Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У серпні 2021 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 04.09.2018 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту Максимум). Позивач свої зобов?язання за Договором виконав, відкривши Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три) роки з моменту її випуску, та встановив ліміт Відповідачеві у сумі 200\~000,00 грн. У порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого, станом на 23.06.2021 року, має заборгованість у розмірі 140\~511,17 грн., з яких: 23\~063,67 грн. тіло кредиту; 81\~544,07 грн. прострочка по тілу; 146,30 грн. відсотки за кредитом; 35\~757,13 грн неустойка, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.\~128\~ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~ за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04.09.2018 року (надалі Оферта), згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі до 200\~000,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 39,99% річних строком на 12 місяців. Згідно протоколу № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 18.08.2022 року, назву АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Сенс Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі прострочення строку погашення заборгованості за Несанкціонованою кредитною заборгованістю, зазначеним в п.4.2.9.2. Договору, Банк зупиняє нарахування відсотків за Несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої Несанкціонованої кредитної заборгованості у розмірі, що зазначений в Тарифах до Договору, яку Держатель зобов?язаний сплатити Банку. В день сплати Держателем простроченої заборгованості Несанкціонованою кредитною заборгованістю в повному обсязі, Банк припиняє нарахування пені. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Станом на 23.06.2021 року розмір неустойки становить 35\~757,13 грн. Судом встановлено, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим, станом на 23.06.2021 року, має заборгованість в розмірі 140\~511,17 грн., з яких: 23\~063,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 81\~544,07 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 146,30 грн. - заборгованість по відсоткам, 35\~757,13 грн. неустойка, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить о висновку, щодо задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved