Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

05.12.2024 представник позивача, адвокат Вдовика Олена Миколаївна звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [PERSON] та [PERSON] з 06 липня 2013 перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2020, у справі № 357/9460/19, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2019, у справі № 357/9461/19, у в`язку із невиконанням відповідачем батьківських обов`язків щодо участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, з останнього було стягнуто аліменти на сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, адже з їх сплати наявна заборгованість, яка станом на 01.10.2024 становить 216315,50 грн. Також, відповідач протягом останніх п`яти років неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у зв`язку із порушенням громадського порядку, правил дорожнього руху, вчиненням домашнього насильства, свідком чого був їх спільний син. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не спілкується із сином, не підтримує із ним жодного зв`язку, не приймає участі в його вихованні, навчанні, лікуванні, оздоровленні та не надає жодної матеріальної допомоги. Тому, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . 06.01.2025 судом, відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано відповідь на запит з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 07.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.02.2025 - 14:00. 07.01.2025 судом постановлено ухвалу, про витребування з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області інформації (документів) про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Розаліївка Білоцерківського району, місце реєстрації: [ADDRESS] . 23.01.2025 з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надійшла інформація на виконання ухвали суду від 07.01.2025. 11.02.2025 судом поставлено ухвали, які занесені до протоколу судового засідання, про витребування з архіву Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду постанов щодо притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідності за період з 2019 року по 2024 рік, та про відкладення підготовчого засідання на 07.03.2025 - 09:30, згідно п.1, п.3 ч.2 ст. 198 ЦПК України. 12.02.2025 з архіву Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду до справи додано матеріали на виконання ухвали суду від 11.02.2025. 07.03.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 01.04.2025 -10:00. 01.04.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 28.04.2025 - 09:00, з урахуванням ч.4 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання, та не подання третьою особою висновку щодо спору. 28.04.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 19.05.2025 - 11:30, для повторного повідомлення відповідача щодо розгляду справи та подання третьою особою висновку щодо спору. 19.05.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 27.06.2025 - 10:00, для повторного повідомлення відповідача щодо розгляду справи та подання третьою особою висновку щодо спору. 30.05.2025 третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подала до суду рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 27.05.2025 за № 414. Позивачка - [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримала та подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області представника до суду не направила, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника служби та просила врахувати висновок, викладений у рішенні Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 27.05.2025 за № 414. 27.06.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 06 липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року, у справі № 357/9460/19, яке набрало законної сили 11.02.2020, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 9-20) та інформацією з ЄДРСР. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25 жовтня 2019 року, у справі № 357/9461/19, яке набрало законної сили 26.11.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] на сина - [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2024 за № 186797, виданого головним державним виконавцем Білоцерківського відділу держаної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 21), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] , у ВП № 61042380 згідно рішення суду у справі № 357/9461/19, станом на 01.10.2024 становить 216315,50 грн. З Довідки Управління соціального захисту населення від 18.09.2024 за № 1816 (а.с.19) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та їй призначена допомога згідно Закону України № 189 від 22.02.2006 «Тимчасова державна соціальна допомога на дитину, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання невідоме» на період з 01.06.2024 по 01.12.2024 у розмірі 1598,00 грн. Згідно із довідкою від 15.10.2024 за №; 86 (а.с.20), малолітній [PERSON] , [INFO] навчаться у Білоцерківській гімназії - початковій школі № 7 Імені Генерала - Полковника Геннадія Воробйова Білоцерківської міської ради Київської області, його батько - [PERSON] не спілкується з класним керівником дитини щодо його відвідування навчального закладу та успішності, не бере участі у батьківських зборах. З матеріалів справи (а.с.60-79) вбачається, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2019 у справі № 357/12428/19 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170,00 грн; постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2020 у справі № 357/2458/20 провадження у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення; постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2022 у справі № 357/4663/22 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, 185 КУпАП, та із урахуванням ст. 36 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170,00 грн; постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2024 у справі № 357/13506/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 357/13791/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2024 у справі № 357/14048/23 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Свідок [PERSON] (матір позивачки) у судовому засіданні дала показання, що її дочка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року, [INFO] у них народився син [PERSON] , , але вони не проживали разом з 2016 року. Наразі їй невідомо де проживає відповідач. У 2016 році відповідач приходив до сина у нетверезому стані, був агресивним, дитина його боялася, викликали поліцію. З 2023 року вона взагалі бачила відповідача, він не спілкується із дитиною і не бачиться із ним, батьківські обов`язки по відношенню до сина не виконує жодним чином. Захар не бажає спілкувати із батьком. 27.05.2025 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради ухвалив рішення № 414 (а.с.111-113), відповідно до якого, орган опіки та піклування вирішив: [PERSON] , [INFO] , у порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання сина, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав, а позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Встановлено, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує його необхідним харчуванням, не бере участі у вихованні дитини, не займається лікуванням та оздоровленням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його навчанням та успіхами, втратив емоційний, духовний зв`язок із сином, внаслідок тривалого нехтування батьківськими обов`язками, що підтверджується письмовими доказами, показанням свідка та висновком ООіП. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов з доказами у спростування доводів позивачки до суду не подав та не довів у судовому порядку виконання ним належним чином своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.1), тому за рахунок відповідача їй компенсуються дані судові витрати.

Outcome: approved