Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Департамент соціального захисту населення ЗМР, [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Заявник разом із батьком мешкають за адресою: [ADDRESS] , ведуть спільне господарство, мають єдиний сімейний бюджет, що свідчить про наявність ознак проживання однією сім`єю. Мати заявника померла. Батько заявника - [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером за віком, інвалідом 2-ї групи, який не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує та згодний отримувати соціальні послуги зі стороннього догляду. З 01.01.2020 р. набув чинності Закон України «Про соціальні послуги», статтею 13 якого передбачено виплату компенсації за догляд фізичними особами, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі. Компенсація за догляд на професійній основі виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду. [PERSON] внаслідок вад (стану) здоров`я не в змозі самостійно з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, прийняти участь в укладенні (узгодженні) істотних умов тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду. Враховуючи викладене, метою звернення заявника до суду є підтвердження наявності у [PERSON] соціального статусу надавача соціальних послуг з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі за власним непрацездатним батьком [PERSON] для вирішення питання надання батьку соціальних послуг, як особі, що об`єктивно потребує соціальної допомоги, вирішення у майбутньому питання щодо призначення та виплати відповідної компенсації, та підтвердження страхового (трудового, загального) стажу [PERSON] необхідного для призначення пенсії, підтвердження факту проживання однією сім`єю. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт, що [PERSON] має соціальний статус фактичного надавача соціальних послуг з догляду (без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі) за власним непрацездатним батьком [PERSON] . Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Департаменту соціального захисту населення ЗМР належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв не надав. Заінтересована особа [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв не надав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку представника заявника, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.01.1975 року. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 158650 від 20.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково. Згідно із довідкою ЛКК № 1871, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 18.07.2024 року, [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки про постійне проживання, виданої головою правління ОСББ «Річкове» Сімаченко Д.В. від 12.07.2024 р., в квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , 1944 р.н., [PERSON] , 1974 р.н. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки. Таким чином, обов`язковою умовою для встановлення певного факту є встановлення його юридичного значення, тобто доведення, що від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб і якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 цієї Постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про соціальні\~послуги» чинники,\~що можуть\~зумовити складні\~життєві обставини:\~а)\~похилий вік;\~б)\~часткова або\~повна втрата\~рухової активності,\~пам`яті;\~в)\~невиліковні хвороби,\~хвороби,\~що потребують\~тривалого лікування;\~г)\~психічні та\~поведінкові розлади,\~у тому\~числі внаслідок\~вживання психоактивних\~речовин;\~ґ)\~інвалідність;\~д)\~бездомність; е)\~безробіття; є)\~малозабезпеченість особи; ж)\~поведінкові розлади\~у дітей\~через розлучення\~батьків; з)\~ухилення батьками\~або особами,\~які їх\~замінюють,\~від виконання\~своїх обов`язків\~із виховання\~дитини; и)\~втрата соціальних\~зв`язків,\~у тому\~числі під\~час перебування\~в місцях\~позбавлення волі; і)\~жорстоке поводження\~з дитиною; ї)\~насильство за\~ознакою статі; й)\~домашнє насильство; к)\~потрапляння в\~ситуацію торгівлі\~людьми; л) шкода, завдана пожежею, стихійним лихом, катастрофою, воєнними (бойовими) діями, терористичним актом, збройним конфліктом, у тому числі тимчасовою окупацією, сексуальним насильством, пов`язаним із збройною агресією Російської Федерації проти України, примусовим переміщенням або депортацією, вимушеним внутрішнім переміщенням, позбавленням особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг є юридичні та фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, внесені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України. Висновком № 1871 про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі [PERSON] рекомендовано соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Пунктом 3 частини 6 статті 13 Законом України «Про соціальні послуги» для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні. Формування реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг та надавачами соціальних послуг (крім фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності), а також шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99. Положення статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» визначають, що підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до уповноваженого органу системи надання соціальних послуг, передбаченого\~пунктом 4\~частини першої статті 11 цього Закону, за місцем проживання/перебування особи: заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг. Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг (ч. 4 ст. 19 цього Закону). Згідно із п. 25 Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 587 (далі - Порядок) для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (далі - особа), подає уповноваженому органу за своїм задекларованим/ зареєстрованим місцем проживання (перебування) заяву про надання соціальних послуг (далі - заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку. Заява в електронній формі подається через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі «Портал Дія»), Соціальний портал Мінсоцполітики чи іншу інтегровану з ними інформаційну систему. Перелік документів для призначення соціальних послуг встановлено п. 28 вищевказаного Порядку. Крім того, Положенням про Єдиний державний вебпортал електронних послуг, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1137\~(далі - Положення), визначено, що\~\~Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до\~Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням. Як слідує з Порталу Дія, довідка про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), яка є особою з інвалідністю, видається протягом 30 днів безкоштовно на підставі індивідуального рішення органу місцевого самоврядування в межах території. Видача такої довідки здійснюється виконавчими органами селищних міських рад на підставі заяви, поданої\~\~особисто або через представника шляхом відправлення документів поштою (рекомендованим листом). Для отримання послуги необхідно також надати паспорти зареєстрованих у житловому будинку осіб та документ, що посвідчує статус інвалідності. Наведене законодавство свідчить, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних\~\~послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус\~\~шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки\~\~про здійснення догляду за особою з інвалідністю. Зокрема, догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою, для отримання якої особа або її представник має звернутись із заявою про надання соціальної послуги за місцем свого проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади, який після оцінювання потреби особи/сім`ї у соціальних послугах приймає рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг, яке може бути оскаржено до суду (п. 1 ч. 6 ст.\~16, ч.1 ст. 19, ст. 20, ч.1,ч.4 ст. 21 Закону України «Про соціальні послуги»). Підставою для відмови особі, яка звернулася із заявою, у наданні соціальних послуг є відсутність потреби осіб/сімей, які належать до вразливих категорій населення або перебувають під впливом чинників, що можуть зумовити потрапляння у складні життєві обставини, в соціальних послугах за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї (пункт 42 Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 587). Таким чином, для засвідчення відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який\~\~призначений для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг, визначених законодавством. Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником не доведено, що він звертався до відповідних уповноважених органів системи надання соціальних послуг з заявою щодо оформлення постійного догляду за непрацездатним батьком, при цьому законодавством визначено позасудовий порядок встановлення статусу надавача соціальних послуг, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] .

Outcome: dismissed