Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2005 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 23 травня 2001 року, [PERSON] , належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2005 року було заборонено відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в рамках цивільної справи про визнання права власності на частину житлового дому. Відповідно до ухвали від 29.03.2005 Ізюмською державною нотаріальною конторою було накладено арешт нерухомого майна, а саме на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за № 1819167. В ході розгляду справи між [PERSON] та [PERSON] була укладена мирова угода, яка була затверджена ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 15.06.2011, за якою [PERSON] відмовилась від своїх позовних вимог, а [PERSON] зобов`язався передати їй кошти в сумі 2000 доларів США, арешт може бути знято після остаточного розрахунку з [PERSON] . Відповідно до розписки [PERSON] передав [PERSON] 2000 доларів США, відповідно до п.2 Мирової угоди, 27 грудня 2011 року. У 2024 році [PERSON] звернувся до органів ЦНАПу Ізюмського району для того, щоб зареєструвати сина у належному йому домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , але позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що на вищезазначене нерухоме майно накладений арешт відповідно до ухвали суду від 28.03.2005. Позивач звернувся до Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області з заявою про зняття арешту, але йому було відмовлено в зв`язку з тим, що згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання ухвали виданої 28.03.2005 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про накладення арешту на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] - у відділені не значиться. На підставі викладеного [PERSON] був змушений звернутися до суду з даним позовом. Рішення суду про зняття арешту з майна необхідне позивачу для вільного володіння, користування, розпорядженням своїм майном, про зняття арешту з майна Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11.10.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, разом з позовною заявою про зняття арешту майна просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі, заперечень щодо суті справи не має. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту: [ADDRESS] , зареєстрований арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 1819167, обтяження зареєстровано: 29.03.2005 реєстратором Ізюмської державної нотаріальної контори, підстава обтяження: ухвала від 28.03.2005 Ізюмський міськрайонний суд. Згідно з ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2005, заборонено Ізюмській державній нотаріальній конторі оформлення договорів відчуження жилого будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 08.12.2000, № [NUMBER] житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до мирової угоди від 15.06.2011, яка укладена між [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку, [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку та просить суд закрити провадження по справі. [PERSON] передає [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, що на час укладання мирової угоди дорівнює 16000 гривень. Арешт з домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , зареєстрованого на ім`я [PERSON] , може бути знято лише після остаточного розрахунку з [PERSON] . Згідно з розпискою від 27.12.2011 [PERSON] передав [PERSON] 2 000 доларів США, відповідно до п.2 Мирової угоди, 27.12.2011 [PERSON] відмовляється від позовних вимог про визнання права власності на частину житлового будинку. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.06.2011 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] . Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку на підставі мирової угоди - закрито. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження майном. За таких обставин, через наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту з нерухомого майна, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження майном. Згідно з п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 за №364/3657 підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: 1. Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. 2. Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: - державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; - судами (крім третейських судів) і слідчими органами у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту); - органами державної виконавчої служби у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). За вищевказаним Положенням зняття арешту може здійснюватися у будь-якого реєстратора (тобто у будь-якого нотаріуса). Отже, нотаріус при поданні йому заяви за встановленою формою може зняти будь-який арешт, накладений судовими і слідчими органами, крім арештів, накладених органами державної виконавчої служби. При цьому, відповідно до п. 2.1. Положення зняття арешту на об`єкти нерухомого майна, накладеного судами і слідчими органами, відбувається на підставі заповненої цими органами заяви за формою. Таким чином, нотаріус не має права вносити відомості до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на підставі інших документів. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved