Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 липня 2002 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , під час якого у них народилося троє дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . 27.09.2022 рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти перебувають на утриманні батька, який має стабільний дохід, оскільки проходить службу у Збройних Силах України. Відповідачка безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя, не працює, не займається вихованням і підтримкою дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їх життям, фактично без поважних причин самоусунулася від своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями. У 2020 році [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків притягувалась до адміністративної відповідальності. За неповнолітніми дітьми на час проходження служби батька, здійснює догляд старша дочка [PERSON] , яка є повнолітньою, а також бабуся. Позивач забезпечує дітей всім необхідним, матеріально утримує, оздоровлює і виховує їх не перекладаючи весь тягар виховання на бабусю та старшу дочку. За час проходження позивачем військової служби, відповідачка не відновила свого ставлення до дітей, і надалі не цікавиться їх життям та здоров`ям, які вкрай потребують турботи, любові, а самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, стосунків з дітьми не підтримує, ухиляється від обов`язків по їх утриманню. Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Раніше направила до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Пулинської селищної ради у судове засідання не з`явився, надали суду письмове клопотання, в якому просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як вбачається зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 надано судом роз`яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2024, цифровою копією актового запису про народження з застосунку Дія (а.с.6, 8). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.09.2022, шлюб зареєстрований 20 липня 2002 року виконкомом Ялинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.18-19). Згідно постанови Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.03.2020, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежено усним зауваженням, провадження у справі закрито (а.с.20-21). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] від 09.04.2025, остання проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , свекруха [PERSON] , [INFO] , свекор [PERSON] , [INFO] [PERSON] ніде не працює, схильна до вживання спиртних напоїв, по три, чотири дні не буває вдома, вихованням дітей не займається (а.с.22). Згідно довідки-характеристики №38 від 09.04.2025, виданої Ялинівським старостинським округом Пулинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , на території округу не працює, схильна до вживання спиртних напоїв, інших компрометуючих матеріалів на неї немає (а.с.23). З довідки №163 від 25.03.2024, вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі в ДНЗ "Центр сфери обслуговування м.Житомира" за регіональним замовленням з 01.09.2022 по 13.02.2026 (а.с.24). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] , загальна сума доходу за період з 01.10.2024 по 31.03.2025 становить 906475,46 грн. (а.с.41). 16.05.2025 виконавчим комітетом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області прийнято рішенням №1210, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей: [PERSON] , [PERSON] (а.с.54). У висновку органу опіки та піклування Пулинської селищної ради від 16.05.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , зазначено, що рішенням суду від 27.09.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З того часу діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком у батьків останнього по [ADDRESS] , де також проживала і [PERSON] . Остання зловживає спиртними напоями, систематично залишає дітей та йде з будинку, а вихованням дітей не займається. Батько повністю забезпечує матеріальне утримання дітей, а мати в матеріальному забезпеченні дітей участі не бере, так як ніде не працює. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не забезпечує раціонального повноцінного харчування, не приділяє належної уваги вихованню дітей. Орган опіки та піклування Пулинської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.55-57). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] є їх матір`ю, яка на протязі більше трьох років постійно зловживає алкогольними напоями, ніде не працює та участі у вихованні, матеріальному, медичному забезпеченні дітей не бере, їх здоров`ям, а також навчанням не цікавиться. Разом з матір`ю та батьком проживали до початку повномасштабної війни по [ADDRESS] . Батько періодично, на три місяці, їздив за кордон на заробітки і на ці кошти утримував всю родину, а мати в цей час запивала по сім-десять днів і не ночувала дома, а тому родиною доводилось опікуватись бабі [PERSON] , з їх допомогою, яка також проживає в селі Ялинівка. Після початку повномасштабної війни, вони з матір`ю та братом в березні 2022 року поїхали до батька в Польщу, де пробули декілька місяців і в травні 2022 року повернулись назад в Україну та перейшли проживати до баби та діда по [ADDRESS] . Після повернення в Україну, батька в 2022 році мобілізували і на даний час він проходить військову службу в ЗСУ. Мати все частіше почала заходити в тривалі запої і по декілька тижнів не з`являлась дома, а коли приходити то п`яна і влаштовувала сварки, обзивала всіх, била молодшу дочку та викрадала гроші. На їх прохання пройти лікування від алкоголізму не реагує і не вважає себе хворою. Фактично весь час матеріально дітей забезпечує батько, який і виховував дітей, а після його мобілізації, вихованням дітей займалась [PERSON] , як старша сестра та баба [PERSON] . Мати здає в оренду земельну ділянку, однак отримані гроші пропиває і дітям нічим не допомагає, а навпаки в сина забирає гроші, які йому дають на харчування в школу. Уже більше двох місяців матір взагалі не бачили і де вона знаходиться їм не відомо. За їх наполяганням, батько ініціював питання про позбавлення матері батьківських прав, що вони також підтримують. [PERSON] також повідомила, що з 2022 року навчається в коледжі в м.Житомирі, однак мати ні її навчанням, ні брата не цікавиться, на батьківській збори не приходить, а всім опікуються за тимчасової відсутності батька старша сестра та баба. [PERSON] під час допиту в суді показала, що відповідачка є її невісткою, яка після одруження з сином [PERSON] ніде не працювала, а періодично зловживала алкогольними напоями, заходячи в довготривалі запої. Син із сім`єю проживали в одному із нею селі Ялинівка , однак окремо та в будинку, який належить родичці невістки. Після початку війни [PERSON] з дітьми поїхали в Польщу до сина, де знаходились не довго та повернулись в Україну і стали проживати в неї. Сина мобілізували в ЗСУ, а відповідачка почала дуже пити, дома не ночує, а коли приходить то перебуває в стані сп`яніння, вчиняє конфлікти, сварки, викрадає гроші. [PERSON] дітей ненавидить, обзиває їх, пригрозила сину, що якщо він не буде віддавати їй гроші, що йому дають, то вона забере його від батька, а тому [PERSON] боїться матері і гроші не витрачає, а віддає їй. Відповідачка станом здоров"я, навчанням, життям дітей не цікавиться, шкільні збори не відвідує, матеріально не забезпечує, з дітьми фактично не проживає, не спілкується, постійного місця проживання не має, де вона знаходиться родині не відомо. Матеріально дітей забезпечує батько, який кошти пересилає старшій дочці, а вона з останньою займається вихованням та опікується навчанням [PERSON] та [PERSON] . Дітям соромно за таку матір, а тому вони і наполягали, щоб батько звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку. Судом встановлено, що на час звернення 10.04.2025 до суду позивача [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] , була неповнолітньою, а повноліття досягла [INFO] уже під час судового розгляду справи. Чинне законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема відносини батьків та дітей, визначає коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей. Досягаючи повноліття, особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/матір`ю та сином/дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків та дитини. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки щодо неї, які ґрунтуються на їх кровному спорідненні. Із повноліттям дитини "з`являються" права батьків на утримання з боку повнолітніх сина/дочки та виникають відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав є спадкоємцями за законом своєї дитини. Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином/дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та матір, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина/дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому, та відповідатиме принципам розумності й справедливості. Правові наслідки позбавлення батьківських прав поширюються і на правовідносини, які виникають після досягнення дитиною повноліття. Факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття. Досягнення дитиною повноліття під час розгляду цивільної справи судом не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, який суд враховує при прийняті рішення у справі. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19. Показання допитаних у суді свідків та досліджені у справі докази свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей, так як умисно самоусунулася та не піклується про їх фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, підготовку до самостійного життя, при тому, що позивач здійснює виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у зв`язку зі збройною військовою агресією російської федерації та в повній мірі не може брати участь у вихованні дітей. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, дітей не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ними; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, навчанням не цікавиться, матеріально не забезпечує. Відповідачка не бажає змінити свою поведінку по відношенню до дітей та дотримуватись своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, а тому суд з метою захисту інтересів дітей має застосувати такий крайній захід, як позбавлення відповідачки батьківських прав. Враховуючи наведене, оцінивши всі встановлені обставини, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] щодо її повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За правилами ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка не утримує своїх дітей і не бажає цього робити, а тому позовні вимоги в частині стягнення з неї на користь позивача аліментів підлягають задоволенню. Враховуючи, що за станом здоров`я відповідачка є працездатною, щороку отримує плату за передачу в оренду земельної ділянки, може надавати таку матеріальну допомогу, інших осіб на утриманні не має, суд вважає стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн. сплаченого ним судового збору за подання до суду позову про позбавлення батьківських прав. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідачки у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved