Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

17 березня 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги ТОВ «Споживчий центр» обґрунтувало тим, що 15.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 15.03.2023-100001262 про надання кредиту (Далі - Договір кредиту, Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Споживчий центр» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., строк кредитування 42 дні, фіксована незмінна процентна ставка («економ») у розмірі 2% за один день користування кредитом застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно; процентна ставка «стандарт» - 3% всього строку, окрім первинного періоду та періоду застосування процентної ставки «економ». ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника, який Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. До теперішнього часу свої зобов`язання за Кредитним договором № 15.03.2023-100001262 Позичальник [PERSON] належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких враховано у розрахунку заборгованості за Договором № 15.03.2023-100001262, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором на загальну суму 1960,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на те, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 14.03.2025 року утворилась заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 15.03.2023-100001262 про надання кредиту, в розмірі 11900,00 грн. що складається із: суми заборгованості по тілу кредиту - 7000,00 грн., суми заборгованості по процентах - 4900,00 грн. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» зазначену вище заборгованість за Кредитним договором № 15.03.2023-100001262 та понесені судові витрати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, який надійшов до суду року 02 квітня 2025 року. У відзиві зазначив, що відповідач категорично заперечує що між сторонами було укладено договір, кредитні кошти вона не отримувала, а тому повністю заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів, що під час укладення договору відповідач проходила верифікацію, не надано даних про те що особа відповідача була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, тобто відсутні докази укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних [PERSON] 10 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що між сторонами 15.03.2023 року був укладений кредитний договір №15.03.2023-100001262 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Відповідач підписала документи, що складають кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний нею як фінансовий - 0970108082, відповідач не заперечувала, що вказаний засіб зв`язку належить їй або що на час укладення спірного договору вона втратила вказаний засіб зв`язку. Видача кредитних коштів відповідачу була здійснена на картковий рахунок, номер якого було зазначено нею у заявці про видачу кредиту, що підтверджується відповідною квитанцією. Стороною відповідача, зазначено про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, однак не надано виписки по рахунку відповідача в банківській установі, у тому числі за карткою, зазначеною в договорі кредиту. Таким чином ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, у зв`язку із чим представник позивача просив заявлені позовні вимоги задовольнити повністю. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача у позовній заяві просив суд розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Представник відповідача адвокат Стецюк Ю.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. 15.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір (оферта) №15.03.2023-100001262, пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору підписана обома сторонами в електронній формі шляхом накладення електронного підпису, зі сторони позичальника одноразовим ідентифікатором Н596. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 12-13) у п.1.1-1.3, ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України. Дата набрання чинності пропозицією (офертою) 15.03.2023, дата та час укладення 15.03.2023 13:53. Згідно з п.п. 2.1-2.2 пропозиції укладення кредитного договору (оферта), електронний кредитний договір, частиною якого є ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів які містять всі його істотні умови: - дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); - заявка сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода) отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону вказаний при його ідентифікації на сайті. Згідно з п.3.1 пропозиції, за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.3 пропозиції визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною цієї оферти. Відповідно до умов заявки (а.с. 13 зворот-14), електронний кредитний договір укладається в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомилась 15.03.2023 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-okompanii, згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору №15.03.2023-100001262 від 15.03.2023 року [PERSON] надається кредит на таких умовах: Дата надання/видачі кредиту 15.03.2023. Сума кредиту: 7000,00 грн. Строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 25.04.2023. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день наступний за днем сплати позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу та закінчується через 14 днів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до умов заявки [PERSON] електронним платіжним засобом для перерахунку коштів вказала [NUMBER], а фінансовим номером телефону: [NUMBER] Довідкою ТОВ «Старт-мобайл» №04.04/25-6 від 04.04.2025 року підтверджується, що на номер абонента [NUMBER] 15.03.2023 року о 13:47:18 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: Код ШвидкоГроші: [NUMBER] ». (а.с. 49 зворот). Видача кредитних коштів за договором кредиту № 15.03.2023-100001262 підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» з системи «LiqPay», ID платежу 2247286458, відповідно до якої 15.03.2023 року було успішно перераховано кошти в розмірі 7000 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 8). Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. До відповіді на відзив також було додано візуальну форму послідовності дій учасників щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] щодо укладення Кредитного договору № 15.03.2023-100001262 в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 39). [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за Договором № 15.03.2023-100001262, тому станом на 14.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 11900,00 грн. що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості за процентами - 4900 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 7 зворот). Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року N 127/33824/19. На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір в електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором. Сторони договору узгодили розмір кредиту, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне) виконання. Разом з тим, [PERSON] неналежно виконувала зобов`язання за кредитним договором, тому заборгованість відповідача перед позивачем становить 11900,00 грн. що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості по процентах - 4900,00 грн. Посилання представника відповідача про неналежну ідентифікацію відповідача при її реєстрації суд розцінює критично. Із наданих суду матеріалів справи вбачається, що відповідач ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши ТОВ «Споживчий центр» свої персональні дані, подала заявку на отримання кредиту та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на вебсайті товариства проведена відповідно до закону, оскільки [PERSON] передала кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, що підтверджується анкетою-заявою (а.с. 7), дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, які вказані в заявці. (а.с. 13 зворот-14). Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору, з позовом про визнання спірного договору недійсним в цілому або в його частині до суду відповідач не зверталась, таких вимог в рамках даної цивільної справи на заявляла. При цьому суд враховує, що відповідач, маючи доступ до власного банківського рахунку не надала суду в якості доказу довідку з банку про неналежність їй картки, яка вказана в спірному кредитному договорі як платіжний засіб, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості. Суд розцінює таку поведінку відповідача як спробу відповідача уникнути відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, наданий суду відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, наданого суду розрахунку заборгованості та факту отримання відповідачем грошових коштів. Виходячи з аналізу наведених норм Закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved