Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

У січні 2024 року представник ТДВ «СГ «Оберіг» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум страхової виплати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.09.2020 року у м. Ізмаїл Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року по справі № 946/6059/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена у ТДВ «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200670866. Відповідно ремонтної калькуляції від 21.10.2020 рку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу, склала 34\~163,37 грн. Заявою на виплату страхового відшкодування від 01.12.2020 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2\~500,00 грн.) у сумі 28\~497,03 грн. Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200670866, страхувальником є [PERSON] , пенсіонер, котрий має право на знижку 50% від стандартної вартості договору страхування за умови особистої експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Під час укладення полісу № ЕР-200670866, розмір страхового платежу було зменшено на 50 відсотків, адже страхувальник, під час укладення полісу, надав інформацію про те, що він є пенсіонером та забезпечений транспортний засіб належить йому на праві власності та здійснення виключно ним на особистого керування забезпеченим транспортним. Під час ДТП за кермом транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] перебувала [PERSON] , а не страхувальник [PERSON] . Враховуючи винність [PERSON] у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення позивачем виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до Відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування у розмірі 14\~248,51 грн. Крім того, за розрахунком штрафних санкцій за період з 27.12.2022 по 26.12.2023 року, загальна сума, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 21\~703,79 грн., з яких: 14\~248,51 грн. розмір основного боргу; 620,28 грн. інфляційні витрати; 6\~620,68 грн. пеня; 427,46 грн. три відсотки річних. Також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~472,50 грн. та витрати на судовий збір. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, у відповідності до ст.128 ЦПК України, належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2020 року о 10 год. 30 хв. по пр. Суворова (нині Незалежності), 175 у м. Ізмаїл, [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21061, державний номерний знак [NUMBER] , виїхала на регульоване перехрестя з вул. Короленка на заборонений (червоний) сигнал світлофору та здійснила зіткнення з автомобілем «TOYOTA CARINA», державний номер [NUMBER] , який рухався по вул. Короленка на зелений сигнал світлофору. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушила вимоги п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки «ВАЗ21061», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований, відповідно до Полісу № ЕР-200670866 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.07.2020 року, у ТДВ «СГ «Оберіг». З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що власником транспортного засобу «TOYOTA CARINA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно копії ремонтної калькуляції № 3181-А від 21.10.2020 року, вартість ремонту автомобіля «TOYOTA CARINA», № кузова [NUMBER] , складає 34\~163,37 грн. Відповідно до копії страхового акту № 23352/1 від 04.12.2020 року виплачена сума відшкодування складала 28\~497,03 грн. 01.12.2020 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 20.09.2020 року за договором страхування № ЕР-200670866 від 21.07.2020 року, належного йому (за вирахуванням суми франшизи 2\~500,00 грн.) страхового відшкодування у розмірі 28\~497,03 грн. Виконуючи умови договору, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 28\~497,03 грн. на рахунок [PERSON] за пошкодження транспортного засобу «TOYOTA CARINA», державний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 6082 від 04.12.2020 року. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 108 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших, пов`язаних із нею, фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до пункту 2.1 статті 2, 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту "а" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України" Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З огляду на викладене, враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, під час якої [PERSON] керувала транспортним засобом, та здійснення позивачем виплати страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача 14\~248,51 грн. суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16.04.2021 за вих. № 23352/23352/1, ТДВ «СГ «Оберіг» направлено на адресу відповідача вимогу про виплату грошових коштів в сумі 14\~248,51 грн. в досудовому порядку у семиденний строк, які відповідач не виконав. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у\~період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX\~в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення пені та 3 % річних необхідно відмовити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору та правової допомоги в межах задоволення позовних вимог (67,52%). Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial