Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 03 травня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 846398. Відповідно до індивідуальної частини договору № 846398 про надання фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 846398 від 03 травня 2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн, а в свою чергу позичальник, не виконав умови договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. 12 квітня 2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договір про надання фінансового кредиту №. 846398 від 03 травня 2019 року за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора стосовно відповідача. Всупереч умов індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 846398 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором № 846398 від 03 травня 2019 року - 25102,00 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 2262,69 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10384,37 грн. Разом заборгованість становить - 37749,06 грн. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 846398 від 03 травня 2019 року у загальному розмірі 37749,06 грн, яка складається з наступного: сума заборгованості - 25102,00 грн, сума інфляційних втрат - 10384,37 грн., сума 3% річних - 2262,69 грн, а також витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 846398. Згідно з п.1.1 Договору товариство зобов?язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов?язується повернути позику та сплатити проценти за користування Позикою. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. 12 квітня 2018 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов?язується відступити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру прав вимог № 25 до Договору факторингу № 1 від 12 квітня 2018 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за договором № 846398 від 03 травня 2019 року. За приписами ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За ч. 1\~ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).\~ Одночасно положення ч. 1 ст. 509 ЦК України визначають зобов`язання, як правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст. 526 - 530 ЦК України. Позивачем виконано розрахунок суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 12647,02 грн. Судом перевірено правильність розрахунку суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Отже, загальна сума заборгованості становить 37749,06 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитним договором № 846398 від 03 травня 2019 року у розмірі 25102,00 гривень; сума інфляційних втрат у розмірі 10384,37 гривень; сума 3% річних у розмірі 2262,69 грн. Доказів на спростування тверджень позивача відповідачем не надано. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Зі змісту ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Також, при ухваленні рішення відповідно до приписів ст. 265 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України). При поданні позовної заяви позивачем, відповідно до\~Закону України «Про судовий збір», було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджено платіжним дорученням. Оскільки за ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 2422,40 грн судового збору. Окрім того, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать за п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 22 березня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» укладено договір про надання правової допомоги № 33. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) загальна вартість виконаних робіт становить 5000,00 грн. Клопотань відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, наданих у порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України, відповідачем не надано. Отже, на користь позивача підлягають стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved