Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мокрокалигірської сільської ради, у якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог просить припинити право власності [PERSON] , на земельну ділянку, загальною площею 0,2499 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 8-160-2 та визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0212, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 04.05.2007 року її батьками, [PERSON] та [PERSON] , які діяли від її імені, було укладено договір про купівлю-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 2015 року вона фактично вступила у володіння та користування вказаним житловим будинком. Разом з тим, у 2024 році їй стало відомо, що земельна ділянка площею 0,41 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] .. Під час виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку її було розділено на дві земельні ділянки: 1) земельна ділянка площею 0,2499 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0212, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 2) земельна ділянка площею 0,1663 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0213, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. В подальшому їй стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2020 року. Вважає, що на підставі положень ч. 1 ст. 120 ЗК України у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, площею 0,2499 га, що також розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Ухвалою суду від 07.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 05.06.2025 року. Задоволено клопотання позивачки та витребувано від Державного нотаріуса Катеринопільської державної нотаріальної контори відомості про те, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Сміла, Черкаської області, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2022 року, актовий запис про смерть № 885 від 24.11.2020 року, складений та виданий Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У підготовчому засіданні позивачка просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі та не заперечувала щодо розгляду справи у підготовчому засіданні в зв`язку з визнанням позову відповідачем. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані\~позивачкою докази\~в їх\~сукупності та\~взаємозв`язку,\~дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до приписів ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на житловий будинок \~04.05.2007\~року) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди\~ розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право\~\~власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком,\~\~будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. \~ \~ \~ \~ \~Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній станом на травень 2007 року, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці. Так, ч. 1 ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зазначено, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120\~ЗК\~України у поєднанні з положеннями статті 125\~ЗК\~України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої в селах\~\~із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,25 гектара (п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України). \~\~ \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого 20.01.1998 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8-160-2 на підставі рішення Мокрокалигірської сільської ради від 27.08.1997 року за № 9-22, [PERSON] набув право приватної власності на земельну ділянку площею 0,41 га, яка розташована на території с. Мокра Калигірка Мокрокалигірської сільської ради. Вказану земельну ділянку передано для обслуговування житлового будинку та господарських приміщень і ведення особистого підсобного господарства. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800368662024 від 29.05.2024 року власником земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0212, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] .. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5600625132024 від 29.05.2024 року власником земельної ділянки площею 0,1663 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0213, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] .. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 04.05.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори Івоніу Л.А., та зареєстрованого у реєстрі за № 1066, [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] , які діяли від імені малолітньої дочки [PERSON] , купили житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на земельній ділянці, площею 0,41 га, яка перебуває у приватній власності. Також вбачається, що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку не містить волевиявлення сторін щодо земельної ділянки, яка пов`язана з житловим будинком. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14987541 від 21.06.2007 року [PERSON] на праві приватної власності є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 1066 від 04.05.2007 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по смерть Серія [NUMBER] , виданого 24.11.2020 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено актовий запис № 885. \~ \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 06.09.2016 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06.09.2016 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки\~виконавчого комітету\~Мокрокалигірської сільської\~ради від\~14.07.2023\~року №\~94\~житловий будинок\~розташований по [ADDRESS] на присадибній земельній ділянці площею 0,4162 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 8-160-2 належить [PERSON] .. \~ \~ \~ \~З наданих суду доказів встановлено, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася. Згідно виписки № 01/25-619 від 30.09.2024 р. (витяг з погосподарської книги) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов, не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0212, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгля Таким чином, оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із письмовою заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим визнання позову відповідачем слід прийняти та ухвалити у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову. Отже, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер 7122283700:01:001:0212 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , яке належить їй на праві приватної власності з 04.05.2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved