Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024 у розмірі 14850,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2024 між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15.01.2024-100002692, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 7500,00 грн строком на 42 дні. Дата надання/видачі кредиту - 15.01.2024. Сума кредиту - 7500,00 грн. Строк, на який надається кредит, 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту - 25.02.2024. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період). Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентнаставка у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Строк кредитного договору було продовжено 28.01.2024 шляхом укладення додаткового договору, згідно з яким сторони погодили, що строк, на який надається кредит - 56 днів з дати його надання, дата повернення кредиту - 10.03.2024. Сторони домовились, що проценти, нараховані за користування кредитом, станом на момент укладення додаткового договору, сплачуються позичальником в дату укладення додаткового договору. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-0769. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику кредит у розмірі 7500 грн. Однак відповідачка [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 10.03.2024 у неї з урахуванням проведеної нею сплати утворилась заборгованість у розмірі 14850,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7500,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 7350 грн. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати без його участі та вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 1-5). Відповідачка відзиву на позов чи інших письмових заяв, клопотань не подавала, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі та копію опису про направлення позовної заяви з додатками їй було направлено поштовим рекомендованим відправленням (а.с. 30) за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 26), яке повернулося з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 31-32), що, з огляду на позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), від 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17)), вважається врученим у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Також суд повідомив відповідачку про розгляд справи на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 34). Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 19.05.2025, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Цього дня ухвалу з описом про направлення позовної заяви з додатками направлено відповідачці рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, не скористалася. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Враховуючи, що відповідачка відзиву на позов не подала, а представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: 15 січня 2024 року відповідачка звернулася до ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", у зв`язку з чим за допомогою одноразового ідентифікатора А644 підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому визначено порядок кредитування у вказаному Товаристві, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору та інші умови (а.с. 18-19). Після ознайомлення з основними умовами кредитування [PERSON] отримала від ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферту), в якій серед іншого зазначено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (п. 2.1). Електронний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору, яка розміщена на вебсайті роботодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх складення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодаця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальниколм в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (п. 2.2). Кредит надається на придбання товарів (робіт, полуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльнісю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 3.2). Зі змісту заявки кредитного договору № 15.01.2024-100002692 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, встановлено дані сторін договору, документи, за якими ідентифіковано відповідачку, реквізити належного їй платіжного засобу для надання коштів 5168-74ХХ-ХХХХ0769, а також, що, відповідно до умов кредитного договору № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024, позичальнику надається кредит на таких умовах: дата надання кредиту - 15.01.2024; сума кредиту - 7500,00 грн; строк, на який надається кредит, - 142 дні з дня його надання; дата повернення кредиту - 25.02.2024. Період користування кредитом - - 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентнаставка у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Після отримання конкретних умов кредитування, які підписані електронним підписом кредитодавця, [PERSON] підтвердила, що безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024, з яким вона попередньо уважно ознайомилася. У відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору також вказані вищеописані умови кредитування. Відповідь відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором К367, який був направлений на її фінансовий номер телефона [NUMBER] (а.с. 11-16). В інформаційному повідомленні [PERSON] підтвердила достовірність та правдивість наданої нею інформації, яке підписала одноразовим ідентифікатором Е644 (а.с. 17). Вказане свідчить про те, що [PERSON] 15.01.2024 уклала із ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" електронний кредитний договір № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024 (який складається із пропозиції, заявки та відповіді) у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", підписавши його електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до квитанції системи iPay, 15.01.2024 на картку 516874*69 здійснено переказ на суму 7500 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту № 15.01.2024-100002692 (а.с. 20). 28 січня 2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" з пропозицією про укладення додаткового договору, яку підписала дноразовим ідентифікатором К367, на яку пристав позивач, на підставі якої сторони погодили, що кредит надається на 56 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту - 10.03.2024. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня наступного за днем укадення додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит. Сторони домовились, що проценти, нараховані за користування кредитом, станом на момент укладення додаткового договору, сплачуються позичальником в дату укладення додаткового договору (а.с. 22). Як слідує із довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024, заборгованість [PERSON] складає 14850,00 грн з яких: 7500,00 грн основний борг, 7350,00 грн - проценти. Проценти по кредиту нараховані за період з 15 січня 2024 року до 10 березня 2024 року (а.с. 21). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд установив, що [PERSON] 15.01.2024, ознайомившись із основними умовами кредитуваня в ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", уклала із указаним Товариством споживчий кредитний договір № 15.01.2024-100002692 в електронному вигляді, що відповідає вищеописаним нормам законодавства, копія якого долучена по позовної заяви. У кредитному договорі, який фактично складається із трьох частин (із пропозиції, заявки та відповіді), визначені основні умови кредитування, в тому числі сума кредиту, яка надана на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, розмір процентної ставки, дата повернення, орієнтована вартість кредиту для споживача та інше. Кожна частина договору відповідно підписана електронним підписом кредитовця чи електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого на вказаний ним номер телефону. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. На підтвердження факту перерахування відповідачу 15.01.2024 коштів у розмірі 7500 грн на картку [NUMBER] *69 позивачем надано квитанцію iPay, в якій вказано призначення платежу "видача за договором № 15.01.2024-100002692", який, як встановлено вище, укладено саме зі [PERSON] . Відповідачка ж не була позбавлена можливості надати довідку про відсутність у неї банківської карти [NUMBER] на момент здійснення перерахування коштів. Таким чином, у судовому засіданні належним чином підтверджено факт перерахування 15.01.2024 позивачем кредитних коштів на користь відповідачки на загальну суму 7500 грн на споживчі потреби, яка обумовлена кредитним договором, що свідчить про те, що ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" виконало свої зобов`язання за вказаним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Доказів на підтвердження повернення таких коштів остання суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. Оскільки відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, за нею рахується заборгованість в розмірі 14850,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7500,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 7350 грн, на підтвердження чого позивач надав довідку-розрахунок. При цьому суд шляхом проведення математичних розрахунків перевівив, що заборгованість за процентами, яка нарахована за період з 15.01.2024 до 10.03.2024 у розмірі 7350,00 грн, нарахована у межах погодженого строку кредитування (56 днів), на підставі визначених кредитним договором відсоткових ставок та з урахуванням умов додаткового договору. Так, за період з 15.01.2024 до 28.01.2024 (14 днів первинного періоду користування кредитом з дня його надання), під час якого застосовувалася відсоткова ставка в розмірі 2 % на день, сума належних до сплати процентів складала 2100 грн (7500 грн * 2 % * 14 днів). 28 січня 2024 року укладено додатковий договір про продовження строку, на який надавався кредит, за умовами якого сплачуються нараховані на дату укладення додаткового договору проценти (2100 грн), про які вказано вище. За умовами укладеного додаткового договору сторони погодили первинний період коистування кредитом, а саме 14 днів, з дня наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит, а відтак за період з 29.01.2024 до 11.02.2024 застосовувалася відсоткова ставка в розмірі 2 % на день, тому проценти за цей період становили 2100 грн (7500 грн * 2 % * 14 днів). У період з 12.02.2024 до 10.03.2024 мав місце черговий період користування кредитом (кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду), під час якого застосовувалася відсоткова ставка в розмірі 2,5 % на день та було нараховано відсотків на суму 5250 грн (7500 грн * 2,5 % * 28 днів). Тобто за період з 15.01.2024 до 10.03.2024 розмір нарахованих відсотків підставно склав 7350,00 грн (2100 грн+5250 грн). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору кредитного договору № 15.01.2024-100002692 від 15.01.2024, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів не надала, не подала й будь-яких доказів на спростування факту отримання нею кредитних коштів, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" слід стягнути заборгованість у розмірі 14850,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 7500,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками - 7350,00 гривень, а позовні вимоги задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 10). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. На підставі викладеного, ст. 205, 207, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію",

Outcome: approved