Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

у березні 2025 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач ТОВ «ФК «ЕЙС»» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 138644 від 29.04.2024 в сумі 12 667,10 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн, мотивуючи тим, що відповідач, ознайомившись та приєднавшись до публічної частини договору на сайті ТОВ «ФК «Кредіплюс», уклала кредитний договір, прийнявши умови індивідуальної частини договору та графіку платежів, за умовами якого останній надано кредитні кошти шляхом переказу на платіжну карту відповідача у розмірі 5\~000,00 грн та у розмірі 1\~944,60 грн щляхом погашення заборгованості за комісією, строком на 70 днів з 29.04.2024 по 08.07.2024. З огляду на вищезазначене, відповідач під час укладення договору ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів, паспортом споживчого кредиту, зокрема погодилась, що зміст договору ніяким чином не порушує його законних прав та інтересів, про що свідчить її електронний підпис. Позивач зазначає, що ним не здійснювалось жодних нарахувань за кредитним договором, проте відповідач всупереч умовам договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12\~667,10 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 138644 від 29.04.2023 згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.3-9). Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.03.2025 матеріали справи передані до Машівського районного суду за підсудністю (а.с.65-66). Ухвалою від 14.04.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував докази з АТ КБ «Приватбанк» та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 73-74). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с.78-81,86,87), відповідач рекомендованим листом по пошті за зареєстрованим місцем проживання, яке отримано 23.04.2025 (а.с.82) та 27.05.2025 повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою(а.с.91, 92). У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують (а.с. 8 на зв.). Відповідач причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності її учасників, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] , прийнявши умови публічної частини, як невід`ємної частини договору шляхом підписання його індивідуальної частини, 29.04.2024 уклала договір з ТОВ «ФК «Кредіплюс», за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6\~945,00 грн в наступному порядку: у розмірі 5\~000,00 грн на номер рахунку/картки № [NUMBER] та у розмірі 1\~944,60 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, строком на 70 днів з 29.04.2024 по 08.07.2027 (а.с.26-35). Згідно з п.2.3 Договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 річних, тип процентної ставки фіксований. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування (а.с.27). Відповідно п.2.5 Договору комісія за надання кредиту складає 1\~944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 28,6% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (а.с.27). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складає 7\~270,70 грн (п.2.7 Договору) (а.с.27). Згідно п.2.7.1 Договору процентна ставка складає 7\~270,70грн/6 945,00грн/70 днів=1,4956% в день (а.с.27). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражена в процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 637\~178,55% (п.2.8 Договору) (а.с.27 на зв.). Згідно п.2.9.1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 14\~215,70 грн (а.с.27 на зв.). Відповідно п.5.3 Договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( в тім числі Правилами, Паспортом споживчого кредиту, Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він до моменту підписання індивідуальної частини/акцепту ознайомився з публічною частиною, Правилами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів за кредитом, усіма визначеннями, умовами, змістом, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись їх умов (а.с.28 на зв.) 29.04.2024 [PERSON] за допомогою електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора підписала Графік платежів, який є додатком та невід`ємною частиною договору №138644 від 29.04.2024, в якому встановлені кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також зазначена загальна вартість кредиту для позичальника та реальна річна процентна ставка, а саме: тіло кредиту 6945,00 грн, проценти 5321,10 грн, комісія 1944,60 грн (а.с.29 на зв.). Цього ж числа [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором af3d00c1 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема про те, що сума кредиту становить 6\~945,00 грн, який надається в наступному порядку: 5\~000,00 грн на рахунок/картку позичальника, 1\~944,60 грн погашення заборгованості за комісією, процентною ставкою 586,00% річних, загальні витрати за кредитом 7\~270,70 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 14\~215,70 грн, реальна річна процентна ставка 637\~178,55% річних (а.с.36-37). Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується довідкою №8 про успішність операцій згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022, укладеного між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім», відповідно якої 29.04.2024 [PERSON] перераховано грошові кошти згідно кредитного договору №138644 від 29.04.2024 на картку № [NUMBER] , у сумі 5\~000,00 грн, номер транзакції 1400942944 (а.с.49). На а.с.54 є картка обліку виконання договору №138644 від 29.04.2024 із зазначенням нарахувань за тілом кредиту, відсотків та комісії за період з 29.04.2024 по 08.07.2024 (а.с.54). Відповідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №138644, наданої ТОВ «ФК «ЕЙС», станом на 21.02.2025 заборгованість [PERSON] не погашена та складає 12 667,10 грн, з яких: 6 945,00 грн прострочене тіло, 5 321,10 грн прострочені відсотки, 401,00 грн прострочена комісія (а.с.56). 10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» за плату відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язується їх прийняти за плату на умовах, визначених договором (а.с.57-61,11). Згідно Реєстру прав вимоги №1, що є витягом з додатку №1 до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024, до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 12\~667,10 грн (а.с.62). Як видно з платіжної інструкції №4484 від 11.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС»» здійснено ТОВ «ФК «Кредіплюс» оплату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 (а.с.12 на зв.). За інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с.88). На а.с.89 є виписка за договором №б/н за період з 29.04.2024 по 03.05.2024, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 25.06.2016, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), із зазначенням номера картки, деталей операції, суми операції та залишку після операції. Відповідно до ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~3\~ЗУ\~«Про\~електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 5 ст.\~11\~ЗУ\~«Про\~електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Аналізуючи викладене, потрібно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №138644 від 29.04.2024 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 10102024 від 10.10.2024,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~позивача потрібно\~стягнути заборгованість\~за кредитним\~договором №138644 від 29.04.2024 у розмірі 12 667,10 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» додано копії: договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025, протоколу погодження вартості послуг, додаткової угоди №3 до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025, акту прийому-передачі наданих послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012, довіреності (а.с.13-17). Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно з положеннями п. 3.1, 3.3 Договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг (а.с.13 на зв). Протоколом погодження вартості послуг визначено вартість послуг, де визначена погодинна ціна роботи (а.с. 14 на зв.). Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви, час 2 години, вартість 5 000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, час 2 години, вартість 1 000,00 грн, підготовка адвокатського запиту час 1 година, вартість 500,00 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором, час 1 година, вартість 500,00 грн (а.с.16 на зв.). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що ця справа є типовою та нескладною, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно із зазначеним переліком. Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд уважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3 000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved