Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

у лютому 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом, в якому посилається на те, що її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , які мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, через що діти залишились без батьківського піклування та фактично проживають з позивачкою, без реєстрації, з липня 2024 року. До смерті матері діти проживали разом з нею та їх батьком [PERSON] - відповідачем по справі. Позивачка зауважила, що з липня 2024 року і по даний час вона самостійно виховує та матеріально утримує онуків, дбає про їхній духовний та фізичний розвиток, забезпечує їх потреби, створює умови для всебічного розвитку та навчання. При цьому батько дітей участі у їх розвитку та вихованні не приймає взагалі, не цікавиться їх життям та інтересами, успішністю їх навчанням у ліцеї, станом здоров`я не цікавиться та не приймає участі у їх лікуванні, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Разом з цим повідомила, що у період з 06 по 13 грудня 2024 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні та в подальшому проходив додаткові діагностичні обстеження, а тому піклування про хворого онука та витрати на його лікування, обстеження позивачка взяла на себе в повному обсязі. За вказаних обставин, позивачка вважає, що викладене свідчить про те, що батько дітей з липня 2024 року повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своїх синів, повністю переклавши дані обов`язки на позивачку, як бабусю дітей. Позивачка звертає увагу на те, що після смерті матері їх дітей відповідач, як їх батько не взяв на себе відповідальність за їхню подальшу долю, проживає окремо від них, а також неодноразово вчиняв факти домашнього насильства стосовно своєї дружини, свідками чого були діти, що завдано значної шкоди їхньому психологічному стану. Таким чином, позивачка вважає, оскільки відповідач самоусунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей, з метою захисту їх прав та законних інтересів, є доцільним і необхідним вирішення питання позбавлення його батьківських прав. На підставі вищевикладеного, позивачка просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 14.02.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами загального позовного провадження, залучив третю особу за стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, звільнив позивачку від сплати судового збору за подання даного позову, призначив підготовче засідання та зобов`язав виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, як орган опіки та піклування відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача) (а.с. 40,41). Своєю ухвалою від 16.04.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.67). У судовому засіданні позивачка та її представниця наполягали на задоволенні позову, покликаючись на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно синів [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться життям та здоров`ям дітей, їхніми успіхами в навчанні, не допомагає матеріально, навпаки проживає за рахунок дитячих коштів - державної допомоги по втраті годувальника, мами дітей, веде аморальний спосіб життя, а саме зловживає алкогольними напоями. З липня 2024 року діти проживають з бабусею - позивачкою по справі, яка одноособово й забезпечує онуків. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився вдруге та повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином та завчасно, про що свідчить його підпис в поштовому повідомленні про отримання (а.с. 76,84), причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представниця третьої особи вважала доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: [PERSON] та [PERSON] , пояснивши, що батько дітей на контакт зі службою в справах дітей не йде, неодноразово обіцяв виправитися та виконувати батьківські обов`язки відносно синів, працевлаштуватися, проте так і не влаштувався на роботу, кошти на дітей витрачає на власні потреби, дітьми не цікавиться та не надає матеріальної допомоги (а.с.82). Суд, заслухавши позивачку та її представницю, представницю третьої особи, з`ясувавши в присутності психолога думку дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та дослідивши надані письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про шлюб серія [NUMBER] від 03.05.2008, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 28.04.2015 та серії [NUMBER] від 08.07.2009 (а.с. 10-12). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 05.07.2024 (а.с.13). Позивачка [PERSON] , яка після укладення шлюбів спочатку змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , а потім з [PERSON] на [PERSON] , є мамою померлої [PERSON] , про що свідчать надані копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 12.09.1987 року, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 29.12.1991 року та свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 24.10.1998 року (а.с.14,16,18). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №09/07/151 від 09.07.2024 року [PERSON] зареєстрована в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] та разом з нею зареєстрований: [PERSON] , [INFO] - син (а.с. 22). За інформацією з довідки наданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №09.1-07/257 від 18.11.2024 року відомо, що донька [PERSON] - [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] і разом з нею зареєстровані, але на даний час не проживають з дня її смерті: [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - син та [PERSON] , [INFO] - син (а.с.20). Актом обстеження умов проживання [PERSON] №65 від 21.11.2024 року проведеного за участю начальника служби Володарської А.В., спеціаліста 1 категорії [PERSON] та фахівця [PERSON] , в ході якого встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - бабуся, [PERSON] , [INFO] - дід, [PERSON] , [INFO] - онук та [PERSON] , [INFO] - онук, де виявлено, що умови проживання у будинку на момент перевірки: чисто, тепло, для дітей зроблено окреме місце для навчання, мають свої спальні місця, запаси харчування є, їжа наготовлена (а.с.19). Згідно з актом про встановлення факту місця проживання (не проживання) громадян на території Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за адресою: [ADDRESS] від 18.11.2024 року, складеного за участю депутата [PERSON] , в присутності сусідів - свідків: [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] та не проживає за цією адресою на момент обстеження. Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою фактично не проживають (а.с.21). За інформацією з довідки директора Михайлівського ліцею Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Ярославської В. №142 від 16.07.2024 року, яка видана бабусі [PERSON] , учня 4 класу [PERSON] , учня 10 класу [PERSON] про те що батько [PERSON] з педагогами даного ліцею протягом 2023-2024 навчального року не підтримував, успішністю дітей не цікавився, батьківські збори не відвідував, вихованням дітей займалася мати [PERSON] (а.с.23). Відповідно до довідки ДОП СПД №1 ВП №№ Полтавського районного управління ГУНП в Полтавській області Гаврюшенка В. про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПН (ЄО) за №5631 від 18.09.2023 року зазначено, що в ході реагування на повідомлення гр. [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, в ході якої ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався затіяти бійку, на останнього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП та проведено профілактичну бесіду (а.с.31). З наданих копій медичних документів зокрема, виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення «Педіатрія №2» №13075 від 13.12.2024 року, інформації про консультацію у дитячого лікаря - кардіоревматолога в медичному центрі «Медіон» від 04.01.2025 року, інформації про консультацію лікаря-педіатра в медичному центрі «Медіон» від 04.01.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] в період з 06.12.2024 року по 13.12.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» відділення «Педіатрія №2», з діагнозом гостра респіраторна інфекція, ринофарингит, звертався за консультацією до дитячого лікаря - кардіоревматолога, а також за консультацією до лікаря - педіатра, за що ним було сплачено кошти у сумі 630, 00 грн та 1 620,00 грн (а.с.24-28). З характеристики наданої генеральним директором ТОВ «Компанія Фармко» Паламар О. №729 від 08.07.2024 року [PERSON] позивачка по справі працює у вказаному товаристві робітником по благоустрою з 15.09.2014 року та зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.32), отримує дохід на вказаному підприємстві (а.с.33,34). За повідомленням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] відповідач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 11.03.2025 року зазначено, що [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не виявляє бажання приймати участь у їх вихованні, не забезпечує базових потреб дітей, фактично самоусунувся від повноцінного виконання батьківських обов`язків, переклавши їх на бабусю. Вказані його дії співпадають з ознаками викладені у п.2,4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України та п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки він не бере участі у вихованні, не виявляє турботи щодо дітей, не підтримує їх матеріально. За вказаних обставин комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.54-56). У судовому засіданні з`ясовано думку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що він наразі проживає з бабусею - [PERSON] в с.Михайлівка, де й навчається у 11 класі. Батько його життям та навчанням не цікавиться, не відвідує та не телефонує. Він бачив батька коли приїздив до нього щоб взяти грошові кошти - державну допомогу по втраті годувальника, яку на них отримує батько. Проти позбавлення відповідача батьківських прав не заперечував. [PERSON] , [INFO] , повідомив, що він наразі проживає з бабусею та хоче й надалі жити в неї, він навчається в 4-му класі, коли бачив тата, не пам`ятає та коли він телефонує, тато не бере слухавку. Психолог повідомила, що вона працює у школі, де навчаються діти, пояснення дітей щирі та не надумані. Так, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 цієї Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21). Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017, де вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню своїх синів, не піклується про них, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у їхній долі, не створює необхідних умов для їх життя, розвитку та вихованні, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей сторін, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його синів [PERSON] та [PERSON] . Суд уважає що надані позивачкою докази підтверджують наявність обставин, які свідчать, що відповідач не бажає і не має наміру спілкуватися з синами та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, які проживають з бабусею. Позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] сприятиме забезпеченню якнайкращих інтересів дітей та можливості призначення в подальшому їм піклувальника і отримання права на соціальне матеріальне забезпечення з боку держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved