Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 17.11.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №162123 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «Займер» надав відповідачу фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1 000,00 грн, дата надання кредиту: 17.11.2020, строк кредиту: 30 днів, стандартна процентна ставка - 2,0% в день або 730,5% річних. На виконання вимог п.2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим станом на 13.01.2025 утворилась прострочена заборгованість в сумі 5 220,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 4 220,00 грн заборгованості за процентами. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №162123 від 17.11.2020 в сумі 5 220,00 грн, а також судові витрати по справі. Ухвалою від 01 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник відповідача у визначений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у ньому. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач не визнає факту укладення між нею та позивачем кредитного договору №162123 про надання фінансового кредиту. Зазначає, зокрема, що позивачем не надано доказів факту укладення договору у вигляді електронного документа, а саме: не додано доказів про ідентифікацію відповідача, доказів підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Крім того, наявна в матеріалах справи довідка ТОВ «Платежі Онлайн» не є належним документом, який підтверджує той факт, що [PERSON] дійсно отримала позику за договором в розумінні положень Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління національного банку України від 21.01.2004 №22. Вказує також на необгрунтованість нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того зазначає, що витяг з реєстру боржників до наявного договору факторингу за відсутності реєстру прав грошової вимоги та акту відповідача не є належним і допустимим доказом переходу прав вимоги. Позивач своїм правом не скористався і відповідь на відзив у встановлений судом строк не подав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. Судом встановлено, що 17.11.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №162123 про надання фінансового кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором KL4266 (а.с.10,14-16). Відповідно до п.1.1 кредитного договору Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.12.2020 (п.1.2 договору). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу, тип процентної ставки - фіксована (п.1.3.договору). Пунктом 2.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Факт отримання коштів відповідачкою підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 1624/02 від 25.02.2025, відповідно до якої 17.11.2020 о 09:50:03 на банківську картку № [NUMBER] перераховано кредитні кошти в сумі 1 000,00 грн (а.с. 22). 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №162123 про надання фінансового кредиту від 17.11.2020 (а.с. 27-30). Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, підписаного Клієнтом ТОВ «Займер» та Фактором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №162123 від 17.11.2020 (а.с.9). З копій платіжних інструкцій №1653 від 02.11.2021, №1672 від 23.11.2021, №432 від 02.11.2021 вбачається, що ТОВ «Займер» отримало від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 1 444 834,08 гривень як оплату за договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 (а.с.20-21). Отже, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» стало новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Займер» та [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №162123 про надання фінансового кредиту станом на 13.01.2025 утворилась заборгованість в сумі 5 220,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 4 220,00 грн заборгованості за процентами (а.с.8). 13.01.2025 позивачем було надіслано відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором із зазначенням суми заборгованості та кінцевим терміном її погашення, та з вимогою у строк до 30 днів з дати отримання сплатити вказану суму боргу (а.с.26). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого. Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] не визнає укладення нею кредитного договору №162123 про надання фінансового кредиту у вигляді електронного документа з використанням одноразового ідентифікатораз посиланням на Закон України «Про електронний цифровий підпис», оскільки вважає, що позивачем не додано доказів про її ідентифікацію та доказів підписання договору електронним підписом. Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, з огляду на таке. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частинами 1,3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі у тексті рішення - Закон №675-VIII) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (ст.3 Закону №675-VIII). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Займер», клієнт [PERSON] була ідентифікована, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/. Договір №162123 від 17.11.2020 підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «KL4266», який був надісланий на її номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.10). Отже, введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу являє собою підписання договору клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено статтею 12 Закону №675-VIII. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Відповідно до ч.13 ст.11 Закону №675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Таким чином, з урахуванням усього вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ТОВ «Займер» було повністю дотримано порядок укладення кредитного договору у письмовій формі. Доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин, суд не приймає, виходячи із презумпції укладеності правочину, оскільки доказів того, що договір №162123 від 17.11.2020 визнаний неукладеним, відповідачем не надано. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Судом встановлено, що на підтвердження суми нарахованих відповідачу відсотків за користування кредитом позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 та виписку з особового рахунку за кредитним договором №162123 про надання фінансового кредиту, згідно яких борг [PERSON] за кредитним договором №162123 станом на 13.01.2025 складає 5 220,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 4 220,00 грн заборгованості за процентами (а.с.8,9). Однак, вказані документи не містять інформації щодо періоду, за який нараховано вказану суму (тіло кредиту, відсотки за користування кредитом і процентна ставка, сума і період, за який нараховуються відсотки), та відповідно самого розрахунку, тому такі докази не можуть бути підтвердженням сум нарахованих позивачем процентів за користування кредитом, що позбавляє суд можливості перевірити правильність зазначеної суми боргу. Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору сума кредиту становить 1000,00 грн, строк кредитування - 30 днів (до 16.12.2020), процентна ставка - 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу, тип процентної ставки - фіксована. Згідно із п.2.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. У додатку №1 до договору зазначено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме: строк, на який надано кредит - 30 днів, сума кредиту - 1000,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 600,00 грн, сума нарахованої пені у разі наявності прострочення - 5%, всього до оплати - 1600,00 грн (а.с.16). Таким чином, суд виходить з положень кредитного договору та бере до уваги викладені у відзиві на позовну заявудоводи відповідача щодо розрахунку суми заборгованості за процентами лише в межах строку дії кредитного договору, яка складає 600,00 грн (1000,00 грн х 2,0% в день = 20,00 грн в день; 20,00 грн х 30 днів = 600,00 грн. Враховуючи те, що у судовому засіданні підтверджено факт укладення між сторонами 17 листопада 2020 року кредитного договору №162123 про надання фінансового кредиту, отримання [PERSON] кредитних коштів та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за кредитним договором №162123 про надання фінансового кредиту від 17 листопада 2020 року в сумі 1 600,00 грн, що включає: 1 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 600,00 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями частин 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500,00 гривень позивач надав акт про отримання правової допомоги від 13.05.2025, копію платіжної інструкції №38341 від 13.05.2025, рахунок №13.05.2025-21 (а.с.42,46,47). Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України у відзиві на позовну заяву заперечив щодо задоволення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн, спростовувавши співмірність цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам. Враховуючи співмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн буде відповідати критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Крім того, відповідач заявив про відшкодування витрат, понесених ним на оплату правничої допомоги в сумі 5 500,00 грн. Суд вважає понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, та такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Позивач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим відповідачу адвокатом послугам не спростовував. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 742,47 грн, та з позивача в користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 128,50 грн.

Outcome: approved