Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи заявника 04 грудня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява [PERSON] , подана 30 листопада 2024 року, заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - Святошинський ДРАЦС) про встановлення факту народження. Заява обґрунтована тим, що: - [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] ; - на момент народження дитини [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували; шлюб зареєстрували лише 25 грудня 2023 року; - через складні життєві обставини державну реєстрацію народження дитини батьки не провели; - станом на день подання заяви мати дитини, [PERSON] померла; - через відсутність державної реєстрації народження, [PERSON] не може отримати паспорт громадянина України та реалізовувати свої права. У зв`язку з наведеним просив: - установити факт народження [PERSON] , [INFO] в місті Києві, де батько є [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити реєстрацію народження [PERSON] та вказати в акті цивільного стану про народження: в графі «прізвище» - [PERSON] , в графі «ім`я» - [PERSON] ; в графі «по батькові» - [PERSON] , в графі «дата народження» - [INFO] , в графі «місце народження» - Україна, м. Київ, в графі «батько» - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] та його представник, адвокатка Гладченко А.В., вимоги, викладені в заяві, підтримали. Додатково заявник пояснив, що разом з [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з 1999 року. Разом з ними проживала дочка [PERSON] від попереднього шлюбу, [PERSON] . [INFO] в них народився син, [PERSON] . Народження дитини не зареєстрували, оскільки заявник мав проблеми з документами, перший паспорт громадянина України він отримав у 2013 році. Через те, що мали бажання відразу записати його батьком дитини, питання реєстрації народження відклали до оформлення заявником паспорту. Приблизно у 2005-2007 роках, більш точної дати не пам`ятає, в [PERSON] вкрали паспорт, який вона змогла відновити лише у 2023 році. Після відновлення документів вони одружилися і збиралися зареєструвати народження сина, проте [PERSON] у 2024 році померла. Також повідомив, що син зростав разом з батьками, його відвідували лікарі, проте ані в дитячий садок, ані до школи син не ходив, оскільки навчався вдома. Позиція заінтересованої особи Представник Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася. 04 березня 2025 року до суду надійшла заява, підписана начальником Святошинського ДРАЦС Інною Старою, в якій вона просила розглядати справи без участі представника Святошинського ДРАЦС, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Позиція особи, щодо якої вирішується питання У судовому засіданні особа, яка представилася як [PERSON] , [INFO] , вимоги, викладені в заяві підтримав. Пояснив, що заявником дійсно є його батько, [PERSON] . Мати, [PERSON] , померла. Разом з родиною він від народження проживав за адресою: [ADDRESS] . Повідомив, що навчався вдома, до школи не ходив. Наразі працює вантажником, але не офіційно, оскільки не має документів. Наголосив, що отримання документів допоможе відчути себе повноцінним членом суспільства, створити сім`ю, піти навчатися. ІІ. Процесуальні дії суду 06 січня 2025 року суд постановив ухвалу про залишення заяви без руху, з підстав неналежної якості поданих письмових доказів. 21 січня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій призначив судове засідання на 25 лютого 2025 року. У зв`язку з перебуванням судді на навчанні судове засідання, призначене на 25 лютого 2025 року, суд відклав на 27 березня 2025 року. На підставі заяви представника заявника судове засідання, призначене на 27 березня 2025 року, суд відклав на 06 травня 2025 року. 06 травня 2025 року, до суду надійшло клопотання представника заявника, адвокатки Гладченко А.В. про витребування у Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформації щодо відомостей, наявних у Державного реєстрі актів цивільного стану щодо особи [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Чернігів, яка померла [INFO] в місті Києві, в тому числі, але не виключно, інформацію щодо народження [PERSON] за час свого життя дітей, з повними відомостями про них. 06 травня 2025 року суд постановив ухвалу, якою зазначене клопотання суд задовольнив частково: витребував у Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію щодо народження [PERSON] , 1977 року народження, дітей, з повними відомостями про них; в іншій частині клопотання відмовив. 06 травня 2025 року, до суду надійшло клопотання представника заявника, адвокатки Гладченко А.В. про виклик та допит у судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] . Зазначене клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі від 06 травня 2025 року. У зв`язку з витребуванням доказів та викликом свідків судове засідання, призначене на 06 травня 2025 року, суд відклав на 17 червня 2025 року. ІІІ. Обставини, які встановив суд Відповідно до обмінної карти відомостей пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого, виданої Київським міським пологовим будинком № 3 Головного управління охорони здоров`я 08.06.2001, [PERSON] , 1977 року народження, [INFO] о 13 годині 20 хвилин народила хлопчика (а.с. 78-79). Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 1516 від 08.06.2001 [PERSON] , [INFO] о 13 годині 20 хвилин народила хлопчика (а.с. 43). Згідно з відомостями медичної карти поліклініки № 5 ділянка № [NUMBER] медична карта заведена на [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Відомості про сім`ю: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 80-88). 25 грудня 2023 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 25.12.2023, актовий запис № 376; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.11.2024, актовий запис № 19459 (а.с. 90). Згідно з листом Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1551/33.1-80 від 16.07.2024 актового запису про народження [PERSON] не виявлено; здійснити державну реєстрацію народження дитини чоловічої статі, народженої в [PERSON] , та видати свідоцтво про народження не є можливим. (а.с. 31-33). Згідно з листом Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 722/8.1-42 від 21.05.2025 наявний такий актовий запис про народження дітей матір`ю, [PERSON] , 1977 року народження: актовий запис № 34 про народження [PERSON] , [INFO] , батьком якої вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 114). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , пояснила, що [PERSON] , [INFO] , є її єдиноутробним братом: у них спільна матір - [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] . На момент народження брата вона разом з матір`ю і [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . У 2010 році переїхала до тітки, після чого з матір`ю та її родиною не проживала. Народження брата не було зареєстроване через втрату матір`ю документів. До школи брат не ходив, навчався вдома. Свідок, [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що була сусідкою родини [PERSON] . З 1998 по 2021 рік проживала за адресою: [ADDRESS] . Протягом цього часу у квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON] і [PERSON] ; деякий час з ними проживала дочка [PERSON] від попереднього шлюбу, [PERSON] . У 2001 році в [PERSON] і [PERSON] народився син, [PERSON] ; вона бачила [PERSON] вагітною. Детально життям родини не цікавилася, між ними склалися сусідські стосунки. ІV. Мотиви суду Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пункт сьомий частини першої статті 315 ЦПК України). Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 560/17953/21 від 18 січня 2024 року дійшла висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. За змістом ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заявників за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта громадянина України. Пунктом 1 Розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації народження фізичної особи є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я; б) медичне свідоцтво про народження; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Відповідно до статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), що був чинним 03 червня 2001 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається, [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження свого сина, [PERSON] , [INFO] . Мотивував заяву тим, що через відсутність документів він та мати дитини, [PERSON] , не змогла вчасно зареєструвати народження сина. Неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження [PERSON] підтверджена листом Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.07.2024 та свідоцтвом про смерть [PERSON] від 25.11.2024. Надані заявником письмові докази, зокрема, обмінна карта відомостей пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого від 08.06.2001, медичне свідоцтво про народження № 1516 від 08.06.2001, медична карта дитини, а також показання свідків є належними, допустимими і достовірними, а тому з урахуванням принципу розумності з достатнім ступенем переконливості підтверджують, що [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі на ім`я [PERSON] . Водночас матеріали справи не містять доказів походження дитини від [PERSON] . Станом на момент народження дитини [PERSON] і [PERSON] в шлюбі не перебували; спільну заяву про визнання батьківства вони також не подавали. Відтак батьківство заявника може бути встановлене відповідно до положень статті 53 КпШС України. Проте такої вимоги заявник не пред`явив. Оскільки суд констатував, що [PERSON] , не перебуваючи у шлюбі, [INFO] народила хлопчика на ім`я [PERSON] , прізвище дитини слід визначити за прізвищем матері на момент народження дитини. Тому вимогу про встановлення факту народження суд задовольняє частково. Окрім того, суд акцентує, що відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Буквальне тлумачення зазначеної норми свідчить, що орган державної реєстрації актів цивільного стану здійснює державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження, що набрало законної сили. За таких обставин, вимога про зобов`язання Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити державну реєстрацію народження [PERSON] є передчасною, тому в її задоволенні суд відмовляє. З огляду на викладене, суд задовольняє заяву частково. VІ. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). [PERSON] при поданні заяви сплатив судовий збір у сумі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта»№ 1419462001 від 30.11.2024 (а.с. 1). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. За таких обставин, судовий збір відшкодуванню на користь заявника не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial