Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі Кредитодавець) та [PERSON] (надалі Позичальник) 27 вересня 2024 року було укладено Кредитний договір (оферту) № 27.09.2024-100000197. Відповідно до умов Договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.09.2024, строком на 140 днів. Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення договору. Умовами кредитного договору визначено: дата видачі кредиту 27.09.2024; сума кредиту 7000 грн; строк кредитування 140 днів; дата повернення 13.02.2025. Договір передбачає можливість пролонгації строку кредитування та повернення кредиту на підставі окремого звернення Позичальника у письмовій чи електронній формі. Кредитодавець інформує Позичальника про зміну строку повернення кредиту через повідомлення в особистому кабінеті на своєму вебсайті. Ініціювання продовження строку кредитування не передбачає погіршення умов для Позичальника. Процентна ставка за договором є фіксованою 1% за кожен день користування кредитом. Комісія складає 20% від суми кредиту, тобто 1400 грн, і нараховується в день видачі кредиту. Протягом дії договору умови надання фінансової послуги, зокрема тарифи та комісії, не змінюються. Проценти нараховуються на повну суму кредиту (чи залишок), пропорційно кількості днів користування кредитом. Неустойка встановлена в розмірі 70 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язань. Кредит надавався для задоволення побутових потреб і не міг використовуватись для підприємницької діяльності або азартних ігор. Спосіб надання кредиту перерахування коштів на рахунок Позичальника. Днем надання кредиту вважається дата списання коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення дата надходження коштів до Кредитодавця. Якщо платіжна операція не завершена не з вини Кредитодавця, зобов`язання припиняються. Неможливість отримання готівки у зазначену дату також призводить до автоматичного розірвання договору. Позичальник зобов`язаний своєчасно повертати кредит, проценти, комісію та неустойку. У разі прострочення нараховується пеня та інфляційні втрати, а також річні проценти згідно зі ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, договір позики вважається укладеним з моменту передання коштів. За користування грошовими коштами нараховуються проценти (ст. 536 ЦК України). Процентна ставка та порядок її сплати встановлюються договором (ст. 1056-1 ЦК України). На підставі укладеного договору та квитанції, Кредитодавцем було надано Позичальнику кредит у розмірі 7000 грн. [PERSON] 27.09.2024 отримав зазначені кошти, таким чином ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконало в повному обсязі. Натомість, Позичальник належним чином свої зобов`язання не виконує. Станом на 13.02.2025 утворилася заборгованість у розмірі 21 700 грн, яка включає: тіло кредиту 7000 грн, проценти 9800 грн, комісію 1400 грн, неустойку 3500 грн. Це є підставою для стягнення заборгованості та свідчить про порушення прав ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з порушенням умов договору з боку Позичальника, ТОВ «Споживчий центр» просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності. Відповідач не з`явився в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу від 17.06.2025 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із наявних у матеріалах справи документів убачається, що 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено Кредитний договір (оферту) № 27.09.2024-100000197. Відповідно до умов зазначеного договору, Позичальнику було надано кредит у розмірі 7000 грн. строком на 140 календарних днів, про що свідчить квитанція про видачу коштів від 27.09.2024. Заявка на отримання кредиту є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою Позичальник ознайомився під час його укладення. Умови договору № 27.09.2024-100000197 передбачають: дату видачі кредиту 27.09.2024; строк кредитування 140 днів; кінцеву дату повернення кредиту 13.02.2025; фіксовану процентну ставку у розмірі 1% за кожен день користування кредитом; комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що становить 1400 грн.; можливість пролонгації строку кредитування виключно за умови подання відповідного звернення Позичальником; обмеження щодо зміни умов договору лише у випадках, прямо передбачених самим договором. Розрахунок денної процентної ставки складає 0,87%, що підтверджується документальними розрахунками у матеріалах справи. Також, передбачено нарахування неустойки у розмірі 70 грн. за кожен день прострочення виконання зобов`язань, згідно з пунктом 7.6 договору. Згідно пунктів 3.1 та 4.1 договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності, шляхом перерахування коштів на рахунок Позичальника. Факт перерахування коштів 27.09.2024 підтверджується квитанцією та випискою з рахунку Кредитодавця. Таким чином, згідно зі статтями 1046, 536, 625, 1056-1 Цивільного кодексу України, а також умовами укладеного між сторонами кредитного договору, Кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши Позичальнику грошові кошти у визначеному розмірі на погоджених умовах. Водночас, [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого, станом на 13.02.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 21 700 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 7000 грн.; процентів за користування кредитом 9800 грн.; комісії 1400 грн.; неустойки 3500 грн. Наведене свідчить про порушення умов договору та норм чинного законодавства з боку Позичальника, у зв`язку з чим Кредитодавець звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Варто зазначити, що Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.10.1. Цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем в інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі Кредитодавця. [PERSON] 27.09.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 7000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного № 27.09.2024-100000197 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Згідно ст.1\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги»\~-\~електронна ідентифікація\~-\~процедура використання\~ідентифікаційних даних\~особи в\~електронній формі,\~які однозначно\~визначають фізичну,\~юридичну особу\~або представника\~юридичної особи.\~Ідентифікація особи\~-\~процедура використання\~ідентифікаційних даних\~особи з\~документів,\~створених на\~матеріальних носіях,\~та/або\~електронних даних,\~в результаті\~виконання якої\~забезпечується однозначне\~встановлення фізичної,\~юридичної особи\~або представника\~юридичної особи.\~Стаття 14\~вищезазначеного закону\~передбачено,\~що електронна\~ідентифікація здійснюється\~за допомогою\~засобів електронної\~ідентифікації,\~що підпадають\~під схему\~електронної ідентифікації,\~затверджену Кабінетом\~Міністрів України.\~Частиною 2\~Загальних положень\~Постанови Правління\~Національного банку України № 32 від 17.03.2020 року встановлено наступні визначення, зокрема: - абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку; - абонент Системи BankID Національного банку (далі - абонент) - юридична особа резидент приватного або публічного права, яка має укладений Національним банком України (далі - Національний банк) договір приєднання до Системи BankID Національного банку, та Національний банк; - користувач Системи BankID Національного банку (далі - користувач) фізична особа, яка ініціювала ЕЗІ з використанням Системи BankID Національного банку з метою отримання послуги від абонента - надавача послуг або контрагента абонента - надавача послуг зі спеціальним статусом. Згідно частини 3 «Порядок використання Системи BankID Національного банку, права та обов`язки суб`єктів взаємовідносин у Системі BankID Національного банку» - учасниками процесу взаємодії в Системі BankID Національного банку є: користувачі та абоненти. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» являється абонентом Системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року (скрін з сайту https://bank.gov.ua ). Враховуючи вищевикладене просимо вважати вірною адресою відповідача наступну - [ADDRESS] .Дана адреса отримана під час проходження ідентифікації по кредитному договорі № 27.09.2024-100000197 від 27.09.2024 та зазначена як адреса місця проживання по реєстрації. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у визначеному розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику (грошові кошти у тій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, роду та якості) у строк та в порядку, передбачених договором. Частина перша статті 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або його одностороння зміна не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно має бути виконане саме в цей строк. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання вважається його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У свою чергу, відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків, припинення зобов`язання тощо. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не було виконано зобов`язання з повернення тіла кредиту та передбачених договором процентів за користування кредитом у встановлений строк, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім цього, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги ТОВ «Споживчий центр» доведеними, підтвердженими належними доказами, що містяться у матеріалах справи, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved