Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулось до Обухівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1075685 від 24.10.2023 року в розмірі 65231 грн. 80 коп. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», первісний кредитор) та [PERSON] , укладено кредитний договір № 1075685, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачці грошові кошти, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме, надало відповідачці грошові кошти у обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. 21.06.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 21062024, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до [PERSON] , за кредитним договором 1075685 від 21.06.2024 року. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 65231 грн. 80 коп., а саме: - заборгованість за тілом кредиту 11 999 грн. 80 коп.; - заборгованість за відсотками 53232 грн.00 коп.; Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та має непогашену заборгованість на загальну суму 65231 грн. 80 коп. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.04.2025 року через підсистему «Електронний Суд» до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи без участі, вимоги заявлені в позовній заяві підтримав та просив суд задовольнити. 08.05.2025 через підсистему «Електронний Суд» до Обухівського районного суду Київської області представником відповідача адвокатом Стужук Н.В. поданий відзив на позов, в якому просила суд поновити строк на подання відзиву та з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач посилається на укладення кредитного договору у формі електронного документа відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію», однак у матеріалах справи відсутнє належне підтвердження факту отримання грошових коштів саме відповідачем. Вважає надане повідомлення про перерахування коштів не є доказом того, що кошти дійсно були отримані відповідачем, а отже, не підтверджує виникнення зобов`язання. Зазначена в позовній заяві заборгованість у розмірі 53 232 грн 00 коп., яка складається із сум нібито нарахованих процентів, відповідачем не визнається, оскільки не підтверджена належними доказами, а умови нарахування процентів не узгоджені належним чином. Звертає увагу суду на те що, як доказ переуступлення прав вимоги позивач надав договір факторингу №21062024 від 21.06.2024 року, витяг з реєстру боржників та платіжну інструкцію. Однак вважає, що реєстр боржників складено самим позивачем, він не містить жодних достовірних відомостей про відповідача, зокрема розміру боргу, правової підстави виникнення зобов`язання, умов договору, з якого виник борг. Реєстр не містить конкретної суми викупу вимоги саме за договором, який нібито укладений між відповідачем та первісним кредитором, тому він не може вважатися належним доказом переуступлення саме цього боргу. Відсутній також Реєстр прав вимоги з чітким зазначенням суми та підстав боргу саме відповідача. Тому ставить під сумнів сам факт передачі вимоги, її обсяг і законність нарахувань, особливо з огляду на вимоги Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів ані факту отримання кредиту відповідачем, ані розміру боргу, ані правонаступництва. Окрім того, зазначає, що відповідно до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %, а встановлена денна процентна ставка у кредитному договорі перевищує встановлені законом максимальні розміри. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. 18.06.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.10.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 10775685 від 24.10.2023 року, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу грошові кошти, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме, надало відповідачці грошові кошти у обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідачка, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. Відповідно до п. 3 паспорту споживчого кредиту, ТОВ «Селфі Кредит» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн., строком кредитування на 360 днів. Пунктом 4 паспорту споживчого кредиту передбачено, що стандартна процентна ставка за кредитом в день 2.20% (803% річних), фіксована, знижена процентна ставка за кредитом в день 3.65% річних (0.01% - день), фіксована. Відповідно до п.2.1 Договору кошти надаються товариством шляхом перерахування їх у безготівковій формі на поточний рахунок споживача уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] Разом з тим, п. 6.4. договору передбачає, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань, щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф. 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» укладено Договір факторингу № 21062024. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1075685 на загальну суму 65231 грн. 80 коп. Таким чином ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №1075685 від 21.06.2024 року. Сума заборгованості [PERSON] становить 65231 грн. 80 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 11\~999 грн. 80 коп., прострочена заборгованість за процентами становить 53 232 грн. 00 коп. 31.01.2024 року відповідачу надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23686850, яку відповідач залишив без уваги, заборгованість не сплатила. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З врахуванням викладено суд вважає, що для укладення цього договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», відповідач подав анкету-заявку на отримання кредиту №1075685 ТОВ «Селфі Кредит», було направлено відповідачу електронне повідомлення (SMS) - одноразовий ідентифікатор А625, при веденні якого останній підтвердив прийняття умов кредитного договору № 1075685 від 24.10.2023 року. Як убачається з довідки про ідентифікацію одноразовий ідентифікатор надісланий [PERSON] 24.10.2023 року на номер телефону, який було вказано відповідачем. Таким чином, посилання відповідача на те, що він не укладав кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо доведеності позивачем факту укладення між сторонами зазначеного договору. У той же час, звертаючись до суду, позивач зазначав про те, що ТОВ «Селфі Кредит», на виконання умов вказаного вище договору були фактично надані відповідачу кредитні кошти у розмірі 12 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, вказану ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин положень\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX\~(далі - Закон № 3498-IX), суд вказує на таке. Відповідно до положень ст. ст.\~1,\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~із змінами, внесеними згідно із\~Законом № 3498-IX, денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t x 100 %, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»\~тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон № 3498-IX\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Враховуючи вищевикладене суд відхиляє доводи відповідача про завищення відсотків за кредитом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, їх підтвердження належними доказами та відповідність нормам матеріального права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved