Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

у грудні 2024 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач надає послуги з утримання та експлуатації житлового та нежитлового фонду, технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків, санітарне обслуговування приміщень будинків та прибудинкових територій, забезпечення необхідного рівня та якості надання послуг населенню, плати за комунальні послуги, плат за обслуговування внутрішнобудинкових мереж, частини у спільних витратах по утриманню будинку з власників нежитлових приміщень та інших видів платежів, в тому числі і в будинку на [ADDRESS] , де відповідач є власником квартири № 77 . На виконання взятих на себе зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, позивачем укладаються відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг - вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо, які надаються споживачам поряд з іншими послугами. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджені розпорядженням виконавчого органу «Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 року № 442 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та розпорядженням виконавчого органу «Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)». Позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належної якості, тоді як відповідач несвоєчасно сплачував за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01.11.2024 року в розмірі 49 195,50 грн. За несвоєчасне внесення плати позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 18 282,94 грн та 3% річних в розмірі 6 042,65 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість в загальному розмірі 73 521,09 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 20.12.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 85-86). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 07.04.2025 року здійснено перехід з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін на 25.06.2025 року (а.с. 92-93). В судове засідання, призначене на 25.06.2025 року сторони не прибули, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. 25.06.2025 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подано заяву, в якій представник Лисак І.О. просить справу розглядати без її участі. Відповідач відзиву на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, яка була направлена на адресу реєстрації відповідача, повернута до суду без вручення. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , здійснює безпосередньо позивач, який є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є комплексне обслуговування об`єктів, в тому числі: надання послуг з утримання та експлуатації житлового та нежитлового фонду, технічне обслуговування будівель, споруд, окремих будівельних конструкцій та інженерного обладнання будинків, санітарне обслуговування приміщень будинків та прибудинкових територій, забезпечення необхідного рівня та якості надання послуг населенню, плати за комунальні послуги, плат за обслуговування внутрішнобудинкових мереж, частини у спільних витратах по утриманню будинку з власників нежитлових приміщень та інших видів платежів (а.с. 19, 20-23). Відповідно до п. 2.2. Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», затвердженого розпорядженням Київради від 06.01.2015 року № 1, предметом його діяльності є: утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку; надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договір на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку. Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві ради від 19.12.2010 року № 41/10 (а.с. 14-14 зворот). Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києву» та віднесене до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (15-16,16 зворот). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 388770449) від 29.07.2024 року, відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, серія та номер 412, виданий 23.11.2004 року, а також згідно із свідоцтвом про право власності, серія та номер: б/н, виданий 19.05.2004 року, та відповідно є споживачем послуг, які надаються позивачем з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 12-13). Поряд із цим, між сторонами не укладався письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі № 176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15. На виконання взятих на себе зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» укладаються відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються споживачам поряд з іншими послугами. Несвоєчасне внесення чи не внесення споживачами коштів за надані їм житлово-комунальні послуги не дає можливостей для задоволення потреб населення і господарського комплексу в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів і національних стандартів, порушує інтереси інших споживачів-співвласників багатоквартирних будинків, порушує майнові права та законні інтереси позивача. Крім того, встановлено, що послуги обслуговуючою організацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.01.2018 року по 31.10.2024 року за адресою: [ADDRESS] , надавалися відповідно до норм та стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством. Фактів перерви в наданні послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі не встановлено. Належним чином оформлені акти-претензії від мешканців будинку про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. За змістом положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг і відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, позивач і відповідач є сторонами в зобов`язанні, а згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), однак, плату за надані послуги не здійснює. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджувалися розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 30.04.2015 року № 442 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та розпорядженням виконавчого органу КМДА від 06.06.2017 року № 668 (а.с. 17,18). Розрахунок позивача, наданий ним на підтвердження наявності заборгованості з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01.01.2018 року по 31.10.2024 року, в сумі 49 195,50 грн (а.с. 10-11), підписано директором та бухгалтером КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», проставлено печатку позивача, та відповідачем не спростовано, належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем за надані послуги в розпорядження суду також не надано. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок, що споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, що встановлені законом або договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивача доведені дослідженими матеріалами справи. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 49 195,50 грн є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При цьому, вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 18 282,94 грн і 3 % річних у розмірі 6 042,65 грн позивачем заявлено за період існування заборгованості - з 01.01.2018 року по 31.10.2024 року. Проте, 24.02.2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який діє на даний час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29.12.2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року до 29.12.2023 року. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані на заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вирахуванням вказаного вище періоду, в розмірі 10 782,57 грн, і 3 % річних у розмірі 4 005,96 грн. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження під час розгляду справи, доводи позову відповідачем не спростовані, а відтак суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім зі сплати судового збору при зверненні із позовом до суду в розмірі 2 634,97 грн пропорційно до розміру задоволених вимог (87,02 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial