Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник Скочко Є.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 11 261грн. 40 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювальних періодів з жовтня 2019 року по 2023 рік надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , де, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 7804 від 16.10.2023, зареєстрованими користувачами є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку № [NUMBER] , повинний був сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим станом на 01.10.2023 з`явився борг перед позивачем у розмірі 19\~104,84 грн. за період з 01.11.2019 по 01.10.2023. Даний борг було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання строком на 12 місяців. Пунктом 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до пункту 3.2 вищезгаданого договору, споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом 3.3. передбачено, що у разі несвоєчасної сплати, підприємством КП «Теплоенерго» ДМР буде нараховуватися пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше ніж 100% від загальної суми заборгованості. Таким чином перебіг строку виконання зобов`язання починається з 21 числа місяця наступного за розрахунковим. Проте, станом на момент подачі позову заборгованість споживачем сплачена не була, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду. Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11\~261,40 грн., яка складається із основної заборгованості у розмірі 8 881,68 грн.,\~інфляційних збитків 1\~740,24 грн. та 3% річних 639,48 грн.\~ Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду лист з проханням розглядати справу за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Так, судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради відповідно до положень\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами\~ЖК України, що виникли з дій боржника та КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, спрямованих на набуття цивільних прав та обов`язків щодо теплопостачання, централізованого опалення та їх оплати. КП «Теплоенерго» ДМР є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів.\~ З матеріалів справи вбачається, що КП «Теплоенерго» ДМР надає послуги з централізованого опалення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб 7804 від 16.10.2023, зареєстрованими користувачами є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що [PERSON] , як відповідальному квартиронаймачу було відкритий особовий рахунок №\~ [NUMBER] , за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно, проте систематично порушувавла зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2023 становила 19\~104,84за період з 01.11.2019 по 01.10.2023 (а.с.9). Договір між позивачем та відповідачкою про надання послуг теплопостачання не укладався. 17.10.2023 між КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] було укладено договір № 130/2023р/Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. Відповідно до вказаного договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку (а.с.7).\~ Згідно умов вказаного договору, споживач бере на себе відповідальність сплатити заборгованість за використану теплову енергію, яка виникла станом на 01.10.2023 у розмірі 19\~104,84 протягом 12 місяців відповідно до наведеного графіку (а.с.7-8). Пунктом 3.2 договору передбачено, що споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа слідкуючого за розрахунковим місяцем (а.с.7). Відповідно до п.3.3. договору в разі несвоєчасної оплати споживачем, підприємство нараховує пеню в розмірі від 0,01 % до 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від загальної суми заборгованості (а.с.7). Судовим встановлено, що відповідач, як боржник, своїх зобов`язань за вказаним договором також не виконала, означену заборгованість у її повному обсязі не погасила. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 11\~261,40 грн., яка складається із основної заборгованості у розмірі 8881,68 грн.,\~інфляційних збитків 1740,24 грн. та 3% річних 639,48 грн.\~ Відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» ДМР здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель.\~\~Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21липня 2005\~року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється і на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляються на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ч.2 ст.7, ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Згідно ч.5\~ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07 липня 2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Відповідно до\~ст.509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року\~(який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п.15 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.68 ЖК України,\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно\~ст.67 ЖК України,\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. На підставі\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною першою\~ст.598 ЦК України,\~визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно\~ст.610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги. Щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, то суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2\~ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат на підставі ст.625ЦК України\~підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом та Договором про реструктуризацію заборгованості за послуги центрального опалення та гарячого водовідведення № 130/2023./Ц.О.А. від 17.10.2023. У зв`язку із чим, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 1740,24 грн. та 3% річних\~у розмірі 639,48 грн. за період з 01.11.2019 по 01.01.2025. З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за одержане тепло, має борг з підстав, зазначених позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3028,00грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved