Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

27.05.2024 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 22.06.2020 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування № 010/322904/82/865952, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 48 %. 30.11.2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 114/2-47, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року. У свою чергу, 10.01.2023 року на підставі Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр», позивач набув права майнової вимоги за договором банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року, розмір заборгованості позичальника за яким станом на дату звернення з даним позовом становить 169491,47 грн., з яких: 77809,01 грн. тіло кредиту, 41952,91 грн. відсотки на дату відступлення права вимоги, 49729,55 грн. відсотки на дату звернення до суду з позовом. Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. З огляду на наведене, а також враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр» суму заборгованості суму заборгованості за договором банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року в загальному розмірі 169491,47 грн., а також понесені судові витрати по справі. Заочним рішенням у даній справі від 24.07.2024 року позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» задоволено частково та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в сумі 169491,47 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн та 5000 грн. витрат на правничу допомогу. 27.02.2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення та ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2025 року рішення у даній справі скасовано і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. 20.03.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, які не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, не підтверджено перерахування грошових коштів на користь відповідача, а також доказів отримання відповідачів кредитних коштів. Крім того, з наданого розрахунку заборгованості не вбачається, за які періоди виникла заборгованість та за які періоди нараховані відсотки. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б наявність у ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги до відповідача, тому вважає, що позивач немає права вимоги до відповідача [PERSON] . Окрім того, витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та ціною позову. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 133-137). 25.03.2025 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (а.с. 139-142), у якій позивач просить не приймати до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки матеріали справи містять докази, як набутого позивачем права грошової вимоги до відповідача, так і докази наявної заборгованості, яка підлягає стягненню. Станом на дату ухвалення даного судового рішення, заперечення на відводів від сторони відповідача на адресу суду не надходили. В судовому засіданні представник позивача Морозова В.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, вказавши, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2020 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування № 010/322904/82/865952, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 48 % річних. Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування обумовлений в розмірі 42800 грн. та може бути змінений (а.с. 5-6). Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. При цьому, твердження відповідача, що жодними належними та допустимими доказами не підтверджується надання банком грошових коштів позичальнику не заслуговує на увагу з наступних підстав. Так, на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу по справі позивачем до позовної заяви надана виписка по рахунку за період з 22.06.2020 р. по 30.11.2021 р., що надано первісним кредитором - АТ «Райффайзен Банк», відповідно до якої станом на 30.11.2021 р., по рахунку № [NUMBER] , що належить [PERSON] , здійснено загалом 68 транзакцій. Станом на 30.11.2021 року, зафіксована корекція по рахунку № [NUMBER] , згідно з якої борг за договором про надання споживчого кредиту № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року складає суму у розмірі 77 809,01 грн. Крім того,\~22.06.2020\~року на\~підставі заявки\~про відкриття\~карткового рахунку\~та надання\~кредиту «Кредитна\~картка» №\~010/322904/82/865952,\~яка власноруч\~підписана відповідачем\~ [PERSON] ,\~останній відкрито\~рахунок IBAN\~ [NUMBER] __\~_\~_\~_\~_\~ [NUMBER] в гривні. 30.11.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»/Банк відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 010/322904/82/865952 (а.с. 13-18). Відповідно до розрахунку заборгованості від АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісного кредитора) станом на 30.11.2021 року, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) по договору про надання споживчого кредиту № 010/322904/82/865952 складає 77809,01 грн. Згідно розрахунку заборгованості нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 010/322904/82/865952 по основній сумі кредиту складає - 77809,01 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги за договором 409,30 грн. (нараховані первісним кредитором, згідно умов договору, що складають суму з 225,14 грн. відсотки за дозволений овердрафт, та 184, 16 грн. відсотки за недозволений овердрафт), 41 543,61 грн. відсотки, що нараховані за умовами договору про надання споживчого кредиту № 010/322904/82/865952. Пунктом п. 4.1.10. Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», передбачено, що новий кредитор має здійснювати нарахування та стягнення проценти за кредитними договорами з дати відступлення права вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України. У свою чергу, 10.01.2023 року на підставі Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр», позивач набув права майнової вимоги за кредитним договором банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року (а.с. 22-27). Щодо твердження представника відповідача про відсутність в матеріалах справи акту приймання передачі реєстру боржників від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Вердикт Капітал» та доказів оплати за договором факторингу, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», то суд зазначає наступне. Так, на підтвердження відступлення права вимоги за Договором № 010/322904/82/865952 до матеріалів додана копія Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-47 (а.с. 18) та витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 та копія платіжного доручення до Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 (а.с. 16-17). Щодо доказів оплати за договором факторингу, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», то на підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача, до позовної заяви приєднано копію Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. Відповідно до п. 7.2. Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р., сторонами дійсно передбачена що ціна договору сплачується новим кредитором (позивачем по справі) стороні за цим договором у будь який спосіб передбачений законом, в тому числі, але не виключно шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» або шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог протягом 1056 календарних днів з дати підписання цього договору сторонами. Тобто, строк для здійснення розрахунків між сторонами за Договором відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. є таким, що не сплинув. Умови зазначеного договору не змінювались, додаткових угод сторони не підписували. Так,\~відповідно до\~п.\~2.1\~Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників. Згідно з п. 7.1 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 312 491,59 грн. без ПДВ. Проте, відповідно до п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді - Додаток №4 (а.с. 21-зворот). Таким чином, право вимоги перейшло від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору). Також, як вбачається із матеріалів справи, позивач, який набув право вимоги до відповідача від ТОВ «Вердикт Капітал», на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, додаткових відсотків, штрафів, пені, інфляційних збитків не нараховував. Отже, із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що розмір заборгованості позичальника за договором банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року станом на 10.05.2024 року становить 169491,47 грн. з яких: 77809,01 грн. заборгованість по тілу кредиту, 41952,91 грн. заборгованість по відсотках, нарахованих ТзОВ «Вердикт Капітал», 49729,55 грн. заборгованості по відсотках, нарахованих ТзОВ «Коллект Центр» (а.с. 7-12). Всупереч умовам договору про банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Коллект Центр». Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору про банківського обслуговування № 010/322904/82/865952 від 22.06.2020 року на відповідних умовах. У свою чергу, спірним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, такий відповідачем не оспорювався, в судовому порядку окремі його положення недійсними не визнавалися. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на його (розрахунку) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог ТзОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 149 від 26.04.2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), підготовка пропозиції 6000 грн. (3 години вартістю по 2000 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 15000 грн. (5 годин по 3000 грн.); витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 25000 грн. (а.с. 35-зворот-40). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і складання позовної заяви про стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надає правову допомогу ТзОВ «Коллект Центр» з 02.01.2023 року, заявка щодо позову до [PERSON] значиться за № 149. За договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТзОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до 37341 боржника. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання (складається з двох аркушів), відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. При цьому, незрозумілою є правова природа такої послуги як «підготовка пропозиції», тобто у чому вона полягала та який документальний прояв вона має. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial