Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив зменшити розмір аліментів, котрі утримуються з нього на підставі рішення Полонського районного суду від 04.02.2014 (справа № 681/2465/13-ц) на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини його заробітної плати щомісячно. Позов мотивований такими обставинами. Відповідно до вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з 09.12.2013 і до досягнення дочкою повноліття. На даний час матеріальний та фізичний стан [PERSON] змінився у зв`язку з отриманням поранення тяжкого ступеня під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, у зв`язку з чим він визнаний обмежено придатним до військової служби, придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. На теперішній момент продовжує проходити військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді молодшого сержанта та отримує відповідні доходи. Позивач зазначає, що навіть 1/6 частина його заробітку становитиме суму, котра перевищує 10000 грн на місяць, що в значній мірі перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та істотно перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Також [PERSON] вказує, що відповідачка має повну працездатність та рівний обов`язок щодо надання утримання дитині, а тому дану обставину просив суд врахувати при постановленні рішення. В судовому засіданні представник позивача адвокат Трубчанінов С.О. заявлений позов свого довірителя підтримав, просив задовольнити його вимоги в повному обсязі, із мотивів викладених у позовній заяві. [PERSON] та її представник адвокат Казарець А.Г. у поданому відзиві, а також в ході розгляду справи позов не визнали, зазначали, що позивач тривалий період часу (більше року) не платив аліменти, перебував у розшуку, дитиною не цікавиться, ухиляється від її утримання та виховання. Дочка [PERSON] з дитинства хворіє, для її лікування потрібно нести додаткові витрати. Відповідачка проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідності 1 групи, потребує постійного догляду, який здійснює [PERSON] , у зв`язку з чим остання не має можливості працювати. Також відповідачка та її представник вказували, що ніяких законних підстав для зменшення аліментів у позивача не існує. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке. Відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 04.02.2014 видано виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з 09.12.2013 і до досягнення дочкою повноліття (а.с.12). Згідно з повідомленням Іванківського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області боржникові у виконавчому провадженні [PERSON] за період з червня 2022 року по липень 2024 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів в сумі 138870,39 грн. 12.07.2024 до військової частини [NUMBER] направлено постанову про утримання аліментів із заробітку боржника. За період з 1.08.2024 по 12.02.2025 із заробітної плати [PERSON] було утримано 205905 грн. 81 коп. (а.с.17). За даними довідки про обставини травми солдат [PERSON] 17.09.2023 отримав поранення: вогнепальне осколкове сліпе поранення середньої третини аксілярної лівої сідниці, ділянки правого колінного суглобу, після чого проходив лікування, переніс операції, та відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 525 від 07.03.2024 визнаний обмежено придатним до військової служби, придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.18-25). Відповідно до довідки до акту МСЕК серії АВ № 1000705 від 01.11.2017 [PERSON] (матір відповідачки) визнана особою з інвалідністю І групи довічно та потребує стороннього догляду (а.с.56). [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , та здійснює за нею постійний сторонній догляд, що підтверджується довідкою КП "Благоустрій" та рішенням про призначення /перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.102,103). Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Полонської міської ради" від 14.09.2021 [PERSON] страждає на захворювання (а.с.61). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить із такого. Відповідно до частини\~першої\~статті\~4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею\~15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття\~141 СК України)\~ За приписами статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до статті\~181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина\~третя\~статті\~181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до частини\~першої\~статті\~192 СК України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23) виклав висновок про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) міститься висновок про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частини\~четвертої\~статті\~263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, у зв`язку із погіршенням здоров`я, зокрема платника аліментів, він може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. У справі доведено, що [PERSON] після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на малолітню дочку [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) отримав вище згадане поранення, через що проходив лікування, переніс операції, після чого визнаний обмежено придатним до військової служби, придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про погіршення стану здоров`я позивача, а відтак є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. В той же час, приймаючи до уваги, що відповідачка здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю [PERSON] , а відтак позбавлена можливості працювати та надавати дочці [PERSON] утримання, а також враховуючи наявність у дитини захворювання, суд приходить до висновку, що зменшений розмір аліментів, які стягуються з позивача слід визначити не 1/6 частину його заробітку (доходу), а - 1/4 частину, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (33,3%) в розмірі 403,33 грн.

Outcome: partial