Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Горщар Б.А., заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2025 № 222430002839 заявнику [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії, у зв?язку із незарахуванням страхового стажу: за період навчання з 01.09.1979 року по 07.07.1981 року, оскільки в свідоцтві № [NUMBER] від 09.07.1981 року наявне виправлення номера, який не завірено належним чином; період, згідно з записами в трудовій книжці [NUMBER] , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (російською), яка не відповідає дошлюбному прізвищу російською мовою « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 16.12.1989 року. Крім того, у зазначеному рішенні роз?яснено, що такі розбіжності можливо усунути лише в судовому порядку шляхом подачі відповідної заяви. Водночас, факт належності заявниці вищевказаних правовстановлюючих документів підтверджується доказами, доданими до заяви. За таких обставин заявник просить суд встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , трудової книжки, виданої 12.08.1981 року, серія [NUMBER] ; встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про закінчення Полтавського професійного торгово кулінарного училища № 157505, виданого 09.07.1981 року. Ухвалою суду від 06.05.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 19.06.2025. 19.06.2025 в судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву з викладених у ній підстав. Додатково зазначив, що в позасудовому порядку вирішити питання про належність заявниці трудової книжки та свідоцтва про закінчення навчального закладу, в яких містяться розбіжності, не має можливості. Розбіжності у написанні прізвища заявниці та допущені виправлення номера свідоцтва про освіту позбавляють її можливості призначення пенсії за віком, що порушує її права. Заявник [PERSON] під час судового засідання повідомила, що з метою призначення пенсії за віком вона звернулась до органу Пенсійного фонду України, однак їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного трудового стажу, оскільки не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, так як на титульному аркуші невірно зазначено її прізвище з російської як « [PERSON] » замість вірно зазначення « [PERSON] ». Однак у трудовій книжці наявний запис про зміну дівочого прізвища на « [PERSON] » після укладення шлюбу. Окрім того, у зв`язку із виправленням в номері свідоцтва про освіту («4» на «5») їй не зараховано період навчання в училищі, хоча довідкою з навчального закладу підтверджено, що вона дійсно навчалась та отримала свідоцтво про закінчення Полтавського професійного торгово кулінарного училища № 157505, виданого 09.07.1981 року. Від Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області заяв та клопотань станом на момент розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 13.12.1997 року, зазначено анкетні дані заявниці [PERSON] , дата народження [INFO] , така ж інформація міститься в картці фізичної особи платника податків (а.с. 5, 6). 20.01.2025 [PERSON] , [INFO] , звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від від 27.01.2025 № ПС 222430002839 відмовлено в призначенні пенсії [PERSON] , оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу тривалість страхового стажу становить 11 років 02 місяці 25 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Так, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1979 по 07.07.1981, оскільки в свідоцтві № [NUMBER] від 09.07.1981 наявне виправлення номера, який не завірено належним чином; періоди, згідно із записами в трудовій книжці [NUMBER] , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено дошлюбне прізвище [PERSON] (російською), яке не відповідає дошлюбному прізвищу російською мовою ГУНЬКА згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] від 16.12.1989, що є порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 27.07.1993 (із змінами) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993. Враховуючи вище викладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 22). Так, з трудової книжки [NUMBER] віл 12.08.1981 слідує, що дошлюбне прізвище заявниці [PERSON] зазначено російською « [PERSON] ». В даній трудовій книжці міститься запис про навчання заявниці в Полтавському професійному торгово-кулінарному училищі № 1 з вересня 1979 року по липень 1981 року. Крім того, на титульній сторінці наявний запис «прізвище змінено на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 16.12.1989 року, та міститься відтиск печатки (а.с. 7-9). Із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 16.12.1989 року із [PERSON] (а.с. 12). Крім того, як вбачається з архівної довідки від 04.04.2025 року, виданою виконавчим комітетом Полтавської міської ради, по особовому рахунку нарахування заробітної плати, з січня 1983 року значиться [PERSON] (а.с. 14, 15). Відповідно до довідки АТ «Полтавський турбомеханічний завод» від 13.03.2025 року № 12-02, [PERSON] дійсно працювала на АТ «Полтавський турбомеханічний завод» з 22.08.1983 по 02.08.1989 року, що відповідає записам в трудовій книжці [NUMBER] (а.с. 18, 19-20). Окрім того, в свідоцтві № [NUMBER] (містить виправлення) на ім`я [PERSON] , яка в 1979 року вступила і в 1981 році закінчила Полтавське професійне торгово-кулінарне училище (а.с. 16). Разом із тим, згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявниця [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 13). Як вбачається із довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги» від 21.04.2025 № 216, [PERSON] , [INFO] , навчалася в Полтавському торгово-кулінарному училищі, державна власність, (на денній формі навчання) з 01.09.1979 року, наказ № 100 від 01.09.1979 року по 7.07.1981 року наказ № 79 від 7.07.1981 року), присвоєна кваліфікація «кондитер четвертого розряду», отримала свідоцтво № 157505 від 9.07.1981. В подальшому навчальний заклад перейменовувався, востаннє 24.07.2008 на Державний професійно-технічний навчальний заклад «Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги» (а.с. 17). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18). Факт належності заявнику правовстановлюючих документів підлягає встановленню, оскільки має для заявниці юридичне значення, адже зазначені документи необхідні заявниці для призначення пенсії. Окрім того, варто звернути увагу на те, що відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. п. 2.11, 2.12, 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Таким чином, факт належності заявниці свідоцтва про закінчення Полтавського професійного торгово-кулінарного училища № 157505 від 09.07.1981 та трудової книжки [NUMBER] підтверджено належними письмовими доказами. Тому факт належності заявниці вказаних правовстановлюючих документів трудової книжки та свідоцтва про закінчення навчального закладу підлягає встановленню, оскільки має для заявника юридичне значення, адже такі документи необхідні [PERSON] для призначення пенсії. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved