Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Адвокат Данілова А.А., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2023 року по справі № 182/3570/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо синів. Проте, відповідач не виявляє бажання спілкуватись з дітьми, у тому числі, через відеозв`язок на свята, день народження. Жодним чином не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток та в добровільному порядку не виконує покладені на нього законодавством обов`язки по утриманню малолітніх дітей. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] (РКНОПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (РКНОПП [NUMBER] ), кошти на утримання (аліменти) дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.28-29). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою його місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31). Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ч.2\~ ст.51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст.141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст.5 Протоколу № 7 до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.). Статтею 150 СК України\~ визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а, отже, не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). У відповідності до поданих матеріалів та довідок, діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач як батько дітей участі ані у вихованні, ані в утриманні дітей не приймає, хоча, на нього законом покладено обов`язок утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального положення сторін; тієї обставини, що, у відповідності з п.1 ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, суддя вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття. При цьому, при визначенні частки розміру аліментів суд виходив зі ст.200 СК України, якою передбачено, що, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Тому, оскільки заявлений розмір аліментів до стягнення стороною відповідача не оспорений або докази, що у визначеному розмірі він позбавлений надавати допомогу, до суду надано не було, суд приходить до висновку про визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню, на підставі\~ст.141 ЦПК України, судові витрати в дохід держави в розмірі 1 211 грн. 20 коп. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved