Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2109051918680, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало [PERSON] кредит у розмірі 2\~300,00 грн у порядку та на умовах, визначених договором. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання. 01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021 станом на 30.11.2021 становив 41\~221,98 грн, з яких: 2\~300,00 грн\~ заборгованість за кредитом, 38\~921,98 грн заборгованість за процентами. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18\~837,00 грн, в тому числі: 2\~300 грн сума заборгованості за кредитом, 16\~537,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», останнє набуло прав вимоги до відповідача по договору про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021 в сумі 40\~006,20 грн, яка складається з: 2\~300,00 грн заборгованості за кредитом, 16\~537,00 заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021, 21\~169,20 грн заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 30.03.2022. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по договору про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021 у розмірі 40\~006,20 грн, з яких: 2\~300,00 грн заборгованість за кредитом, 37\~706,20 заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Крім того указує, що 15.02.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 513722, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» надало [PERSON] кредит у розмірі 15 000,00 грн у порядку та на умовах, визначених договором. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач належним чином умови договору не виконувала. 26.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 513722 від 15.02.2021, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 513722 від 15.02.2021, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості за договором № 513722 від 15.02.2021станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 37\~923,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 14 660,09 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22\~034,63 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 1 229,03 грн. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по договору про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021 та по договору про надання фінансових послуг № 513722 від 15.02.2021 в загальній сумі 77\~929,95 грн, з яких 16\~960,09 заборгованість за основними зобов`язаннями (за тілом кредиту), 59\~740,83 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1\~229,03 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. У судовому засіданні представник ТОВ «Коллект Центр» позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про розгляд справи шляхом направлення судової повістки адресу її зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від неї до суду не надходило. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а також ураховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2025 року, зазначеною у протоколі судового засідання, постановлено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2109051918680. Згідно з п. 1.1 договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 2 300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору, його додатків та правил. Пунктом 1.3 договору визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 1.4.1 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Відповідно до п. 1.4.2 договору в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. За приписами п. 4.2 договору реальна річна процентна ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4.а) договору 730 відсотків річних (або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. б) договору 1 302,36 відсотків річних (або 1 306 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. в) договору 1 711,7 відсотків річних (або 1 769,68 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. 1.4. г) договору 2 735,45 відсотків річних (або 2 743,05 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). У додатку № 1 до кредитного договору, яким є заява-анкета (для отримання кредиту), відповідач [PERSON] просила товариство надати їй кредит на особисті потреби у розмірі: 2 300,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 2 300,00 грн та сплатити проценти у розмірі 736,00 грн. Перерахування грошових коштів відповідачу за договором № 2109051918680 від 31.03.2021 підтверджується довідкою, виданою 04.07.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Товариству з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МК» на підставі договору про організацію переказів грошових коштів, згідно з якою було здійснено переказ грошових коштів. Деталі транзакції: Номер картки [NUMBER] , Власник карти (емітент) банк Commercial Bank PrivatBank, Категорія карти Visa, Час запиту 31.03.2021 17:35:15, Номер договору згідно з інформацією від кредитора 2109051918680, Сума 2\~300, Валюта UAH. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на 01.12.2021, загальна заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2109051918680 від 31.03.2021 становить 18 837,00 грн, з яких тіло кредиту 2\~300,00 грн, проценти 16 537,00 грн. 01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2109051918680 від 31.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 18 837,00 грн, з яких тіло кредиту 2 300,00 грн, проценти - 16\~537,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості становить 40\~006, 20 грн, з яких заборгованість за основною сумою 2 300,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 16 537,00 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору 21 169,20 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2109051918680 від 31.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Згідно з реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 40\~006,20 грн, з яких заборгованість за основною сумою 2 300,00 грн, проценти 37\~706,20 грн. Що стосується вимог позивача за кредитним договором № 2109051918680 від 31.03.2021, суд зазначає таке. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктами 6, 7 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договір від 31.03.2021 № 2109051918680 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора D2. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачем коштів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У цій справі позивач довів факт перерахування коштів за кредитним договором, а відповідач не надала доказів на погашення боргу, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2 300 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитом слід зазначити таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18) (пункт 107); можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 16 537 грн. Однак згідно із умовами договору строк кредитування становить 16 днів з моменту отримання кредиту, при цьому згідно з графіком платежів проценти за користування кредитом за період з 31.03.2021 по 15.04.2021 становлять 736, 00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у період строку кредитування з 31.03.2021 по 15.04.2021 у розмірі 736,00 грн. Решта нарахованих відсотків позивачем, починаючи з 16.04.2021 не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування здійснено за межами строку кредитування, і позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України. Отже, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором № 2109051918680 від 31.03.2021 підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 3 036 грн (2 300,00 + 736,00). Щодо договору № 513722 від 15.02.2021, суд зазначає таке. Встановлено, що 15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 513722, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 15 000 грн, зі сплатою процентів, строк кредиту 730 днів, термін повернення 15.02.2023. Відповідно до п. 2.1. договору, кредит видається в сумі 12 000 грн на користь споживача, а решта 3 000 грн оплата виконання зобов`язань споживача зі сплати процентів за перший день користування кредитом. Пунктом 1.5. договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) -25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту- 85%річних. [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів до договору. 15.02.2021 ТОВ «Слон кредит» перерахувало [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією № 4540. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Слон Кредит» станом на 15.02.2023, загальна заборгованість за договором № 513722 від 15.02.2021 становить 22\~697,35 грн, з яких тіло кредиту 14\~660,09 грн, проценти 8\~037,26 грн. 26.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 513722 від 15.02.2021, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 22\~697,35 грн, з яких тіло кредиту 14\~660,09 грн, проценти 8\~037,26 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № № 513722 від 15.02.2021, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] . Згідно з реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 36\~694,72 грн, з яких заборгованість за основною сумою 14\~660,09 грн, проценти 22\~034,63 грн. Згідно листа від 23.04.2025 №20.1.0.0.0/7-2504415/55571-БТ на виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). До вказаного листа надано виписку за рахунком, відповідно до якої 31.03.2021 відповідачу зараховано 2 300,00 грн та 15.02.2021 відповідачу зараховано 12 000,00 грн. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту договору факторингу №26-11/2021 від 26.11.2021, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт капітал» слідує, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників (п. 2.3. договору факторингу №26-11/2021). За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.4. договору факторингу №26-11/2021). Укладанням цього договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, а також гарантує, що строк платежу за рахунками за договорами про надання фінансових послуг настав (п.п. «в». 3.1. договору факторингу №26-11/2021). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №26-11/2021, клієнт відступив факторові право вимоги заборгованості до боржників клієнта на умовах передбачених договором факторингу №26-11/2021 від 26.11.2021, згідно наступного реєстру, в т.ч. до [PERSON] , загальна сума заборгованості 22\~697, 35 грн, з яких: 14\~660, 09 тіло кредиту; 8\~037, 26 грн заборгованість по процентах. Отже, ТОВ «Слон Кредит» передав ТОВ «Вердикт Капітал», а останній в свою чергу передав ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до [PERSON] виключно в частині заборгованості на суму 22\~697, 35 грн, з яких: 14\~660, 09 тіло кредиту; 8\~037, 26 грн заборгованість по процентах. Отже, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором № 513722 від 15.02.2021 підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 22\~697, 35 грн (14\~660, 09 +8\~037, 26). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, понесені ним при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 999,85 грн. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 17\~000 грн. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму пропорційності. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 220 від 30 липня 2024 року, прайс-лист, акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06 серпня 2024 року, платіжну інструкцію від 13 серпня 2024 року № 0453990000 про оплату послуг за надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 2024 про надання правової допомоги в сумі 136 000 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial