Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси , шляхом сформування в системі «Електронний суд» 02.01.2025, надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» із вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору №3234497 від 24.10.2022 на загальну суму 82\~396, 62 грн., з яких: 11 900 грн., заборгованість за тілом кредиту та 70\~496,62 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. При подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24.10.2022 між ТОВ « ЛІНУРА-УКРАЇНА» ( правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3234497, на виконання умов якого відповідач отримала 11900 грн, на умовах строковості та оплатності, однак зобов`язання по поверненню грошових коштів і процентів не виконала у звязку із чим виникла відповідна заборгованість. Представник відповідача , адвокат Кравцан 10.02.2025, подав відзив в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на тому недоведеності факту укладення договору, отримання відповідачем кредитних грошей, помилковість розрахунку заборгованості та відсутність у позивача прав вимоги. Також представником відповідача заявлялось про відсутність у представника позивача який підписав позов відповідних повноважень. Стороною позивача додатково була надані повноваження представника позивач, який підписав позовну заяву та клопотання про витребування у АТ « Універсал Банк» відомостей про належність кредитної картки на яку були направлені кредитні кошти саме відповідачу та відомості про отримання користувачем вказаної кредитної картки відповідної суми кредитних грошей 24.10.2025. Судом встановлено, що що 24.10.2022 року між ТОВ «ЛІНАУРА -УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3234497. За умовами договору споживчий кредит виданий на підставі заповненої відповідачем анкети-заяви , за яким ТОВ «ЛІНАУРА - УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 11900,00 грн. строком на 360 днів, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити за користування ним проценти. Пунктом 1.6.1 Договору сторонами визначена сукупна вартість кредиту у розмірі 97\~151,60 грн. Пунктом 2.1 Договору узгоджено що кредитні кошти будуть перераховані на кредитну картку відповідача [NUMBER] у Універсал Банк. ТОВ «ЛІНАУРА - УКРАЇНА» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 11900 грн., що підтверджується відповіддю АТ « Універсал Банк» від 19.03.2025 , про те що вказана вище кредитна картка емітована у вказаному банку на ім`я [PERSON] , та 24.10.2025 на вказану картку успішно переведено 11900,00 грн., від IPAY-CREDIT-VISA1. 13.09.2023 року між ТОВ «ЛІНАУРА - УКРАЇНА» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України, було укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023. Відповідно до умов даного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ЛІНАУРА УКРАЇНА», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № №3234497 від 24.10.2022. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини, які склались між сторонами по справі врегульовані \~Законом України «Про електронну комерцію», главою\~48\~«Виконання зобов`язання» та главою\~71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України ( скорочене ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 4, ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього\~Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст.\~1050, ч. 2 ст.\~1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц) Суд, проаналізувавши надані сторонами докази приходить до висновку про доведені належними та допустимими доказами позовних вимог в частині як факту укладення між ТОВ «ЛІНАУРА -УКРАЇНА» та [PERSON] договору про споживчий кредит №3234497, факт отримання [PERSON] на належну їй банківську картку кредитних коштів так і наявність заборгованості , розмір якої розраховано позивачем у відповідному розрахунку, а також факт отримання позивачем право вимоги по Договору №3234497 від 24.10.2022 на підставі Договору факторингу, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача про відсутність у представника позивача право подавати позовну заяву від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», відсутності у позивача прав вимоги по вищевказаному Договору та вірності розрахунку заборгованості. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). Сплачений позивача при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. , підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved