Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18 березня 2025 року через свого представника, адвоката Діброву К.Ю., \~звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» далі /ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ»/, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 лютого 2024 року вона була прийнята на посаду оператора заправних станцій ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ», що підтверджується записом у трудовій книжці № 29 від 20 лютого 2024 року, наказ від 19 лютого 2024 року №49-к/с. Наказом ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» № 411-к/с від 31 грудня 2024 року «Про звільнення працівників» її було звільнено з роботи за згодою сторін. Згідно розрахункового листка по заробітній платі за грудень 2024 року на момент звільнення відповідач мав виплатити їй 24099,89 грн., в тому числі грошову компенсацію за 7 календарних днів щорічної основної відпустки в сумі 3032,90 грн. Проте з нею не було проведено розрахунку, що і стало підставою для звернення до суду та стягнення грошової компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати за період з 01 січня 2025 року до 16 січня 2025 року в сумі 6932,32 грн. З 17 січня 2025 року вона зареєстрована в Охтирській філії Сумського обласного центру зайнятості. Представник позивачки та позивачка а в судове засідання не прибули, представник подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 83/. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав /а.с. 68, 76, 81/. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалось. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Норми ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка\~ [PERSON] \~у період з 20 лютого 2024 року по 31 грудня 2024 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем\~\~ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ», та відповідно до наказу № 441- к/с від 31 грудня 2024 року була звільнена з роботи за згодою сторін за п.1\~ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу /а.с. 17, 21-24/. Актом Північно-східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці № ПНС/СМ/1605/217 від 30 січня 2025 року встановлено, що наказом від 31 грудня 2024 року № 411-К/С [PERSON] звільнено 31 грудня 2024 року з роботи з посади оператора заправних станцій за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно цього наказу [PERSON] належало до виплати грошова компенсація за 7 календарних днів щорічної основної відпустки. Відповідно до розрахункового листка за грудень 2024 року [PERSON] при звільненні належали до виплати розрахункові кошти в сумі 22424,66 грн, які не були виплачені в день звільнення 31 грудня 2024 року. Належні розрахункові кошти станом на 30 січня 2025 року не виплачені /а.с. 56-63/. Статтею 43 Конституції України\~гарантовано, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша\~статті 117 КЗпП України). Так в день звільнення позивачці ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України. З копії розрахункового листка ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» за грудень 2024 року слідує, що сума, яка належить до виплати [PERSON] складає 24099,89 грн /а.с. 14/. Відповідно до розрахунку заборгованості із заробітної плати, компенсації за відпустку та за час затримки виплати від 17 березня 2025 року, наданого представником позивачки, адвокатом Дібровою К.Ю., заборгованість ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» перед « [PERSON] становить 34063,86 грн, з яких: за листопад 2024 року 11844,00 грн, за грудень 2024 року 12254,64 грн, грошова компенсація за 7 календарних днів щорічної основної відпустки 3032,90 грн, грошова компенсація заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати за період з 01 січня 2025 року до 16 січня 2025 року 6932,32 грн з розрахунку (3032,90 / 7 * 16 = 6932,32 ) /а.с. 9/. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~та ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Оскільки відзив на позовну заяву відповідач не подав, зазначена сума заборгованості по заробітній платі позивачки відповідачем не спростована. Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка при подачі вказаного позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved