Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2025 року позивач [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 58458,00 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 15000, 00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . 25 листопада 2024 року відбулося залиття квартири внаслідок протікання шлангу холодної води, розташованого у квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Факт залиття підтверджено актом № 9602 від 25 листопада 2024 року. Суб`єктом оціночної діяльності 27 грудня 2024 року складено звіт, з якого слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири [ADDRESS] становить 58 458,00 грн. Також посилаючись, що залиття відбувалися раніше неодноразово, у 2019,2020,2023 роках, позивачу спричиняється моральна шкода, що виявилась в хвилюванні, порушенні звичайного ритму життя, зайві клопоти спричиненні усуненням наслідків затоплення, проведенням ремонтних робіт, усе вплинуло на якість життя та психоемоційний стан, просить стягнути в рахунок компенсації моральної шкоди 15000,00 грн та судові витрати. Через відсутність добровільної згоди відповідача компенсувати завдані залиттям збитки, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2025 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суд м. Києва від 07 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Через неявку відповідача двічі розгляд справи відкладався до 17 червня 2025 року. Представник позивача та позивач в судовому засіданні 17 червня 2025 року підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні 17 червня 2025 року заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 грудня 2024 року. Відповідно до Акту №9602 від 25 листопада 2024 року, складеного комісією у складі головного інженера Шевчука С.А., провідного інженера [PERSON] , слюсаря - сантехніка [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] , відбулося залиття квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] внаслідок протікання шлангу підводу холодної води до мийки на кухні. Внаслідок залиття пошкоджено: кухня, коридор, туалет. Згідно Звіту про оцінку збитків від 27 грудня 2024 року, складений ФОП [PERSON] , розмір матеріальних збитків, який завдано власнику квартири [ADDRESS] після залиття, яке сталося 25 листопада 2024 року станом на момент складання звіту становить 58458,00 грн. Згідно договру №00629/24 від 12 грудня 2024 року [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] вартість за проведення незалежної оцінки 4800,00 грн, на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт. Згідно платіжної інструкції від 14 грудня 2024 року. Спір між сторонами виник з приводу компенсації відповідачем, як власником квартири завданих позивачу збитків в результаті залиття та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц). Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували його вину у залитті квартири позивача. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їхньої квартири після залиття. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Суд вважає наявний в матеріалах справи Акт №9602 від 25 листопада 2024 року затверджений начальником ОД-507 про залиття, складений уповноважними особами належним та допустимим доказом, в якому міститься інформація про встановлення причин залиття, обсягу пошкодження. Заперечення представника відповідача про відсутність в ньому підпису відповідача, як власниці не може бути підставою для визнання його неналежним або не допустимим доказом. Як пояснила в судовому засіданні позивач, огляд квартири [ADDRESS] проводився в присутності особи, яка проживає в квартирі, який назвався братом власниці. Під час розгляду справи та зібраними у справі письмовими доказами доведений факт залиття 25 листопада 2024 року квартири [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] з вини мешканців квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] , внаслідок протікання шлангу підводу холодної води до мийки на кухні, що є причиною залиття квартири позивача, та є правовою підставою для стягнення з останнього на користь позивача завданих залиттям збитків. Вирішуючи питання про розмір компенсації завданих позивачу збитків суд враховує висновки Звіту про оцінку збитків від 27 грудня 2021 року, складеного ФОП [PERSON] . Будь- яких заперечень щодо визначеного у звіті обсягу завданих залиттям збитків стороною відповідача не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 58458,00 грн. Щодо стягнення на користь позивача компенсації моральної шкоди, приходжу до висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок неодноразового залиття її квартири, належної позивачу на праві спільної часткової власності, пошкодження майна, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, як власниці квартири з приміщення якої відбулось залиття. Позивач перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, спричиняє душевні та матеріальних зусиль й витрат для відновлення стану житлового приміщення. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, яких вона зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, враховуючи процесуальну поведінку сторони відповідача, яка була налаштована на вирішення справи мирним шляхом, що доводилося позицію сторін в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 15000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., що буде достатнім та необхідним для компенсації перенесених моральних страждань позивача, не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідача та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача. Щодо стягнення судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані з проведення експертизи(п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані з проведення експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивачем сплачено 1211,20 грн судового збору за пред`явлення позову та 4800 00 грн за проведення експертної оцінки. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). З відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати, пов`язані з проведення експертного дослідження 4800,00 грн.

Outcome: partial