Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №27.06.2024-100000991 від 27 червня 2024 року у розмірі 8511 грн. 58 коп. та понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що 27 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27.06.2024-100000991, шляхом підписання останньою електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, за умовами якого [PERSON] надано кредит у розмірі 4000 грн. строком на 70 днів, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, водночас відповідачка зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2024 року в останньої виникла заборгованість за наданим кредитом, що становить 8511 грн. 58 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3886 грн. 05 коп., по процентах в розмірі 2945 грн. 53 коп. та по неустоці в розмірі 1680 грн. Представник позивача Шабатин Н.А. в судове засідання не з`явилася, одночасно із позовними вимогами просить про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Також додатково зазначила, що намагалася із позивачем врегулювати спір в позасудовому порядку, однак її численні заяви та звернення залишилися без відповіді. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 13 травня 2025 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 04 червня 2025 року. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 червня 2025 року, за клопотання відповідача відповідача. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048\~ЦК України). За змістом ст.ст.\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями ст.1055\~ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі ст.12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.ст.526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Положеннями ст.ст.12, 81\~ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №27.06.2024-100000991, шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), у відповідності до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора Е234. За умовами вказаного договору, кредитодавець (позивач) зобов`язався надати позичальнику (відповідачці) кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник (відповідачка) зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заявки від 27 червня 2024 року, яка є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачці надано кредит у розмірі 4000 грн. строком на 70 дні. Крім того, сторонами погоджено всі інші істотні умови договору, зокрема дату повернення кредиту, відсотки за користування кредитом, графік платежів. ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 4000 грн., перерахувавши такі на картковий рахунок останньої, що підтверджується квитанцією сервісу LiqPay ID платежу: 2481532894 про перерахунок коштів за кредитом та довідкою про стан заборгованості, водночас [PERSON] , отримавши кредит, зобов`язання за укладеним договором не виконала. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] складає 8511 грн. 58 коп., з яких: 3886 грн.\~05 коп. основний борг, 2945 грн.\~53 коп. проценти за період з 27 червня 2024 року по 04 вересня 2024 року, 1680 грн. неустойка. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилилася від сплати заборгованості за таким, поданий позивачем розрахунок відповідачкою не спростовано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №27.06.2024-100000991 від 27 червня 2024 року у розмірі 6831 грн. 58 коп., з яких: 3886 грн.\~05 коп. основний борг, 2945 грн.\~53 коп. проценти за період з 27 червня 2024 року по 04 вересня 2024 року. Водночас, при вирішенні вимоги позову про стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 1680 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2\~ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи наведене, стягнення неустойки у заявленому позивачем розмірі за кредитним договором, укладеним між сторонами 27 червня 2024 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому в цій частині позову необхдно відмовити. Окрім цього, на підставі ст.141\~ЦПК України з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1944 грн. 27 коп., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved