Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20.10.2020 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24.02.2021 року стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Надалі, рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15.03.2023 року по справі № 725/7807/22, розмір аліментів змінено та стягнуто аліменти в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Стверджує, що рішення суду боржник у добровільному порядку не виконував належним чином та у останнього наявна заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем станом на 24.09.2024р. становить 27601,40. Згідно з власним розрахунком пені вказує, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 31070,88 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , [ADDRESS] пеню за прострочення сплати аліментів, що становить 31070,88 грн. та понесені судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та в разі відсутності відповідача не заперечують щодо ухвалення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду про виклик його до суду. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягаю задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с. 6-8/. Згідно заочного рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15.03.2023 року по справі № 725/7807/22, розмір аліментів змінено та стягнуто аліменти в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. /а.с. 9-10/. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 24.09.2024 р., сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 27601,40 грн. /а.с. 15/. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує у своєму позові, що відповідач [PERSON] не виконує у повному обсязі свої зобов`язання щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, і що підтверджено розрахунком заборгованості з Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці. /а.с.15/. Враховуючи наявний борг, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів, що становить 31070,88 грн Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Матеріали цивільної справи містять розрахунок про розмір заборгованості, який був складений державним виконавцем, відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано. Таким чином, суд приходить висновку, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.09.2024 р., що вказує на сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів та становить 27601,40 грн. є належним доказом по справі, що стосується предмета доказування в межах розрахунку пені. Проте, суд не може прийняти до уваги власний розрахунок пені позивачки зі сплати аліментів станом на 03.07.2024 р. через його необґрунтованість та безпідставність. Згідно із частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд, відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4ст.263 ЦПК України. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, складеного Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 24.09.2024 р., згідно якого сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 27601,40 грн. Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з квітня 2023 року, кожного наступного місяця після несплати аліментів по липень 2024 року. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Загальний розмір заборгованості з квітня 2023 року по липень 2024 року - включно становить 27601,40грн. Відповідно розмір пені в даному випадку становитиме вартості, що еквівалентна 100 відсоткам заборгованості. Таким чином, загальна сума пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за виконавчим листом №725/7807/22 від 12.05.2023 р. за період квітня 2023 року по липень 2024 року, у відповідності до вимог ст.196 СК України, становить 27601,40 грн. А тому, позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача пені за несплачені аліменти у розмірі 31070,88 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 27601,40 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] знав про наявність рішення суду від 15.03.2023 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Письмових доказів на підтвердження сплати аліментів відповідач суду не надав. Отже, виходячи з наведенного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати в розмірі 1211,00 грн. Доказів, щодо понесення позивачкою судових витрат, суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial