Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Виконавчий комітет Глухівської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька до актових записів про народження дітей внесено відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. У зв`язку із зловживанням матір`ю [PERSON] \~спиртними напоями\~та неналежним\~виконанням нею\~батьківських обов`язків\~по вихованню\~дітейнеповнолітні\~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~перебували на\~обліку дітей,\~які перебувають\~у складних\~життєвих обставинах\~Служби у\~справах дітей\~Глухівської міської\~ради.Рішенням\~ Глухівського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~від 26\~квітня 2024\~року дітей\~відібрано у\~відповідачки без\~позбавлення її\~батьківських прав.\~Рішенням виконавчого\~комітету Глухівської\~міської ради\~ Сумської\~області від\~16.05.2024\~неповнолітнім [PERSON] \~та [PERSON] \~надано статус\~дітей,\~позбавлених батьківського\~піклування,\~а розпорядженням\~Сумської районної\~державної адміністрації\~ Сумської\~районної військової\~адміністрації від\~26.06.2024\~діти влаштовані\~на виховання\~та спільне\~проживання до\~прийомної сім`ї\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~За час\~перебування неповнолітніх\~ [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~у прийомній\~сім`ї,\~їх мати\~ відповідачка\~ [PERSON] ,\~своєї поведінки\~не змінила,\~повністю ігнорує\~ інтереси\~дітей,\~не переймається\~їх проблемами,\~ніяких прагнень\~повернути дітей\~в родину\~не проявляє,\~ніде не\~працює,\~постійно зловживає\~спиртними напоями.\~З відповідачкою проводилась системна робота щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, недопущення зловживання спиртними напоями, надавалась допомога з працевлаштування, неодноразово попереджалася про її винну поведінку, можливість позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Однак на сьогодні нічого в способі життя громадянки [PERSON] не змінилося. Незважаючи на неодноразові попередження про неприпустимість такої винної поведінки, остання міняти свій спосіб життя бажання не має, продовжує пиячити, в стані алкогольного сп`яніння телефонує дітям, погрожує працівникам Служби у справах дітей, Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Глухівської міської ради, від соціальних послуг відмовилась, свій психологічний стан покращити не бажає. За вказаних обставин позивач вважає, що повернення дітей матері є небезпечним для їхнього здоров`я та морального виховання, а тому є всі законні підстави для позбавлення її відносно них батьківських прав. Представник позивачав судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позов не подала. Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд прийшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька до актових записів про народження дітей внесено відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. У зв`язку із зловживанням матір`ю [PERSON] спиртними напоями та неналежним виконанням нею батьківських обов`язків по вихованню дітей, неповнолітні [PERSON] \~та \~ [PERSON] \~поставлені на\~облік Служби\~у справах\~дітей Глухівської\~міської радияк такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2024 року неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. На підставі рішення суду про відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав, рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 16.05.2024 за №120 неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. А розпорядженням Сумської районної державної адміністрації Сумської районної військової адміністрації від 26.06.2024 за №117-ОД діти з 26.06.2024 влаштовані на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . За час перебування неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у прийомній сім`ї, їх мати відповідачка [PERSON] , своєї поведінки не змінила, ніде не працює, постійно зловживає спиртними напоями. Відповідно до наданої 25.04.2025 відділом поліції №1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області інформації, неодноразово, а саме - 25 разів, притягувалась до адміністративної відповідальності за різні правопорушення з накладенням адміністративних стягнень. Згідно висновку оцінки потреб, складеного фахівцем із соціальної роботи відділення соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Глухівської міської ради, [PERSON] потребує надання їй соціальних послуг щодо насилля в сім`ї. Проте, від даних послуг остання відмовилась. Висновком виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 28.04.2025 за № 02-41/203, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що відповідатиме\~найкращому забезпеченню\~інтересів дітей.\~Висновок обгрунтовано\~тим,\~що [PERSON] повністю\~розуміючи наслідки\~своєї винної\~поведінки,\~не має\~бажання змінити\~її,\~самоусунулася від\~належного виконання\~батьківських обов`язків\~щодо виховання,\~матеріального забезпечення\~та морального\~розвитку дітей,ніяких\~прагнень повернути\~дітей в\~родину не\~проявляє,\~ніде не\~працює, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується негативно. Незважаючи на\~неодноразові попередження,\~свою поведінку\~та образ\~життя змінювати\~не бажає,\~а відтак повернення дітей матері є небезпечним для їхнього здоров`я та морального виховання. Згідно з наданими неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] , кожним окремо, суду заявами, діти не заперечують щодо позбавлення їх матері [PERSON] відносно них батьківських прав. Частиною третьою\~статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до\~статті 18\~Конвенції про\~права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а відповідно до частини четвертої статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою\~статті 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (частина перша\~ статті 165 СК України). Згідно зі\~статтею 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Аналізуючи перелічені вище докази та норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню своїх неповнолітніх дітей, оскільки зовсім не займається їх вихованням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться їх життям, не спілкується з дітьми, в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально дітей ніяким чином не забезпечує, і таким відношенням до них, порушує їх права та інтереси. Обставин, які якимось чином перешкоджали б відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки, судом не встановлено. А тому, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, з метою забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, так як за законом позивач звільнений від його сплати.

Outcome: approved