Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 148102 грн та судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 7200,00 грн та зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 29.07.2022 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2/2278737, згідно якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 104054,51 грн строком до 28.07.2028, встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 15 % річних, а також щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2350,00 грн. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав, позичальник належним чином умови Кредитного договору не виконував і не сплачував всі узгоджені платежі на погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 148102 грн, яка складається з: строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 90650,74 грн; простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 9466,56 грн; заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 1168,04 грн, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 11280,49 грн; заборгованості по комісії в сумі 2350 грн; заборгованості по простроченій комісії в сумі 21150 грн; загальної суми реструктуризації по простроченим відсоткам в сумі 4 986,17 грн; загальної суми реструктуризації по простроченій комісії в сумі 7050 грн. 18.01.2024 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги №1-2024, згідно якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги в тому числі і за договором №2/2278737 від 29/07/2022. 22.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 2-2024, на підставі чого позивач набув право вимоги втому числі і за договором №2/2278737 від 29/07/2022. Тож позивач, у зв`язку з порушенням своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачем, звертається до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 13.03.2025 позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, слухання справи призначено на 10:00 01.05.2025. 09.04.2025 через електронний суд, представником відповідача було подано відзив, згідно якого відповідачка позов визнає частково, а саме визнається вимога щодо стягнення суми кредиту у розмірі 100150,30 грн та процентів у розмірі 6134,26 грн, в решті позовних вимог просить відмовити з огляду на наступне. Зазначає що позивачка не заперечує факту укладення кредитного договору з строком кредитування до 28.07.2028, позивачем відповідачці 07.08.2024 було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, а саме суми кредиту - 100117,30 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 24484,699999999997 грн, комісійної заборгованості у розмірі 23500,00 грн. При цьому зазначає, що частина суми процентів, а саме у розмірі 18350, 43999999997 грн, є необґрунтованими, оскільки нараховувалися після пред`явлення вимоги позивачем, у зв`язку з чим відповідачкою визнаються проценти лише у розмірі 6134,26 грн. Також відповідачем не визнається сума заборгованості по реструкторизованим відсоткам, оскільки останні фактично були списані (прощені) позивачем та не заявлялися у вимозі про дострокове повернення заборгованості, та фактично були донараховані після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості. Крім того відповідачем не визнається сума нарахованої комісії, оскільки вважає що супутні послуги за які вона нараховується є послугами з управління кредитом та є наслідком реалізації прав та обов`язків позикодавця за кредитним договором і відповідає економічним потребам лише самого позикодавця (його правонаступника). Посилається на правові висновки ВП ВС у справі №496/3134/19 від 13.07.2022, щодо того, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною, адже відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування» має надаватися безкоштовно, при цьому відповідач не зобов`язаний заявляти зустрічний позов, а вправі лише заявити відповідні заперечення проти заявленого позивачем позову, посилаючись на нікчемність правочину. Звертає увагу на істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін, враховуючи що розмір комісії за весь строк кредитування становить 169200,00 грн, а сума наданого кредиту 104054,51 грн. У судове засідання призначене на 01.05.2025 учасники справи не з`явилися, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність, відповіді на відзив стороною позивача не надано, представником відповідача до суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання заперечень викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Так під час розгляду справи, судом встановлено, що 29.07.2022 [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено кредитний договір №2/2278737 та надано кредит у сумі 104054,51 грн, строк користування кредитом з 29.07.2022 по 28.07.2028, встановлено фіксовану відсоткову ставку у розмірі 15 % річних та щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2350,00 грн. 18.01.2024 між ТОВ ФК «СОНАТІ» та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №1-2024, та згідно реєстру прав вимог №1 до зазначеного договору ТОВ ФК «СОНАТІ» набуло право вимоги крім іншого і до [PERSON] за кредитним договором №2/2278737 від 29.07.2022 на суму 148102,00 грн. 22.02.2024 між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги №2-2024, та згідно реєстру прав вимог №1 до зазначеного договору ТОВ ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги крім іншого і до [PERSON] за кредитним договором №2/2278737 від 29.07.2022 на суму 148102,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість: -згідно виписки з рахунку по строковому тілу кредиту за період з 29.07.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 104054,51 грн, яка визнається відповідачкою. -згідно виписки з рахунку по простроченому тілу кредиту за період з 30.09.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 9466,56 грн. -згідно виписки з рахунку по простроченій комісії за період з 30.09.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 21150,00 грн. -згідно виписки з рахунку по строковій комісії за період з 26.08.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 2350,00 грн. -згідно виписки з рахунку по строкових відсотках за період з 28.08.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 1168,04 грн. -згідно виписки з рахунку по прострочених відсотках за період з 30.09.2022 по 23.01.2024 за [PERSON] обраховується заборгованість у розмірі 11280,49 грн. -згідно виписки з рахунку по нарахованим відсоткам за кредитом на потреби ФО 26.12.2022 відбулася реструктуризація заборгованості у розмірі 4986,17 грн та реструктуризація простроченої комісії у розмірі 7050,00 грн. 20.06.2024 позивачем на адресу відповідачки направлено письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом. 07.08.2024 позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 148102,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 100117,30 грн, заборгованості за відсотками 24484,699999999997 грн та комісійної винагороди у розмірі 23500,00 грн. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За нормами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З долучених до матеріалів справи договорів факторингу та витягів з реєстрів боржників до них встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №2/2278737 від 29.07.2022. Позивачка не оспорює факту укладання кредитного договору та порушення зобов`язань щодо його виконання та визнає суму заборгованості (строкової та простроченої) по тілу кредита у розмірі 100117, 30 грн (90650,74 + 9466,56), а тому в частині стягнення заборгованості (строкової та простроченої) за тілом кредита позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам. За змістом положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідачка зазначає, що визнає суму заборгованості зі сплати нарахованих відсотків у розмірі 6134,26 грн, зазначаючи що інші відсотки нараховані після направлення вимоги щодо дострокового повернення заборгованості. Суд не може взяти до уваги зазначені доводи відповідачки, оскільки до матеріалів справи долучено копію вимоги про дострокове погашення заборгованості від 07.08.2024 (а.с. 52), а розрахунки заборгованості надані за період до 21.04.2024, всі нарахування здійснювалися первісним кредитором, що вбачається з копій реєстрів прав вимоги до договорів про відступлення, оскільки в них зазначена одна й та сама сума заборгованості відповідачки (148102,00 грн). Крім того, суд не може прийняти до уваги доводи позивачки про прощення їй кредитором реструктуризації по простроченим відсоткам, оскільки незазначення вказаної суми у вимозі про дострокове погашення заборгованості жодним чином не свідчить про її прощення. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом, а саме: заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 1168,04 грн, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 11280,49 грн; загальної суми реструктуризації по простроченим відсоткам в сумі 4 986,17 грн. Щодо стягнення заборгованості по комісії. Відповідачка не визнає сум нарахованих комісій та з огляду на викладене у відзиві вважає що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З п. 1.2 укладеного кредитного договору вбачається, що кредит наданий позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором 1/2278737, укладеним між банком та позичальником 13.10.2020. Інших відомостей про цільове призначення кредиту кредитний договір не містить. За відсутності відомостей про те, що кредит виданий для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, суд приходить до висновку, що за вказаним договором був виданий споживчий кредит. Крім того, позивач у 2 абзаці позовної заяви вказує, що кредитні кошти надані позичальнику на споживчі потреби. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У відповідності до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно п.1.3.2 укладеного кредитного договору за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2350,00 гривень. Абзацом 2 п.1.3.2 кредитного договору визначено, що підписанням цього договору позичальник замовляє у банку супутні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку чергового та наступних платежів; списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості; розрахункове касове обслуговування коштів з метою погашення заборгованості; розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку; інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати тощо. Отже, під «супутніми послугами» сторони визначили надання інформаційно- консультаційних послуг, тобто надання споживачу інформації без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. За правовим висновком ВП ВС у справі №496/3134/19 від 13 липня 2022 року (п.31.33,32.2-32.8 постанови) комісія за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною, адже відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» має надаватись безкоштовно. При цьому, відповідач не зобов`язаний заявляти зустрічний позов, а вправі лише заявити відповідні заперечення проти заявленого позивачем позову, посилаючись на нікчемність правочину. За змістом пункту 1.3.2. кредитного договору супутні послуги з обслуговування кредитної заборгованості полягають у виконанні функцій банком, які пов`язані із необхідними операціями (діями) щодо кредиту, тому плата за такі послуги суперечить принципам споживчого кредитування. З огляду на зазначене, суми нарахованої комісії не підлягають стягненню з відповідачки. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Зі змісту статті 133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 гривень та враховуючи що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1922,22 (117522*2422,40/148102). Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. За правилами частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що ця цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановленні в судовому порядку. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг правничої допомоги та на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги № 1 від 05.02.2025 року, підписаний між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та цим адвокатським об`єднанням, який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 7200,00 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що види робіт, зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги № 1 від 05.02.2025 року, є обґрунтованими, відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності). Тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 5713,35 грн.

Outcome: partial