Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 09.08.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №521. Від шлюбу у них є двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак після початку збройної агресії російської федерації проти України стало очевидним, що вони із відповідачкою мають протилежні погляди на основи сімейного життя та сімейні обов`язки. У зв`язку з цим приблизно із 2022 року сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим. Ухвалою суду від 24.09.2024 позову заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідачка у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.02.2025 провадження у справі було зупинене у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення на три місяці. Ухвалою суду від 21.05.2025 провадження у справі поновлено. 19.06.2025, перед початком судового засідання позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав та просив розірвати його шлюб із відповідачкою, не заперечуючи при цьому щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв до суду не подала. З огляду на викладене та за відсутності заперечень з боку позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09.08.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, про що складено актовий запис №521, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно. В обґрунтування позову позивач стверджує, що з 2022 року вони із відповідачкою разом не проживають, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу є неможливим. Судом беруться до уваги такі його доводи, оскільки вони відповідачкою не спростовані. При цьому судом враховується, що ухвалою суду від 03.02.2025 сторонам надавався строк на примирення тривалістю три місяці, однак, як вбачається із матеріалів справи, до примирення сторони не дійшли. Таким чином, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, враховуючи наявність у сторін двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved