Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

17.06.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мишковською Т.М. через підсистему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення (провадження № 2-др/137/8/25), мотивовану тим, що в провадженні Літинського районного суду Вінницької області перебувала справа № 137/771/23 де рішенням від 11.06.2025 було відмовлено у задоволені позову у повному обсязі. У заяві представник наголошує, що фактичні витрати на правничу допомогу складають 20 000,00 грн, про що свідчать надані документи. Відтак просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачок на користь відповідача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії судового розгляду справи судом першої інстанції в розмірі 20 000,00 грн (а.с. 59-60 том 4). 30.06.2025 представником позивачок - адвокатом Гурбою М.В. (уповноважений на підставі ордерів серії АВ № 1079189 та № 1079109 від 07.06.2023 (а.с. 59-60 том 1) подано через підсистему електронний суд клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги мотивоване тим, що представник відповідача Семенко В.О. подала заяву про стягнення з позивачок 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката. Позивачки заперечують проти цієї заяви, вказуючи на відсутність попереднього розрахунку витрат, що порушує їхнє право на захист та принцип змагальності. Також вважає, що договір на правничу допомогу та оплата послуг укладені і здійснені задовго до початку розгляду справи, а поданий опис робіт є недостатньо деталізованим і заявлена сума завищена та не співрозмірна зі складністю справи та обсягом наданих послуг. За вказаних підстав представник позивачок просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу або, у разі задоволення, зменшити суму витрат до 5 000,00 грн. (а.с. 82-84 том 4). Позивачки [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились. Натомість їх представник - адвокат Гурба М.В. при наданні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив клопотання, відповідно до якого просив судове засідання із розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення проводити без його участі (а.с. 84 том 4). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мишковська Т.М. та решта учасників судового провадження до судового засідання не з`явились, хоча про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не попередили, будь-яких клопотань на адресу суду не надали (а.с. 76-81 том 4). Будь-яких інших відповідей, заперечень та пояснень щодо позиції представника позивачок до суду не надійшло. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши заяву адвоката Мишковської Т.М. та надані докази, враховуючи заперечення адвоката Гурби В.М., приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). При цьому, частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Так, на підтвердження понесених витрат адвокатом Мишковською Т.М. подано квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.12.2022 (а.с. 64 зв. том 4), відповідно до якого від [PERSON] за договором про надання правничої допомоги № б/н від 07.12.2022 прийнято 20 000,00 грн. Одночасно, договір про надання правничої допомоги між адвокатом Мишковською Т.М. та [PERSON] укладений 07.12.2022 (а.с. 63-64 том 4). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позов надійшов до суду 05.07.2023 (а.с. 3 том 1) та провадження у справі відкрито 21.07.2023 (а.с. 74 том 1). Таким чином, договір про надання правничої допомоги між адвокатом Мишковською Т.М. та [PERSON] було укладено 07.12.2022, тобто значно раніше за дату надходження позовної заяви до суду 05.07.2023, коли судом було відкрито провадження у справі. Відтак суду не надано достатніх доказів, які підтверджували б понесення витрат на правничу допомогу [PERSON] саме в межах цієї справи, що ставить під сумнів обгрунтованість заявлених адвокатом Мишковською Т.М. витрат. За таких обставин, перевіривши надані представником відповідача [PERSON] адвокатом Мишковською Т.М. докази на підтвердження понесених судових витрат, враховуючи необгрунтованість витрат на правничу допомогу, а також враховуючи, те що договір про надання правничої допомоги було укладено 07.12.2022 (а.с. 63-64 том 4), і кошти адвокату сплачені того ж дня (а.с. 64 зв. том 4), у той час як провадження у справі № 137/771/23 відкрито 21.07.2023 (а.с. 74 том 1), суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу не були понесені в межах розгляду справи № 137/771/23. Зазначені представником відповідача витрати є необгрунтованими, а тому у їх відшкодуванні слід відмовити.

Outcome: dismissed