Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 21.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 34244-04/2023 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 400,00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день. 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс груп» укладено Договір факторингу № 3072023. Відповідно до додатку 1 до Договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 34244-04/2023. 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-79/23. Відповідно до додатку 1 до Договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 34244-04/2023 становить 34646,50 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору заборгованість [PERSON] станом на 18.04.2025 становить 34646,50 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 10750,00 грн. та заборгованість по відсотках 23896,50 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 34244-04/2023 від 21.04.2023 в сумі 34646,50 грн. Ухвалою судді від 20.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. 21.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 34244-04/2023 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 400,00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день. 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс груп» укладено Договір факторингу № 3072023. Відповідно до додатку 1 до Договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 34244-04/2023. 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-79/23. Відповідно до додатку 1 до Договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 34244-04/2023 становить 34646,50 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору заборгованість [PERSON] станом на 18.04.2025 становить 34646,50 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 10750,00 грн. та заборгованість по відсотках 23896,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Положеннями ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. В ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Положенням частини 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховано, що АТ «Ідеа Банк» свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною у матеріалах справи копією ордера-розпорядження № 1, 2 про видачу кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується наданою позивачем випискою з рахунка [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Судом враховано, що у матеріалах справи наявна довідка-розрахунок заборгованості, подана позивачем, при цьому відповідач не надала заперечень з приводу вказаного розрахунку, свого розрахунку не подала. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом в частині нарахування та стягнення простроченого кредиту та нарахованими і несплаченими відсотками, оскільки такий не спростовано відповідачем. Отже, суд вважає що позовна вимога ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення з [PERSON] заборгованість по тілу кредиту в розмірі 10750,00 грн. є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 25 днів. Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5% на день, загальний розмір відсотків становить 7125,00 грн. (11400,00 x 0,025 х 25). Тому саме в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, відмовивши у задоволенні решти позову про стягнення відсотків. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 34646,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 17875,00 грн. що становить 51,59 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1249,72 грн.

Outcome: partial