Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

У грудні 2023 року представник АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 09.08.2022 року на підставі Заяви на приєднання до договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 308749415 від 09.08.2022 року АТ «ПУМБ» відповідачу [PERSON] було відкрито поточний рахунок у форматі IBAN № [NUMBER] , у валюті долар США, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. До поточного рахунку на ім`я відповідача випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Classic Debit № [NUMBER] . Разом з тим, 24.09.2022 року на рахунок відповідача було помилково зараховані кошти в розмірі 4\~580,32 доларів США, замість правильної суми коштів 45,8 доларів США, за двома операціями переказу з-за кордону на загальну суму 189\~214,00 малагасійських аріарі (MGA) з конвертацією цих коштів в долари США. Зазначена помилка в розрахунках обумовлена помилкою в програмному забезпеченні проведення транзакцій АТ «ПУМБ». Різниця між 4\~580,32 доларів США та 45,8 доларів США, яка становить 4\~534,52 доларів США, є безпідставно набутими грошовими коштами відповідачем, з яких 481,34 доларів США не повернуті відповідачем та становлять суму боргу відповідача. У зв`язку з помилковим зарахуванням 24.09.2022 року коштів на картковий рахунок відповідача у нього виник несанкціонований овердрафт, після помилкового зарахування грошових коштів відповідач здійснював видаткові операції Помилково зараховані кошти на рахунок відповідача є коштами банку та підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки отримані [PERSON] без достатніх правових підстав. Просить стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 481,34 доларів США, а також відшкодувати судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2022 року на підставі Заяви на приєднання до договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 308749415 від 09.08.2022 року АТ «ПУМБ» відповідачу [PERSON] відкрито поточний рахунок у форматі IBAN № [NUMBER] , у валюті долар США, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. До поточного рахунку на ім`я відповідача випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Classic Debit № [NUMBER] . 24.09.2022 року на рахунок відповідача помилково зараховані кошти в розмірі 4\~580,32 доларів США, замість правильної суми коштів 45,8 доларів США, за двома операціями переказу з-за кордону на загальну суму 189\~214,00 малагасійських аріарі (MGA) з конвертацією цих коштів у долар США. У зв`язку з помилковим зарахуванням 24.09.2022 року коштів на картковий рахунок відповідача у нього виник несанкціонований овердрафт, останній після помилкового зарахування коштів здійснював видаткові операції по картці. Наведене підтверджується публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками; заявою [PERSON] від 09.08.2022 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; випискою з особового рахунку [PERSON] , з якої вбачається, що на його картковий рахунок 24.09.2022 року поступив грошовий переказ 4\~580,32 доларів США, а також те, що відповідач після помилкового переводу грошових коштів здійснював видаткові операції по картці; звітом по транзакціях по рахунку [PERSON] , де зазначено, що 24.09.2022 року було зараховано на картковий рахунок [PERSON] в сумі 189\~214,00 малагасійських аріарі (MGA) з конвертацією цих коштів у долар США; повідомленням щодо виявленої помилки в програмному забезпеченні ІТМ. Із вимог про сплату заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, направлених АТ «ПУМБ» на ім`я відповідача, вбачається, що позивач звертався до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. Таким чином, встановлено, що грошові кошти були перераховані позивачем на користь відповідача поза межами їхніх договірних відносин та були безпідставно отримані відповідачем 24.09.2022 року за рахунок АТ "ПУМБ", внаслідок чого у відповідача виник обов`язок їх повернути згідно з нормами статті 1212 ЦК України. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18)). Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 357/9126/22 (провадження № 61-7317св23) зазначено, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положеньглави 83 ЦК України. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21) Велика Палата Верховного Суду вказала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання. Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (провадження № 14-175цс21) вказано, що відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до статті 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте. Вирішуючи питання про застосування/незастосування статей 1212, 1213 ЦК України, суд має встановити, зокрема, наявність/відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за результатами дослідження на підставі належних та допустимих доказів у справі, та встановити безпосередньо сам факт набуття або збереження майна відповідачем за рахунок позивача (постанова Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 658/2337/20 (провадження № 6114339св21). Враховуючи наведене та відповідно до положень ст. 1212, 1213 ЦК України суд вважає, що відповідач за рахунок іншої особи (потерпілого) без відповідної правової підстави набув зазначені грошові кошти, належні позивачу, тому вимога про стягнення з нього безпідставно набутих грошових коштів у сумі 481,34 доларів США є обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved