Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07 серпня 2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в шлюбі народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачкою. Відносини з відповідачем не склалися по причині протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Проживають з відповідачем за різними адресами та не ведуть спільного побуту з 2022 року. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивачки, так і відповідача на ґрунті сімейно-побутових розбіжностей та протилежних поглядів на сімейне життя, втрачене почуття любові, шлюб існує лише формально. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , укладений 07 серпня 2020 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №122. Ухвалою суду від 27.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а відповідач не повідомив причини неявки та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 07 серпня 2020 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №122, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 07.08.2020 (а.с.7). Сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.2021 (а.с.8). Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначає, що Відносини з відповідачем не склалися по причині протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Проживають з відповідачем за різними адресами та не ведуть спільного побуту з 2022 року. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання неодноразово не з`явився, та не висловив своїх заперечень щодо доводів позивача. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачкою при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved