Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

24 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 43 від 14.08.2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 січня 2020 року шлюб, який був укладений між нами, розірвано. Донька залишилась проживати з ним і по даний час знаходиться на його повному утриманні. З часу розірвання шлюбу [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку доньки, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, та не створює умов для отримання нею освіти. На його глибоке переконання, у відповідачки взагалі сформувалось байдуже ставлення до долі своєї дитини. Ним було ініційовано звернення з зазначених вище питань до Органу опіки та піклування Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, яким надано висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачка інших осіб на утриманні не має, вона є особою працездатного віку, її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що вона може сплачувати аліменти. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При сплаті відповідачем аліментів у розмірі як, він вважає, 2500 грн. забезпечуватиметься їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що з відповідачкою вони не проживають вже більше шести років, дитина проживає з ним. На його плечах лежить матеріальне забезпечення дитини. Проживають вони окремо, виховує дитину він сам. У неї були постійно загули, п`янки. Де вона не працювала то скрізь її звільняли за п`янки. Скільки він не просив і дитина просила. Вона зловживає алкоголем і він намагався її лікувати, але все марно. 3 дитиною не спілкується. У відповідачки є старший син він жив з батьком, вона платила аліменти. Вони розлучились в 2020 році. Дитина залишилась з ним, бо в неї немає особистого життя. Дитина з першого дня сказала , що буде з ним. Відповідачка виїхала, її немає майже два роки в Ружині. За цей період вона дитині нічого не купляла. Відповідачку з будинку виписали в 2020 році. Він ще хотів відразу звернутись до суду, але його відговорили. Він подав на аліменти, але відправили на Брусилів , потім на Ружин . Він проживає в будинку з матір`ю та донькою. В шлюбі вони перебували з 2008 року по 2019 рік. Дитина просто залишилась проживати з ним. Відповідачка після розлучення ще проживала в Ружині два роки . Чи вона спілкувалась з донькою йому невідомо. Можливо вони спілкуються, бо вона одного разу сказала, що мама має право відпочити. Дитина навчається середньо в школі. Він повідомляв позивачку, що буду подавати на позбавлення її батьківських прав. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідачки, в якій вона зазначає, що визнає позовні вимоги [PERSON] до неї про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Просить розгляд справи проводити у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю, так як це буде відповідати інтересам дитини. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник Органу опіки та піклування Ружинської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 50 складено 14.08.2009 року (а.с. 12, а.с. 76). Згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10.01.2020 року (справа № 291/1178/23) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 8 від 02.01.2024 та довідки № 9, від 02.01.2024, які видані Ружинською селищною радою Житомирської області вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON] , яка перебуває на його утриманні (а.с.10,15). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , жителя с. Заріччя Бердичівського району Житомирської області, вбачається, що до складу його сім`ї входить: дочка [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку матері [PERSON] , який має 4 житлові кімнати та кухню, ванну, коридор. До будинку підведений газ. У дитини є місце для відпочинку та ігор, місце для приготування уроків. Санітарний стан помешкання добрий. Сім`я обробляє земельну ділянку 0,15 га. Мати [PERSON] з сім`єю не проживає. Батько інвалід 3 групи (працює не офіційно). Дохід сім`ї пенсія та тимчасові заробітки, складає приблизно 14 тис. грн. У дитини є сезонний одяг та взуття. Сім`я забезпечена продуктами харчування, паливом. Під час обстеження в будинку перебували [PERSON] разом з донькою [PERSON] та бабусею дитини [PERSON] . Будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. В будинку сучасний ремонт, для дитини відведена окрема кімната. [PERSON] забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям, є ноутбук та телефон. Всім необхідним дитину забезпечує батько. Після розлучення батьків мати із дитиною не проживає, конкретне місце її перебування невідоме, матеріально не допомагає. Зі слів дитини вона спілкується з дитиною лише по телефону. Обстеження проводилось у зв`язку із заявою [PERSON] для подачі заяви до суду ( а.с. 18). Згідно рішення ВК Ружинської селищної ради № 6 від 19.01.2024 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно до висновку ВК Ружинської селищної ради про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виходячи з інтересів дитини, ВК Ружинської селищної ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно характеристики Ружинського ліцею вбачається, що [PERSON] навчається в 9-Б класі Ружинського ліцею. Учениця має середній рівень навчальних досягнень. Навчається в повну міру своїх сил, потребує контролю з боку вчителів і батьків. Любить літературу, фізичну культуру та трудове навчання. З цих навчальних предметів має достатній рівень знань. Домашні завдання виконує, але не систематично. Має здібності до навчання, але значної старанності в оволодінні знаннями не виявляє. На уроках уважна, але не активна. Учениця добра, доброзичлива, подільчива. Має вузьке коло друзів, але намагається підтримувати дружні стосунки з усіма однокласниками. Правил поведінки дотримується, але на зауваження вчителів іноді реагує зухвало. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. (а.с.17). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 411257 [PERSON] має 3-тю групу інвалідності з 11.07.2023 року, причина інвалідності загальне захворювання ( а.с.11). Відповідно до характеристики виданої КНП «Центр медико-санітарної допомоги» Ружинської селищної ради вбачається, що [PERSON] працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) з 01.01.2014 року. За період роботи зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме зловживання алкоголем, часті прогули без поважних причин (навіть 10 робочих днів). На зауваження керівника та колег не реагувала. Неодноразово бралася на поруки колегами. 02.06.2022 року булла звільнена із займаної посади згідно ст. 36 за згодою двох сторін. Як вбачається з повідомлення Ружинської селищної ради № 02-28/29/6 від 05.07.2024, згідно відомостей реєстру територіальної громади [PERSON] не зареєстрована в [ADDRESS] ( а.с. 24) Відповідно до довідки ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрованою /знятою з реєстрації не значиться. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , пояснила, що вона знає, що батько звернувся до суду про позбавлення батьківських прав, її матері [PERSON] . Про маму у неї погана думка, вона їй не дзвонить. Поїхала вона років два на якусь роботу і вже не спілкувалась . За цей період вона навіть не намагалась з нею спілкуватись. Коли вона з ними жила то просила вибачення, а потім проходить місяць і нічого не міняється. Мамині родичі з нею не спілкуються. 3 братом вона також не спілкується. Мама ніяких подарунків їй не купувала. Всім забезпечує її батько В школу на збори завжди ходив батько. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що є сестрою позивача і знає, що вже більше трьох років [PERSON] не проживає в Ружині. Дитиною вона не цікавиться, місце її знаходження не відоме. Вони розлучились тому, що [PERSON] зловживає алкоголем. Спочатку не розуміли, що це. Потім її лікували, дівчата в лікарні допомагали. Потім ці запої були постійними, брат брав дитину привозив до неї, тиждень вона « відновилась », а потім трохи нормально було. Потім вона забралась і поїхала. У відповідачки ніколи розмови такої не було щоб дитина з нею залишилась. Навіть коли вона їздила в село до себе то дитину ніколи із собою не брала. [PERSON] коли підросла то навіть з нею не говорила. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона знає цю сім`ю давно. [PERSON] зловживала спиртним і на роботі і вдома. Вона йде в запій і тиждень її немає. Вона ставила її крапельниці. Відповідачка вже років три не проживає з дитиною. Вона бачила, що відповідачка приїздила в Ружин , а чи спілкувалась вона з дитиною вона не знає. Вона знає, що [PERSON] тягне на своїх плечах дитину. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачка це колишня дружина брата його дружини. Вога не надаліє належною увагою свою доньку. Бачив її востаннє приблизно 4 роки тому. Бвтько займається вихованням доньки та її утриманням. Відповідачка зловживала спиртними напоями та гуляла з дівчатами, при цьому залишаючи дитину. Дитина просила припинити зловживати алкоголем. Але вона не слухала нікого. На роботі її часто прикривали. Неодноразово лежала в лікарні і лікувалась від алкоголю. Щодо відношення до матері дитина не висловлює свою думку. Знає, що ніяких грошей на утримання дитини відповідачка не пересилає.Дитина проживає з батьком та бабусею. Дитина гарно навчається. Де зараз перебуває відповідачка йому не відомо. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З пояснень позивача, свідків та досліджених доказів, стверджується свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки та ухилення нею від її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка на думку суду не може позитивно впливати на виховання та розвиток дитини, оскільки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Ці обставини свідчать про невиконання відповідачкою батьківських обов`язків, закріплених частинами 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачка виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків. З огляду на вищевикладене, та враховуючи заяву позивачки поданої до суду не вона позовні вимоги визнала, та просить суд їх задовольнити, так як це буде відповідати інтересам дитини, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивач вважає, що відповідачка повина сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі, а саме 2500 грн. по досягненню дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач є працездатна особа, не має на утриманні інших осіб. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, забезпечуватимуть грошове утримання та узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Добровільно відповідачка коштів на утримання дитини не дає. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає підставною сумою аліментів в розмірі по 2500 грн. на дитину, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Задовольняючи позов суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211, 20 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року

Outcome: approved