Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

03.06.2025 заявниця [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить суд видати обмежувальний припис на строк 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, наближатися на відстань менше 300 метрів до вкзаного місця та вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами. В обґрунтування своєї заяви покликається на те, що [PERSON] є її колишнім чоловіком та регулярно вчиняє щодо неї домашне насильство, свідками чого стають їх спільні діти. Чоловік зловживає алкогольними напоями, після чого стає агресивним, поводиться неадекватно, вчиняє скандали, ображає її та дітей. [PERSON] систематично залякує її та погрожує розправою, в пориві гніву кидається важкими предметами. Крім цього, [PERSON] систематично б?є її, штовхає, душить. Через поведінку [PERSON] вона та діти перебувають у постійній тривозі та страху. А тому, для ефективного способу захисту від повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї та їх дітей, вона змушена звернутись до суду для застосування до останнього заходів тимчасового обмеження його прав, як кривдника та покладення на нього обов`язків. Ухвалою суду від 03.06.2025 заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято заяву до розгляду та призначено судовий розгляд. У судовому засіданні заяниця [PERSON] просила суд задоволити заяву, оскільки її чоловік [PERSON] на постійній основі здійснює насильство щодо неї та її сім`ї, зокрема у присутності їх п`ятьох неповнолітніх дітей. Так, чоловік на постійній основі застосовує до неї фізичне насильство та словесні погрози. Також зазначила, що [PERSON] не піклується матеріально про сім`ю та не виконує обов`язок по сплаті аліментів. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Причому, як видно з довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», повістка про виклик до суду доставлена [PERSON] 16.06.2025 о 19:48:57. Відповідно до частини першої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. В врахуванням наведеного, а також вимог ч. 2 ст. 350-2 ЦПК України про те, що дана заява повинна бути розглянута судом не пізніше 72 годин після надходження відповідної заяви, суд дійшов висновку, що розгляд справи необхідно проводити без участі заінтересованої особи, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] з 22.07.2006 до 20.12.2023 перебували у зареєстрованому шлюбу. Від спільного подружнього життя у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими копіями свідоцтв про народження. Відповідно до рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.12.2023, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з долученого до матеріалів справи огляду хірурга КНП "Новояричівська районна лікарня", 02.05.2025 [PERSON] звернулась на приймальне відділення лікарні, де їй поставлено діагноз: поверхнева травма носа, забій. Відповідно до зазначених у огляді обставин отримання травми, такі були отримані внаслідок побиття [PERSON] . Разом з тим, як видно із долученого до матеріалів справи доказів та встановлено судом, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за вчинення домашнього насильства, відносно [PERSON] . Окрім того, судом встановлено, що відносно [PERSON] органами національної поліції було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку з вчиненням домашнього насильства. У зв`язку із наведеним, заявниця у своїй заяві просить видати обмежувальний припис щодо кривдника, її чоловіка [PERSON] . Так, основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, які склались у даній справі є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як зазначено у ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон України № 2229-VIII) рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктами 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України № 2229-VIII визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Як видно з фактичних обставин справи, що відповідає приписам пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, [PERSON] вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини [PERSON] . Ця обставина встановлена на підставі судових рішень, які набрали законної сили, а також не заперечується всіма учасниками справи. Також, під час розгляду справи судом встановлено й інший вид насильства, яке вчиняв [PERSON] відносно своєї дружини [PERSON] , а саме фізичного, що зокрема встановлено на підставі судових рішень, які набрали законної сили та долученими до матеріалів справи доказами. Оцінюючи ризики повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно своєї дружини, суд враховує, що оскільки [PERSON] неодноразово піддавався адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства та порушував винесений відносно нього тимчасовий заборонений припис і після цього продовжує вчиняти таке правопорушення, то ризик наступного вчинення аналогічних дій високий. А враховуючи обставини при яких було вчинено таке насильство в сім`ї, то суд дійшов висновку про наявність ризику настання тяжких наслідків для постраждалих осіб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено, заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 28.04.2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Враховуючи викладене, з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявниці. На думку суду, видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявниці від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що тимчасове обмеження права користування кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього (постанова Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20). Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд з врахуванням, що такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців. А тому з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Outcome: approved