Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 06 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» та відповідач за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи уклали електронний договір № 6939360 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту, в якому сторони узгодили розмір кредиту, умови його надання, визначили порядок та строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Кредит надано у розмірі 10000,00 грн строком на 360 днів, датою остаточного повернення кредиту визначено 31 липня 2024 року. Відповідно до умов договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту. За умовами кредитного договору відповідач зобов?язався повернути отримані кошти, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов?язання за кредитним договором виконало, перерахувавши суму кредиту у розмірі 10000,00 грн на платіжну картку відповідача. Відповідач у період з 06 серпня 2023 року до 26 травня 2024 року здійснив оплату за договором у розмірі 50,00 грн, які спрямовані на оплату процентів за користування кредитом. Інших платежів відповідач на погашення кредиту не здійснював внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року складала 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18258 грн заборгованість за процентами. Позивач нарахував також проценти за зазначеним кредитним договором за 60 календарних днів за період з 27 травня 2024 року до 25 липня 2024 року в межах строку кредитування за ставкою 1,99 % у розмірі 11940,00 грн. Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену при укладенні договору. Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що після укладення договору факторингу відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов договору не вчиняв, заборгованість не сплатив. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору факторингу, складає 40198,00 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 27 травня 2025 року змінено назву позивача з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно з пунктом 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 03 грудня 2024 року та 24 лютого 2025 року повторно відповідачу направлена копія ухвали про відкриття спрощеного провадження за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 01 січня 2025 року та 18 лютого 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано закінчення терміну зберігання. 24 лютого 2025 року відповідачу втретє направлена копія ухвали про відкриття спрощеного провадження за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 18 березня 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність адресата за зазначеною адресою. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 24 лютого 2025 року на офіційному вебпорталі судової влади України розміщено оголошення, за змістом якого відповідач повідомляється про розгляд цивільної справи за його участі. У зв`язку з наведеним, за встановлення обставин відсутності відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання, суд вжив всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у встановленому законом порядку, тому вважає, що про розгляд справи відповідач повідомлений належно. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. На підставі статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини другої статті 191 та частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 06 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6939360 про надання споживчого кредиту. Додатком № 1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. Відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту в якому визначено основні умови кредитування. Договір про надання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним цифровим підписом у виді одноразового ідентифікатора С2154 (а.с. 12-17,17зв.,18-19.). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом No205-ОД від 10 лютого 2022, які були розміщені на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Копія Правил додана до позовної заяви (а.с. 20-29). Відповідно до пункту 2.1 договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . На підставі пунктів 1.3. та 1.4. кредитного договору, кредит надається у розмірі 10000, 00 грн на строк 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів), що є додатком № 1 до договору кредиту. Пунктом 1.5. встановлено, що стандартна процентна ставка складає 1,99% в день і застосовується у межах строку кредитування, у межах нового строку кредитування, визначеного в пункті 1.4. договору. Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується якщо споживач до 05 вересня 2023 року сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове погашення кредиту. Згідно з пунктом 1.4. договору та даними Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів), що є додатком № 1 до договору кредиту, періодичність платежів зі сплат процентів кожні 30 днів. Станом на дату повернення кредиту (31 липня 2024 року) загальна вартість кредиту складає 75700,00 грн, з яких 10000,00 грн сума кредиту за договором, 65700,00 грн проценти за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов?язання за кредитним договором виконало та надало відповідачеві кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування 06 серпня 2023 року кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яку відповідачем вказано у заяві на отримання кредиту. Зазначена картка емітована в АК КБ «ПриватБанк» на ім?я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Такі обставини підтверджуються довідкою ТОВ «Пейтек Україна» 12 червня 2024 року та від 26 червня 2023 року № КНО-20.4/79 (а.с. 30-31), повідомленням АК КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250603/72523-БТ від 11 червня 2025 року (а.с. 132). Згідно з даними доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, викладеного в картці обліку договору № 6939360 від 06 серпня 2023 року ТОВ «Авентус Україна», відповідач на погашення заборгованості 27 жовтня 2023 року вніс кошти у розмірі 50,00 грн, які спрямовані на погашення оплати процентв. Заборгованість за основною сумою кредиту розрахована за період з 06 серпня 2023 року до 26 травня 2024 року складає 10000,00 грн. Заборгованість за процентами, розрахована 06 серпня 2023 року до 06 листопада 2023 року, із відрахуванням сплаченої суми, складає 18258,00 грн. Загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів складає 28258,00 грн. (а.с33-40). 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» як фактором було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф (а.с. 41-49). Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з пунктом 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, копія якого міститься в матеріалах справи, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною договору факторингу. 04 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» підписано акт прийому передачі Реєстру боржників. Відповідно до даних витягу з реєстру боржників до ТОВ «ФК «Фінтраст України» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року в розмірі 28258,00 грн з яких 10000,00 грн-сума заборгованості за основним боргом, 18258,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 52,53, 54). 31 трвня 2024 року та 04 червня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на рахунок ТОВ «Авентус Україна» суму фінансування за договром факторингу, що підтверджується даними платіжних інструкцій № 420, № 421 від 31 травня 2024 року та № 424 від 04 червня 2024 року (а.с. 50, 50 зв., 51 зв.). Згідно із даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» позивач нарахував суму несплачених відповідачем за договором про надання споживчого кредиту процентів в межах строку кредитування за період з 27 травня 2024 року до 27 липня 2024 року у розмірі 11940,00 грн (10000,00*1,99%*60 днів) (а.с.32). Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення 27 травня 2024 року відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену при укладенні договору (а.с.55). Згідно із даними Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 1000681070010062201 10 грудня 2024 року здійснено реєстраційні дії з реєстрації нової назви юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ідентифікаційний код 44559822). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснив послідовні дії для укладення договору та уклав такий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора С2153. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування. Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у підписаному відповідачем договорі про надання споживчого кредиту № 6939360 від 06 серпня 2023 року. З долученої\~до справи\~довідки ТОВ\~«Пейтек Україна»\~12\~червня 2024\~року та\~даних повідомлення\~АК КБ\~«ПриватБанк» від\~11\~червня 2025\~року вбачається факт належності [PERSON] платіжної картки [NUMBER] , реквізити якої ним надані первісному кредитору з метою отримання кредиту, а також факт зарахування грошових коштів у розмірі 10000,00 грн на зазначену картку, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору. Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов?язання за договором щодо надання 100000,00 грн кредиту. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530\~ЦПК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, з визначених договором платежів сплатив лише 50,00 грн для погашення кредиту. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «ФК «ФінтрастУкраїна» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договором кредиту на підставі договору факторингу перейшло до позивача, який у подальшому змінив назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, не здійснив визначені договором платежі для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні на рахунок ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року. Визначаючи розмір наявної заборгованості та її складові, суд ураховує, що загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Авентус Україна», вбачається, що розмір заборгованості за договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року станом на 26 травня 2024 року складав 10000,00 грн за сумою кредиту та 18258,00 грн за процентами. За період з 27 травня 2024 року до 25 липня 2024 року позивач нарахував проценти у розмірі 11940,00 грн у відповідності до умов договору про надання споживчого кредиту в межах строку кредитування за стандартною ставкою (1,99% в день). Суд враховує, що матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту з підстав його непідписання (неукладення) чи неотримання коштів, або ж внаслідок припинення зобов?язання у зв?язку з повним виконанням тощо, а також договір факторингу - в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором. Розрахунок заборгованості відповдач також не спростовував. Відомостей про погашення відповідачем заборгованості на рахунок первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» чи позивача ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 40198,00 грн є обґрунтованими. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона\~сама визначає\~стратегію свого\~захисту,\~зміст своїх\~вимог і\~заперечень,\~а також\~предмет та\~підстави позову,\~тягар доказування\~лежить на\~сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за процентами в межах строку кредитування, підтверджені матеріалами справи. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. Відповідно до правил частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Окрім судового збору представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Згідно з приписами частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача Столітній М.М. надав такі докази: договір № 17/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, укладений з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», заявку № 5476 на виконання доручення Договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, перелік виконаних робіт (наданих послуг) згідно із договором № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1743839 від 21 листопада 2024 року року (а.с. 71-72,73-74,77-78,79,80,81). Зазначеними документами підтверджено, що адвокат Столітній М.М. надав правничу допомогу позивачеві, пов?язану із підготовкою до розгляду справи за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6939360 від 06 серпня 2023 року на загальну суму 10000,00 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення розміру судових витрат відповідач не подавала. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи ціну позову, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності їхнього розміру, суд вважає, що понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved