Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з вказаним позовом, посилаючись на те, що з травня 1999 року до початку 2003 року вона проживала разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] у них народився син [PERSON] . Під час реєстрації народження дитини в органах РАГСу запис про батька був зроблений за прізвищем позивачки, а ім`я та по батькові батька записано за її вказівкою, відповідно в графі батько дитини записано « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О.А., вирішуючи питання щодо розміру спадкового майна, визначила вклади [PERSON] в статутні капітали Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім» «РЕЗТЕХ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЙСЬКИЙ СОЮЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський завод гумотехнічних виробів» як спільну сумісну власність подружжя спадкодавця з дружиною [PERSON] , залишивши в спадковій масі частину від належних спадкодавцю часток. Також, зазначає, що до спадкової маси не включено квартиру [ADDRESS] та набуте нерухоме майно за час перебування у шлюбі будинок [ADDRESS] . Просила суд встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати відділ державної реєстрації внести зміни до актового запису про народження дитини, змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2017 року видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно кожній на 3,3625% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЙСЬКИЙ СОЮЗ». Визнати за [PERSON] право власності на 6,6% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЙСЬКИЙ СОЮЗ»; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2017 року видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно кожній на 3% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «РЕЗТЕХ». Визнати за [PERSON] право власності на 6% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «РЕЗТЕХ»; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2017 року видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно кожній на 12,69788% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський завод гумотехнічних виробів». Визнати за [PERSON] право власності на 19,39996% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський завод гумотехнічних виробів»; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом; визнати будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділити його, виділивши [PERSON] у власність 1/10 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. від 11.05.2017 р. позовна заява залишена без руху, встановлено строк для усунення її недоліків. Ухвалою від 16.05.2017 р. відкрито провадження по справі, призначене справу до розгляду у судовому засіданні. 15.05.2017 р. [PERSON] звернулася з заявою про забезпечення вищевказаного позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 травня 2017 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27.06.2017 р. апеляційна скарга [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , відхилена, ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 16 травня 2017 року залишити без змін. Усною ухвалою суду від 06.02.2018 р. з занесенням до протоколу судового засідання прийнята заява про збільшення позовних вимог, долучення до справи додаткових доказів. Крім того, ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018 р., 16.04.2018 р. витребувані докази. 15.05.2018 р. від представника третьої особи ТОВ «Торгівельний дім «РЕЗТЕХ» надійшов відзив на позовну, в якому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з тих підстав, що вклад до статутного капіталу є спільною сумісною власністю подружжя, а факт батьківства не доведений належними доказами. 16.05.2018 р. від представника третьої особи ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів» надійшов відзив, в якому просили в задоволенні позову відмовити за відсутності доказів батьківства та врахувати, що особистою приватною власністю померлого є лише різниця частки в статутному капіталі, яка і була поділена нотаріусом між всіма спадкоємцями. 17.05.2018 р. від представника [PERSON] адвоката Літвінової Т.В. надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого вказала, що доказів сумісного проживання [PERSON] та померлого [PERSON] не надано. [PERSON] протягом життя не визнавав батьківства. Експертний висновок про біологічне споріднення неможливо прийняти до уваги, оскільки спірні правовідносини регулюються КпШС України, який не передбачає такої підстави встановлення батьківства. Експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Споріднення неможливо встановити між особами жіночого полу. При цьому у вимогах щодо частки статутного капіталу не враховано частка відповідачки [PERSON] у спільному майні подружжя. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/7635/17. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Прохоренко В.В. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. від 16.04.2019 року задоволено самовідвід головуючого у справі. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Матеріали цивільної справи передано головуючому 18.06.2019 року. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 18.06.2019 р. справа прийнята в провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 04.11.2019 р. виправлено описку в ухвалі Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року; в задоволенні клопотання про об`єднання зі справою № 766/5601/17 відмовлено, притягнуто до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору зі сторони позивача [PERSON] ; підготовче засідання відкладено. За усною ухвалою суду з занесенням до протоколу судового засідання від 20.02.2020 р. на підставі ст.55 ЦПК України замінено відповідача Корабельний райони у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на належного - Корабельний районний у м. Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 р. клопотання адвоката Сергет В.