Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13592,49 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 15.10.2023 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №3000015371 шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 14050 грн. на принципах поворотності, платності, строковості, річна процентна ставка 20%. Відповідач виконував взяті на себе обов`язки з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи не в повному обсязі або не сплачуючи взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Станом на 15.10.2023 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 13592,49 грн., з яких 12505,70 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1086,79 грн. заборгованість по відсоткам. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.10.2023 року №3000015371 в розмірі13592,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області справу направлено для розгляду за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 29.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, як і заяву про розгляд справи без його участі. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 15 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надає [PERSON] кредит у розмірі 14050 грн., строком на 60 місців на споживчі цілі під 20% річних реальна річна процентна ставка 21,94% річних. Відповідач у свою чергу зобов`язується повернути кредитні кошти та виплатити відсотки за користування у строки, які обумовлені графіком платежів та розрахунку загальної вартості кредиту. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом, відповідно до ст..12 ЗУ «Про електронну комерцію». 15.10.2023 року відповідачу на відкритий рахунок № [NUMBER] зараховано 14050 грн., згідно кредитного договору №3000015371 від 15.10.2023 року, що підтверджується меморіальним ордером №19427272. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22.01.2025 року вбачається, що відповідач частково сплачував кредит, а саме відпвідачем внесено 3728,76 грн., з яких 1544,30 грн. в погашення тіла кредиту та 2184,46 грн. на погашення відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором № 3000015371 від 15.10.2023 року перед позивачем, тому з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за сумою кредиту у розмірі 13592,49 грн. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно розділу 1 договору зазначено, що кредит відповідачу надається на 60 місяців, тобто до 15.10.2028 року. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З доданих позивачем розрахунків вбачається, що [PERSON] частково виконував умови кредитного договору та сплачував заборгованість. Також, на підставі ч. 1ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved