Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2021 року Біляївським районним судом Одеської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5 500 грн. 00 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2017 року близько 19:45 год. в м. Одесі по вул. М`ясоїдівська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «DAEWOO NEXIA» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АК/3830238 від 26.05.2017 року. 08.09.2021 року суддею Біляївського районного суду Одеської області було винесено рішення. Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 01.08.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72409440. 30.01.2025 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням Відповідачем рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.09.2021 року. З урахуванням вищезазначеного, Позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №521/17499/20 09.09.2021 року та до дня фактичного виконання рішення суду 29.01.2025 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 2 984 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 28 коп. (деталізований розрахунок додається). Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 09.09.2021 року по 29.01.2025 року складає 560 (п`ятсот шістдесят) грн. 10 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, суд встановив наступні обставини справи. 08.09.2021 року було винесено заочне рішення Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] шкоди в порядку регресу у сумі 5500,00 грн., 840,80 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. 01.08.2022 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72409440. 30.01.2025 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 72409440 у зв`язку з фактичним виконанням. Згідно із розрахунками, наданими представником позивача, 3% річних за період з 09.09.2021 по 29.01.2025 року становить 560,10 гривень, інфляційних втрати за 09.09.2021 по 29.01.2025 року складають 2984,28 грн. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.524 та 533\~ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Статтею 979\~ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц , від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц міститься висновок про те, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. \~ \~ \~ \~Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц , від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 . З урахуванням викладено, суд вважає, що в позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України, а саме суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі№521/17499/20 09.09.2021 року та до дня фактичного виконання рішення суду 29.01.2025 року. Таким чином, суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком, а саме: 3% річних за період з 09.09.2021 по 29.01.2025 року становить 560,10 гривень, інфляційних втрати за 09.09.2021 по 29.01.2025 року становить 2984,28 грн. Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 року, додатковою угодою №70 до Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, згідно з якими адвокат Самойленко П.М. надав правову допомогу [PERSON] на загальну суму 3000 грн.. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявив. Задовольняючи позов повністю, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сум \~ \~ \~ \~

Outcome: approved