В. щодо заміни позивача, залучення законного представника задоволено частково: виключено з числа третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] через наявність у нього статусу позивача у справі; в частині залучення [PERSON] в якості третьої особи поставлено питання на додаткове обговорення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 р. прийнята заява [PERSON] про збільшення/зменшення позовних вимог, яка залишена без руху, встановлений строк для усунення її недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2020 р. продовжено розгляд справи, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.10.2020 р. закрите підготовче провадження по справі № 766/7635/17 та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до остаточних вимог просили: - встановити факт постійного проживання однією сім`єю його матері [PERSON] та померлого [PERSON] , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 20.05,1999 по 12.01.2003 року; - встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] ; - визнати недійсними свідоцтва про права на спадщину від 31.03.2017 р., видані [PERSON] в частині права власності на 3,3625% частки в статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз»; про право\~власності на\~спільне майно,\~видане [PERSON] \~на 16,8125\~%\~частки в\~статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз»; про право\~на спадщину, видане [PERSON] на 3,3625 % частки в статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 3,3625 % частки в статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 3,3625 % частки в статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз»; [PERSON] в частині права власності на 3% частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РЕЗТЕХ»; про право власності на спільне майно, видане [PERSON] на 15 % частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РЕЗТЕХ»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 3 % частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РІЗТЕХ»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 3 % частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РЕЕТЕХ»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 3 % частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РЕЗТЕХ»; [PERSON] в частині права власності на 12,69788% частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів»; про право власності на спільне майно, видане [PERSON] на 33,5104 % частки в статутному капіталі ТОВ ««Херсонський завод гумотехнічних виробів»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 12,69788 % частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 12,69788 % частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів»; про право на спадщину, видане [PERSON] на 12,69788 % частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів». - визнати за [PERSON] право власності на 6,6% частки в статутному капіталі ТОВ «Таврійський Союз» - визнати за [PERSON] право власності на 6% частки в статутному капіталі ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «РЕЗТЕХ»; - визнати за [PERSON] право власності на 19,39996% частки в статутному капіталі ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів»; - визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частинну квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; - визнати будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділити його виділивши [PERSON] у власність 1/10 частину будинку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні 15.03.2021 р. позивач [PERSON] та його представник адвокат Сергет В.В. позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Літвінова Т.В. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ «Херсонський завод гумотехнічних виробів» Литвинов О.В. вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у поясненнях на позов. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] є його двоюрідним братом, а відповідачка [PERSON] його бабка. [PERSON] є сином його дядька [PERSON] , їх родинний зв`язок визнають всі з його родини, його бабуся [PERSON] . [PERSON] він знає з 1999 року, коли [PERSON] привів її на день народження діда та сказав, що це його дівчина (співмешканка). [PERSON] та [PERSON] жили на [PERSON] (квартири на [PERSON] та [PERSON] ). Йому достовірно відомо, що вони проживали як сім`я, разом покупали продукти, жили вони разом з 1999 по 2003 роки. Всі знали, що [PERSON] батько [PERSON] , у них були відносини як у батька та сина. Коли [PERSON] вступив у шлюб, його нова дружина [PERSON] заборонила йому спілкуватися з сином, але всі інші в сім`ї продовжували таке спілкування. Свідок [PERSON] при допиті [INFO] вказала, що вона сусідка померлого [PERSON] по тамбуру, в своїй квартирі живе 23 роки. Стверджувала, що до Ксенії, яку він представив їй як наречену, [PERSON] ні з ким не проживав. Жінки до нього ходили, але постійної співмешканки, більш того, з дитиною у нього не було. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] стверджувала, що [PERSON] та [PERSON] зустрічалися, вона завагітніла та народила [PERSON] , інших чоловіків у [PERSON] не було. Коли [PERSON] був рік [PERSON] був присутнім на дні народженні, він визнавав батьківство, в подальшому їх відносин з [PERSON] вона не бачила. Мати [PERSON] [PERSON] давала кошти на операцію [PERSON] , їй відомо, що гроші [PERSON] та його родичі на утримання [PERSON] клали на «книжку». Стверджувала, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали до народження [PERSON] , а після його народження [PERSON] приходив по 4 рази на місяць та давав гроші [PERSON] , а та їй і вона ходила покупала памперси. Свідок [PERSON] вказала, що вона сусідка сім`ї [PERSON] , заселилася у будинок по [ADDRESS] ., [PERSON] пізніше. Але її син навчався з 7 класу з [PERSON] , тому добре знала їх родину. У [PERSON] була дівчина її звали [PERSON] (так всі називали [PERSON] ), але бачила вона її 2-3 рази, ніколи не бачила, щоб вона жила у [PERSON] , чула що вона жила у малосімейці. Також не бачила цю дівчину вагітною. Колись їй мати [PERSON] говорила, що у [PERSON] є дитина, яку оперували, але [PERSON] дитину не визнає. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] хресний її сина, якого вона знає з 1994 року. У [PERSON] було багато дівчат, але дома у нього ніхто, крім [PERSON] (дружина) не жив. [PERSON] бачила рази 2 з [PERSON] , одного разу вони були на дні народження її чоловіка, а один раз в кафе, але коли вона була в гостях у [PERSON] ніколи там [PERSON] не бачила. [PERSON] ніколи не визнавав, що у нього є син та говорив, що у нього лише дві дочки. [PERSON] визнавала [PERSON] онуком, а [PERSON] категорично не визнавав. Вона не володіє інформацією щодо надання [PERSON] матеріальної допомоги [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що її чоловік та [PERSON] були близькими друзями, вона також гарно знала [PERSON] з 1996 року, а [PERSON] її подружка вони разом навчалися в училищі. [PERSON] та [PERSON] співмешкали в квартирі на [PERSON] то на [PERSON] , то у [PERSON] , у них народився син [PERSON] . [PERSON] спочатку визнавав [PERSON] своїм сином, допомагав грошима. Батьки [PERSON] , його сестра зі своїм сином підтримували відносини з [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] перераховував гроші [PERSON] на картку. Після того, як [PERSON] та [PERSON] розійшлися, вони підтримували відносини до появи в його житті майбутньої дружини [PERSON] . [PERSON] схожий на [PERSON] як дві краплі води. [PERSON] звертався до [PERSON] по імені, сином не називав. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] похресник її чоловіка, син [PERSON] та [PERSON] , які познайомилися та почали зустрічатися приблизно у 1998-1999 роках. [PERSON] та [PERSON] разом проживали в квартири по [ADDRESS] спочатку, а потім в квартирі [PERSON] . [PERSON] з народження одразу з пологового будинку був переведений у лікарню. Причину розриву відносин між [PERSON] та [PERSON] вона не знає, але вони розійшлися коли [PERSON] було 2 чи 3 роки. Взагалі [PERSON] часто змінював подруг. Всі в родині [PERSON] визнавали, що [PERSON] син [PERSON] , але [PERSON] не обговорював своє батьківство ні з ким. Вказувала, що до народження [PERSON] завжди привозив та забирав [PERSON] з роботи. Крім нього у [PERSON] нікого не було. Про народження [PERSON] дізналися від [PERSON] він подзвонив її чоловіку. Саме [PERSON] попросив її чоловіка бути хресним [PERSON] . Вона питала у [PERSON] чому він не встановив батьківство, але той не відповідав, оскільки був своєрідною особою. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено розгляд справи. В подальшому учасники справи в судове засідання повторно не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Суд, заслухавши вступні слова сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходить суд. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Оскільки [PERSON] народився [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.02.2001р. Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсон (том 1 арк. справи 7), то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України. Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Стороною позивача копія актового запису про народження [PERSON] суду не надана та клопотань про її витребування не заявлено, тому суд позбавлений можливості встановити за яких підстав батьком дитини зазначений « [PERSON] », що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-416Зсв18), у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18). З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства у справах про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів прийнято постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Пунктом 3 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Суду не надано достовірних доказів, що підтверджують визнання при житті [PERSON] батьківства [PERSON] . Визнання позову матір`ю можливого батька [PERSON] , само по собі не є визнанням батьківства її сином. Суд критично ставиться до показів свідків щодо батьківства, спільного мешкання [PERSON] та [PERSON] , як до народження дитини, сумісного утримання дитини, оскільки жодний зі свідків чітко не вказав, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство. Сумісні фотографії також жодним чином не підтверджують ні факти сумісного проживання, ні ведення спільного господарства, ні спільного утримання дитини. Докази систематичного грошового забезпечення [PERSON] ( [PERSON] суду не надані. Слід зазначити, що покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є їх суб`єктивним сприйняттям, крім того, свідок [PERSON] на час народження [PERSON] , якого він визнає двоюрідним братом, сам був 10-річною дитиною, не жив по сусідству. Покази вказаних вище свідків, як і покази свідка [PERSON] не надають можливості достовірно встановити факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю зі спільним бюджетом як до народження [PERSON] , так і після. А з врахуванням показів свідків [PERSON] та [PERSON] про відсутність постійного проживання [PERSON] та будь-якої іншої особи, до його дружини Ксенії, які є сусідами за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] , зацікавленість яких говорити суду неправду не встановлена, які не є подругами [PERSON] , як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про недоведеність спільного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] до народження [PERSON] , їх спільного виховання дитини. Що стосується експертного висновку про біологічне споріднення від 22.12.2017 р., який не є висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, тому сприймається лише як письмовий доказ, то вказаний документ не є підтвердженням того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки дослідження проводилися за передбачуваною ймовірністю біологічного рідства [PERSON] та [PERSON] . Крім того, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинного на момент їх виникнення, який не передбачав такої підстави для встановлення батьківства. Будь-які інші належні докази на підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і померлим [PERSON] до та після народження дитини або спільного виховання чи утримання ними дитини, а також докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, як того вимагає законодавство, яке діяло на час народження позивача, суду надано не було. За таких обставин, ураховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства. Оскільки інші вимоги стосуються права на спадкування та є похідними від визнання батьківства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо визнання недійсними свідоцтва, виданих нотаріусом та визнання за позивачем права на частку у спадщині після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 03 липня 2025 року.

Outcome: dismissed