Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з квітня місяця 2020 року проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] . У період спільного проживання у Позивача з відповідачем, [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] . Після розірвання шлюбних відносин, дитина [PERSON] залишилася проживати зі своє матір`ю [PERSON] . Після припинення цивільних шлюбних відносин позивач продовжував виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини, зокрема, періодично бачився та спілкувався з донькою, забирав ії до себе додому, ходив на прогулянки, разом з донькою проводив дозвілля, між ними склались добрі та довірливі відносини. Проте, з відповідачкою у них склалися неприязні стосунки, які постійно погіршувалися. Протягом певного періоду часу, після припинення цивільних шлюбних відносин, відповідачка [PERSON] почала створювати перешкоди, тому позивач був вимушений звернувся до органу опіки та піклування Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області. Рішенням виконавчого комітету Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області №95 від 28.10.2022 « Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини » надано можливість батькові бачитись та спілкуватись з дитиною кожні вівторок та п`ятницю з 09:00 до 16:00, на протязі року в святкові дні за бажанням дитини. Зустрічі проводити на території с. Лозуватське, в місцях призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини. Визначений рішенням виконавчого комітету Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області № 95 від 28.10.2022 порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки, на думку Позивача, несправедливий, надає явні переваги Відповідачу, не враховано, що Позивач періодично може проживати в іншому населеному пункті, що створює додаткові перешкоди у спілкуванні з донькою. Крім цього, позивач не може забрати доньку на більший тривалий період часу, ніж визначений рішенням виконавчого комітету, тому що обмежений часовими рамками. Згідно з рішенням виконавчого комітету позивач може бачити доньку виключно за місцем ії реєстрації, що теж не сприяє налагодженню позитивної атмосфери у спілкуванні з дитиною. На думку позивача, враховуючи зміст рішення виконавчого комітету Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області № 95 від 28.10.2022, орган опіки та піклування не вирішив спір щодо порядку та способів побачень позивача із донькою та не визначив позивачу чіткого графіку таких побачень, враховуючи інтереси дитини, та віддав перевагу матері дитини, від волі та бажання якої залежить можливість позивача бачитися з донькою. Позивач вважає, що дії відповідачки суперечать інтересам дитини, створюють перешкоди у побаченнях та спілкуванні позивача з дитиною. З часу припинення спільного проживання, відповідачка постійно перешкоджає йому у спілкуванні із дитиною. Всі намагання позивача налагодити зв`язок із дитиною, брати участь її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку призводять лише до конфліктів. Позивач, як батько переживає за фізичний та моральний стан своєї дитини. Вирішити спірне питання в досудовому порядку не вдається, тому позивач вимушений звернутися до суду з проханням встановити порядок спілкування та участі батька - [PERSON] у вихованні доньки - [PERSON] . Відповідачка згідно заяви просить слухати справу без їх участі; позовні вимоги визнає. Третя особа орган опіки та піклування Затишнянської сільської ради Кам`янського району надала суду затверджений висновок щодо розвязання спору стосовно усунення перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з квітня місяця 2020 року сторони проживали у цивільному шлюбі. У період спільного проживання у сторін [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] . Після розірвання шлюбних відносин, дитина [PERSON] залишилася проживати зі своє матір`ю [PERSON] . Після припинення цивільних шлюбних відносин позивач продовжував виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини, зокрема, періодично бачився та спілкувався з донькою, забирав ії до себе додому, ходив на прогулянки, разом з донькою проводив дозвілля, між ними склались добрі та довірливі відносини. Проте, з відповідачкою у них склалися неприязні стосунки, які постійно погіршувалися. Рішенням виконавчого комітету Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області №95 від 28.10.2022 « Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини » надано можливість батькові бачитись та спілкуватись з дитиною кожні вівторок та п`ятницю з 09:00 до 16:00, на протязі року в святкові дні за бажанням дитини. Зустрічі проводити на території с. Лозуватське, в місцях призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини. Визначений рішенням виконавчого комітету Затишнянської сільської ради Дніпропетровської області № 95 від 28.10.2022 порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки, на думку Позивача, несправедливий, надає явні переваги Відповідачу, не враховано, що Позивач періодично може проживати в іншому населеному пункті, що створює додаткові перешкоди у спілкуванні з донькою. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до абз.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько, мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 вказаного закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно із ст.27-1 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен забезпечити захист прав малолітніх або неповнолітніх осіб. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Стаття 159 СК України передбачає порядок вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі статей 76-81 ЦІК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності з урахуванням положень статей 76-80, 89 ЦПК України. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Суд враховує, що між сторонам дійсно існує конфлікт щодо способу і порядку участі батька дитини в вихованні дитини. Ураховуючи вище викладене, норми чинного законодавства,

Outcome: approved