресу під час зустрічей зі своєю матір`ю, чітко сформулювала своє бажання жити разом із бабою, зокрема родиною свого батька. Крім того, вона висловила свої побоювання щодо того, що під час зустрічі з мамою її можуть забрати від батька та його родини. Оскільки дитина висловлює бажання жити з батьком, але враховуючи, що він зараз виконує військовий обов`язок, хоче проживати зі своєю бабою по лінії батька, суд не може не врахувати цю думку дитини при вирішенні спору і всупереч волі дитини визначити її постійне місце проживання з матір`ю, враховуючи, що наразі дитина перебуває у благополучній атмосфері у родині своєї бабусі, повноцінно розвивається та не зазнає негативного впливу. Суд зазначає, що склалась ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, за взаємним погодженням. Ця ситуація потребує втручання з боку держави і внутрішнє переконання суду, яке ґрунтується на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності зводиться до того, що думку дитини щодо визначення її місця проживання неможливо проігнорувати. Окрім того, суд наголошує, що першочергова увага повинна приділятися не інтересам батьків, а саме інтересам дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що обоє з батьків здатні забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини. Як батько, так і мати дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільної дочки в позасудовому порядку. Разом з тим, судом встановлено, що дитина з народження в основному проживала за місцем проживання батьків [PERSON] , з бабою та дідом. Також, суд враховує втрату зв`язку матері з дитиною, який не може бути відновлений одномоментно, задоволення позовних вимог [PERSON] на цей час не матиме позитивного впливу на дитину, її психоемоційний стан, може призвести до негативних та непередбачуваних психологічних травм для дитини, що не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. В ході судового розгляду встановлено, що відчуження дитини від матері є наслідком протиправної поведінки батьків [PERSON] , які чинили перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. Однак, за обставин цієї справи та на момент її розгляду вказане не може бути достатньою підставою для задоволення позовних вимог, оскільки інтереси дитини при вирішення спорів про визначення місця її проживання переважають над інтересами та бажаннями батьків. Суд наголошує, що мати дитини безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати, проте за обставин, що склалися, матері потрібно поступово входити в життя дитини і обом батькам дитини, а також бабі [PERSON] та діду [PERSON] , необхідно вчиняти активні дії на відновлення зв`язку матері з дочкою задля повноцінного психологічного розвитку дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд звертає увагу, що у разі наявності спору між батьками, бабою, дідом щодо участі у вихованні дитини, [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про усунення таких перешкод. Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів самої дитини, а також з огляду на її право бути вислуханою, почутою, а також право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання, врахувавши психологічний стан дитини, зокрема прихильність до батька та баби, проживання з останньою в атмосфері любові, турботи, захисту, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог як [PERSON] так і [PERSON] про визначення місця проживання дитини, що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки як зазначалося вище дитина фактично від народження проживала з родиною [PERSON] , зокрема бабою [PERSON] та [PERSON] , а також зважаючи на ту обставину, що на момент розгляду справи, [PERSON] перебуває у складі ЗСУ.

Outcome: dismissed