Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У лютому 2025 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просить: 1) розірвати договір роздрібної купівлі-продажу зимового пуховика в чорному кольорі у кількості одна одиниця, укладений між [PERSON] і ФОП [PERSON] ; 2) стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачені грошові кошти в сумі 3990,00 грн., а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 15.12.2024 року позивач у мережі інтернет (Instagram) придбала у відповідача зимовий пуховик в чорному кольорі у кількості одна одиниця за ціною 3990 грн. Оплата вказаної суми підтверджується квитанцією. За умовами договору термін доставки товару 1-2 робочих дні, а обмін або повернення можливі протягом 3 робочих днів, якщо товар не був у використанні, не має слідів носки, аромату парфумів тощо. 19.12.2024 року о 18.47 год. позивач отримала товар на відділенні «Нова пошта». Однак, отримавши товар, позивач встановила йог невідповідність щодо комфорту та функціональності, а також фасону. 19.12.2024 року о 21.45 год. позивач звернулась до продавця з вимогою повернення товару і сплачених коштів. 20.12.2024 року сторони домовились, що: 1) позивач відправляє пуховик в коробці такого розміру, як отримала, 2) робить легке повернення через додаток «Нова пошта», 3) протягом 1-3 днів після отримання товару і огляду відбудеться повернення коштів. 20.12.2024 року о 20.09 год. позивач відправила товар продавцю, який отримав його 22.12.2024 р. о 15.32 год. 23.12.2024 року продавець через додаток Instagram повідомив покупця, що при йомі товару було виявлено значне пошкодження - подряпину на пуховику, а тому неможливе його повернення, оскільки товар не підлягає подальшому продажу. Позивач, ознайомившись із наданим фото, не погодилась, оскільки на фото був зображений пуховик сірого кольору, і подряпини не видно. Крім того, позивач вказує, що товар продавцем було отримано на відділенні «Нова пошта» без зауважень, жодних ушкоджень товару при його отриманні не зафіксовано. Позивач не прийняла товар, і відправила його продавцю повторно згідно з актом приймання-передачі у якому вказано, що упаковка не пошкоджена, а товар із заводським браком. 29.12.2024 року відповідачу направлено досудову вимогу про повернення коштів, однак відповідач відмовився їх повертати. Ухвалою суду від 04.03.2025 р. відкрито спрощене провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. 10.04.2025 року представником позивача подано документи на підтвердження судових витрат. Судові документи направлялись відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання і були повернені підприємством поштового зв`язку без вручення через відсутність адресата. Відзиву у справі відповідач не подала. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 15.12.2024 року позивач у мережі інтернет (Instagram) придбала у фізичної особи-підприємця [PERSON] (up.up.clothers) зимовий пуховик в чорному кольорі у кількості одна одиниця з капюшоном і поясом, розмір «М», за ціною 3990,00 грн., що підтверджено електронним листуванням сторін та платіжною інструкцією № 0.0.4070238479.1 про оплату коштів. 19.12.2024 року о 18.47 год. позивач отримала товар на відділенні «Нова пошта». 19.12.2024 року о 21.45 год. позивач через Instagram звернулась до продавця з вимогою повернення товару і сплачених коштів, оскільки товар не підійшов їй за фасоном. 20.12.2024 року в електронному листуванні сторони домовились, що: 1) позивач відправляє пуховик в коробці такого розміру, як отримала; 2) робить легке повернення через додаток «Нова пошта»; 3) протягом 1-3 днів після отримання товару і огляду відбудеться повернення коштів. 20.12.2024 року о 20.09 год. позивач відправила товар продавцю, який отримав його 22.12.2024 р. о 15.32 год. 23.12.2024 року продавець через додаток Instagram повідомив покупця, що при йомі товару було виявлено значне пошкодження - подряпину на пуховику, а тому неможливе його повернення, оскільки товар не підлягає подальшому продажу. Позивач, ознайомившись із наданим фото, не погодилась, зазначила, що на фото був зображений пуховик сірого кольору, і подряпини не видно. 25.12.2024 року відповідачу направлено досудову вимогу про повернення коштів, однак відповідач відмовився їх повертати. 31.12.2024 року Позивач на відділенні «Нова пошта» не прийняла товар, і відправила його продавцю повторно згідно з актом приймання-передачі у якому вказано, що упаковка не пошкоджена, а товар має заводський брак. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» надано визначення понять: договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ); договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку; електронне повідомлення - інформація, надана споживачу через електронні комунікаційні мережі, яка може бути у будь-який спосіб відтворена або збережена споживачем в електронному вигляді; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем; недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд зазначає, що позивачем доведено придбання у відповідача - фізичної особи-підприємця через мережу інтернет зимового пуховика за ціною 3990,00 грн. Враховуючи, що такий договір укладений на відстані, позивач в силу ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» скористалась своїм правом розірвання договору упродовж чотирнадцяти днів з моменту отримання товару, який не підійшов їй за фасоном. В свою чергу, відповідач не виконав свій обов`язок з повернення позивачу коштів за товар в сумі 3990,00 грн. Доказів того, що при отриманні від товару від покупця на відділенні «Нова пошта», відповідач зафіксував пошкодження товару, а також доказів такого пошкодження, суду не надано. Таким чином, продавцем має бути повернута на користь покупця сплачена вартість товару в сумі 3990,00 грн., що відповідає статтям 9, 13 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка в силу закону звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути суму судового збору 1211,20 грн. на користь держави. Крім того, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 14 000,00 грн. На підтвердження цих витрат суду надано: договір-доручення про надання правової допомоги від 24.12.2024 р., рахунки на оплату від 24.12.2024 на суму 4000,00 грн., рахунок на оплату від 03.02.2025 року на суму 8000,00 грн., акти приймання-передачі наданих послуг № 1-3 на загальну суму 14000,00 грн., детальні описи робіт, які складаються з підготовки з досудової вимоги - 2000,00 грн., консультація - 2000,00 грн., складання позову - 8000,00 грн., квитанції про сплату правничої допомоги на суму 14000,00 грн. Відповідно до частин 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved