Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 20628 гривень 00 копійок за договором про надання кредиту №\~4044956 від 09 жовтня 2020 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до укладеного договору про надання кредиту № 4044956 від 09 жовтня 2020 року відповідачеві позивачем було надано у власність кошти (позику) в сумі 3000 гривень, перерахувавши кошти на картковий рахунок, котрий був наданий відповідачем. Відповідач станом на 30 квітня 2025 року порушив зобов`язання за вказаним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 20628 гривень 00 копійок, яка складається з наступного: 3000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 17628 гривень 00 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача за довіреністю Попов Євген Васильович у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, у позовній заяві зазначив дані про необхідність розгляду справи за відсутності позивача та його представника (а. с. 8 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про розгляд справи судом, направив в суд свого представника адвоката Голика Євгена Валерійовича. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, де також просив відмовити у задоволенні позову через недостатність належних та допустимих доказів з боку позивача та зауважив про те, що відзиву сторона відповідача подавати не буде (а. с. 56). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню повністю через те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії договору про надання кредиту (а.\~с. 14-16), згідно якого кредитодавець (позивач) зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконав умови вказаного договору про надання кредиту, порушивши підпункт 2.4.2 пункту 2 договору (а. с. 14 на звороті), своєчасно не повернувши за договором кошти позивачу, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити повністю на всю заявлену позивачем суму, яка у повному обсязі доводиться наданим позивачем розрахунком (а. с. 21-24). Разом з тим, суд, оцінюючи доводи сторони відповідача, викладені у вказаній вище заяві, у частині незгоди із позовними вимогами через їхню нібито недоведеність належними та допустимими доказами, вважає такі аргументи сторони відповідача необґрунтованими й такими, що підлягають відхиленню, з огляду на таке. Щодо принципу змагальності та обов`язку доказування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом приписів ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, в аспекті розгляду судом справ позовного провадження, суд розглядає такі справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок доказування покладається на сторони. Позивач повинен довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а саме, в даному разі, факт укладення договору про надання кредиту, перерахування коштів позичальнику та прострочення виконання зобов`язання відповідачем. Відповідач, у свою чергу, зобов`язаний довести обставини, на яких ґрунтуються його заперечення щодо позовних вимог. Проте у даній справі, що розглядається, позивач надав суду копію договору про надання кредиту (роздруківка на а.с. 14 16), розрахунок заборгованості (роздруківка на а. с. 21 24) та довідку про перерахування коштів сумою платежу 3000 гривень 00 копійок (роздруківка на а. с. 19), що підтверджують як факт існування договірних відносин, так і наявність боргу. Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав жодних доказів на спростування наявності та розміру заборгованості за вказаним договором . Щодо процесуальної діяльності сторони відповідача. Відповідач має право подати відзив на позовну заяву, в якому викладаються заперечення проти позову (ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України). До відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України). Однак, сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Натомість письмові дані заяви сторони відповідача, поданої суду, не містять обґрунтованих заперечень по суті вимог та не спростовують доводів позивача. Окрім того, сторона відповідача, по суті заяви напевно не погоджуючись із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, не надала власного контррозрахунку суми боргу. Через це, суд зазначає, що арифметична правильність розрахунку позивача доказами зі сторони відповідача не заперечена і не спростована, адже контррозрахунок щодо суми боргу суду не надано. Таким чином, заперечення сторони відповідача щодо недостатності, неналежності та недопустимості доказів, наданих позивачем, є загальними та бездоказовими, позаяк сторона відповідача не вказує, які саме докази, на її думку, є неналежними, в чому полягає їхня недопустимість, та не обґрунтовує, чому надані позивачем документи не можуть підтверджувати обставини справи. Суд зобов`язаний у мотивувальній частині рішення навести причини відхилення доводів сторін чи спростування поданих доказів. Втім, суд не може виходити за межі доводів та заперечень сторін. Відсутність (недоведеність) порушеного права позивача є підставою для відмови у позові, проте у даній справі позивач надав докази на підтвердження своїх вимог. Відповідач, натомість, не надав жодних доказів, які б спростовували ці докази чи свідчили про інші обставини, приміром, про повне або часткове погашення заборгованості тощо. Згідно із ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, суд переконаний, що доводи відповідача не ґрунтуються на фактичних даних чи нормах права. За відсутності доказів, що спростовують вимоги позивача, та за наявності доказів, що їх підтверджують, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Outcome: approved