Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії. Позов мотивований тим, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. У зв`язку з переходом на пенсію за вислугу років та зменшенням розміру пенсії утворилася переплата пенсії в сумі 3283,25 грн за період з 03.02.2025 по 28.02.2025. [PERSON] було надіслано листа від 21.02.2025 №1500-0404-8/50122, в якому останнього повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву щодо згоди на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час переплата не погашена. Просять суд стягнути з відповідача 3283,25 грн (три тисячі двісті вісімдесят гривень двадцять п`ять копійок) переплати пенсії, а також понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на позові наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до заяви [PERSON] від 03.02.2025, останній дав згоду на зменшення розміру пенсії та просив призначити пенсію за вислугою років як працівника МВС України. Відповідно до розрахунку виплати пенсії за лютий 2025 року від 14.02.2025 [PERSON] підлягало виплаті 5022,52 грн, фактично виплачено 8305,77 грн, переплата становить 3283,25 грн. [PERSON] було надіслано листа від 21.02.2025 №1500-0404-8/50122, в якому останнього повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву щодо згоди на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України. Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України). Частиною 1 ст.4ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст.\~11,\~15 ЦК України). Відповідно до\~статті 8Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Частиною першою\~статті 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого\~постановою КМУ №280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією\~та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до\~Конституції\~та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства Відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених\~Конституцією України\~та цим\~Законом,\~і спрямований\~на встановлення\~єдності умов\~та норм\~пенсійного забезпечення\~зазначеної категорії\~громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Відповідно до ч.1 ст. 1 цього закону, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. [PERSON] \~отримує пенсію\~за вислугою\~років,\~відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 60 вказаного закону пенсіонери зобов`язані\~повідомляти органам\~пенсійного забезпечення\~про обставини,\~що спричиняють\~зміну розміру\~пенсії або\~припинення її\~виплати. У\~разі невиконання\~цього обов`язку\~і одержання\~у зв`язку\~з цим\~зайвих сум\~пенсії пенсіонери\~повинні відшкодувати\~органу пенсійного\~забезпечення заподіяну\~шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Позивач ставить у провину відповідача невиконання останнім ст. 60 ЗУ ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що, як рахує позивач, спричинило надміру виплачену пенсію у лютому 2025 року. З тлумачення ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» можна дійти висновку, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за невиконання обов`язку повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18). Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України, так само й у ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Проте позивачем у позові жодним чином не вказано яким чином і про що саме не повідомив [PERSON] (факт недобросовісності набувача грошових сум) орган пенсійного забезпечення, що стало підставою для надміру нарахованого розміру пенсії. Водночас, позивач до позову надав заяву відповідача датовану 03.02.2025 на згоду на зменшення розміру пенсії та призначення пенсії за вислугою років, і вже у розрахунку від 14.02.2025 надміру нараховано розмір пенсії, що дає підстави для висновку, що позивач був обізнаний про підстави для зменшення розміру пенсії. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та наявні у справі докази та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому позов ГУ ПФУ в Одеській області є таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed