Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на момент його смерті та не прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с-щіБрусилів Житомирського району Житомирської області. В подальшому позивачем [PERSON] було змінено позовні вимоги в частині предмету позову, а саме [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052, та на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.04.1997 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Однак в будинку матері по [ADDRESS] на момент її смерті і на даний час також зареєстрований брат позивачка і син спадкодавця [PERSON] , який там не проживає з 2020 року. Позивачка вказала, що відповідач з 2020 року жодного разу не з`являвся за адресою реєстрації, а з 15.02.2022 року взагалі проживає за кордоном. При цьому, на думку позивачка, сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому позивачка вважає, що відповідач як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті матері, а отже, не набув права на спадкове майно. Однак приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Отрищенком О.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] без врахування частки [PERSON] , позивачці [PERSON] було відмовлено. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 6, 6949 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1820980700:03:000:0038, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052, виданого 15 травня 2006 року, та на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.04.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Нестеренка М.М. у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Отрищенка О.І. було витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа № 125/2024. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року у вказаній цивільній справі підготовче провадження було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Нестеренко М.М. не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, в якій представник позивачки позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку судового засідання надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши подані письмові докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052 від 15.05.2006 року, виданого на підставі розпорядження голови Брусилівської райдержадміністрації Житомирської області від 29.11.2004 року № 365, [PERSON] належить земельна ділянка площею 6, 6949 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1820980700:03:000:0038 (а.с. 11). Крім того на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 18.04.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області, [PERSON] належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с. 12). Також встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про народження (а.с. 8-9). Згідно довідки № 5146 від 11.10.2024 року, виданої начальником ЦНАП Брусилівської селищної ради, [PERSON] на момент смерті [INFO] , актовий запис про смерть № 466 від 05.08.2024 року, була зареєстрована по [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1991 р.н., дочка, [PERSON] , 1987 р.н., син, [PERSON] , 1992 р.н., син, [PERSON] ,2005 р.н., онука, [PERSON] , 1989 р.н., дочка, [PERSON] , 2009 р.н., онук, [PERSON] , 2008 р.н., онука, [PERSON] , 2016 р.н., онук, [PERSON] , 2011 р.н., онук (а.с. 13). Відповідно до довідки № 11 від 03.02.2025 року Брусилівської селищної ради Житомирської області та згідно акту фактичного місця не проживання особи від 03.02.2025 року № 1 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2020 року (а.с. 14-15). З копії спадкової справи № 125/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] від 11.10.2024 року вбачається, що діти померлої [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від спадщини відмовились, [PERSON] спадщину прийняла (а.с. 66-78). Постановою приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Отрищенка О.І. від 13.02.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] без врахування частки [PERSON] [PERSON] відмовлено (а.с. 16). Статтею 1216 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1261\~Цивільного кодексу\~України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 3 вказаної статті визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідач [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця в [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання відповідача було відмінним, з 2020 року він не проживав з матір`ю за цією адресою, а проживав за кордоном. Наведені обставини сторонами не заперечуються та підтверджені матеріалами справи. Отже, оскільки відповідач [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268\~ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , а отже, не набув права на спадкове майно. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судому постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210) та від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 (провадження № 61-12472св22). Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1820980700:03:000:0038 та житловий будинок, розташований в [ADDRESS] ,\~вказане майно\~увійшло до\~складу спадщини\~після її\~смерті,\~при цьому\~єдиним спадкоємцем\~за законом,\~що прийняв\~спадщину після\~смерті [PERSON] ,\~є її\~дочка [PERSON] \~-\~позивач у\~вказаній справі,\~всуду наявні законні підстави визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] , а саме на спірну земельну ділянку та житловий будинок, задовольнивши таким чином позовні вимоги [PERSON] . На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved