Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов обгрунтовано наступним. 12.06.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4423228, за умовами якого позикодавець перерахував позичальнику грошові кошти на банківський картковий рахунок. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які оформлюються згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Підписаний сторонами акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників №21 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29292,56 грн., з яких 5003,25\~грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24289,31 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первісного кредитора ні на рахунки нового кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Також, 02.06.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78999271, за умовами якого позикодавець перерахував позичальнику грошові кошти на банківський картковий рахунок. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які оформлюються згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Підписаний сторонами акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 43546,00 грн., з яких 7636,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 35910,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первісного кредитора ні на рахунки нового кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Також, 01.11.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01197-11/2023, за умовами якого кредитодавець перерахував позичальнику грошові кошти на банківський картковий рахунок. 21.03.2024 між ТОВ «Аванс Креди» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21032024 за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які оформлюються згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Підписаний сторонами акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників від 21.03.2024 до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15925,00 грн., з яких 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12425,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первісного кредитора ні на рахунки нового кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 88763,56 грн., а також понесені судові витрати. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Скользнєвою В.В. подано письмові пояснення (а.с. 79-85), відповідно до яких. 1. Щодо кредитного договору №4423228: 12.06.2023 р. між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»та [PERSON] було укладено Договір Позики №4423228 на суму 10 000,00 грн. Вказаний договір містить наступні істотні умови: - Сума позики 10 000,00 грн.; - Строк позики 30 днів; - Процентна ставка(фіксована) 2,50%; В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором №4423228 в розмірі 29 292,56 грн., з яких: - 5 003,25 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 24 289,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1.1. Щодо неналежних доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором: В своїй позовні заяві Позивач посилається на те, що 14.06.2021 р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно з Додатку №2, після того Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набував відповідні Права Вимоги. Однак, матеріали справи не містять реєстру права вимоги з конкретною сумою боргу на дату відступлення права вимоги. Вважає, що до Позивача не перейшло належним чином право вимоги, адже звертаємо увагу суду, що договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» №14/06/21 було укладено 14.06.2021 р. в той час, коли кредитний договір між ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» та [PERSON] було укладено 12.06.2023 р., тобто більше ніж на 2 роки раніше, а ніж було укладено спірний договір Позики. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 у справі N 906/1174/18. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі N761/33403/17 (провадження N61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п. 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі N910/12525/20, п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі N910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі N6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі N761/33403/17 від 22.04.2021. Отже, враховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 1.2 Щодо неналежних документів наданих до позовної заяви: в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. У матеріалах справи міститься посилання на такі загальні умови на веб-ресурсах кредиторів. Разом з тим, розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори, які мають права адміністратора сайту та можливість у будь-який час, в односторонньому порядку, вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню. Саме тому такі не підтверджують, що позичальник ознайомився в момент укладення кредитного договору саме з тими, а не іншими умовами. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісним кредиторам, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому Позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення. Так, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі №161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком». Таким чином, за наявними розрахунками позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Отже, Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. 1.3.Щодо строку договору: За змістом вказаного Договору позики встановлено істотні умови договору, знижену процентну ставку по Договору, процентну ставку за понадстрокове користування позикою, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, порядок повернення кредиту та сплати процентів, відповідальність сторін, порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору, порядок взаємодії за договором. Пунктом 2.2. Договору визначено одну з істотних умов цього договору, а саме умова про строк. Так, у тексті Договору зазначено: «Строк позики 30 днів». У позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає правомірним нарахування відсотків у розмірі 24 289,31 грн. У п. 2.4. Договору №4423228 від 12.06.2023 р., встановлено орієнтовну загальну вартість кредиту у розмірі 12 625,00 грн., що включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2 625,00 грн. та суму Кредиту у розмірі 10 000,00 грн. Жодних договорів пролонгацій користування Позики Відповідачем не передбачено, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію договору Позики №4423228 з наявним електронним підписом. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Абз 4) ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" зазначається, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Вказаний абзац не передбачає можливості автоматичної зміни строку кредитування та відповідно, строку нарахування відсотків. Відповідно до усталеної судової практики, після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. 2. Щодо кредитного договору №78999271: 02.06.2023 р. між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»та [PERSON] було укладено Договір Позики №78999271 на суму 12 000,00 грн. Вказаний договір містить наступні істотні умови: - Сума позики 12 000,00 грн.; - Строк позики 30 днів; - Процентна ставка(фіксована) 2,50%; В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором №78999271 в розмірі 43 546,00 грн., з яких: - 7 636,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 35 910,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; В матеріалах справи відсутні належні розрахунки заборгованості за цим договором з яких можна було б встановити за який період з`явились такі відсотки та станом на який день така сума була нарахована. В матеріалах справи і по цьому кредитному договору також відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів зокрема виписки за картковими рахунками позичальника або банківської квитанції про перерахування коштів. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. 2.1. Щодо неналежних доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором: В своїй позовні заяві Позивач посилається на те, що 14.06.2021 р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно з Додатку №2, після того Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набував відповідні Права Вимоги. Однак, матеріали справи не містять реєстру права вимоги з конкретною сумою боргу на дату відступлення права вимоги. Вважає, що до Позивача не перейшло належним чином право вимоги, адже звертаємо увагу суду, що договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» №14/06/21 було укладено 14.06.2021 р. в той час, коли кредитний договір між ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» та [PERSON] було укладено 02.06.2023 р., тобто більш ніж на 2 роки раніше, а ніж було укладено спірний договір Позики. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 у справі N 906/1174/18. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі N 761/33403/17 (провадження N 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п. 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі N 910/12525/20, п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі N 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі N6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі N761/33403/17 від 22.04.2021. Отже, враховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 2.2. Щодо строку договору: За змістом вказаного Договору позики встановлено істотні умови договору, знижену процентну ставку по Договору, процентну ставку за понадстрокове користування позикою, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, порядок повернення кредиту та сплати процентів, відповідальність сторін, порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору, порядок взаємодії за договором. Пунктом 2.2. Договору визначено одну з істотних умов цього договору, а саме умова про строк. Так, у тексті Договору зазначено: «Строк позики 30 днів». У позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає правомірним нарахування відсотків у розмірі 35 910,00 грн. У п. 2.3. Договору №78999271 від 02.06.2023 р., встановлено орієнтовну загальну вартість кредиту у розмірі 14 700,00 грн., що включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2 700,00 грн. та суму Кредиту у розмірі 12 000,00 грн. Жодних договорів пролонгацій користування Позики Відповідачем не передбачено, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію договору Позики №78999271 з наявним електронним підписом. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Абз 4) ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" зазначається, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Вказаний абзац не передбачає можливості автоматичної зміни строку кредитування та відповідно, строку нарахування відсотків. Відповідно до усталеної судової практики, після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. 3. Щодо договору позики №01197-11/2023: 01.11.2023 р. між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено кредитний договір №1197-11/2023 на суму 3 500 грн. Вказаний договір містить наступні істотні умови: - Сума кредиту 3 500,00 грн.; - Строк кредиту 360 днів; - Процентна ставка 2,50% в день; Із позовної заяви відповідачу стало відомо, що позивач вимагає повернення непогашеної заборгованості за кредитним договором №01197-11/2023 в розмірі 15 925,00 грн., що складається з: - 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12 425,00 грн. заборгованість за відсотками; У разі недостатності суми здійсненого клієнтом платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у такій черговості: - у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. На підставі вищевикладеного, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 94-100), у якій викладено наступну позицію. ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом Відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. У відповідності до умов Кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитних договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Зауважуємо, що для укладення Кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті Первісного кредитора Позичальником ВЛАСНОРУЧ! Таким чином, Кредитні договори підписані Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення Кредитного договору, підлягають виконанню. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання Кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості. Відповідно до умов Кредитних договорів, кошти надані Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора [NUMBER] . Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - Є БАНКІВСЬКОЮ ТАЄМНИЦЕЮ. Тому, Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі №381/1311/23 від 25.06.2024) Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена Позивачем теза про отримання Відповідачем грошових коштів за умовами Кредитних договорів не доведена, при цьому сам Відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично Відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що Позивач не довів його належним чином. Однак, звертаємо увагу, що суд при розгляді справи повинен оцінювати сукупно як матеріали справи надані сторонами, так і процесуальну поведінку сторін. Велика Палата ВС у свої практиці неодноразово підкреслювала, що принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Слід звернути окрему увагу суду, на особливості доказування в цивільному процесі та наголошуємо на тому, що сторона Відповідача побудувала свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27.05.2020 по справі №2-879/13 (провадження №61- 10802св18). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс….» Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитними договорами, які були передані Первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. У відповідності до умов Договорів факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Позичальником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Первісним кредитором за окремим запитом Позивача. З метою надання вичерпної інформації по справі Позивач звернувся до Первісних кредиторів з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Позичальнику за Кредитним договором. Станом на 28.10.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надходило відповіді від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Аванс Кредит» на підтвердження перерахування коштів/надання розрахунків заборгованості. З огляду на те, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі Позивачу встановлено обмежений строк на надання відповіді на відзив, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що ним вжито всіх заходів для отримання додаткової інформації. У разі надходження запитуваних доказів їх невідкладно буде направлено до суду шляхом подання клопотання про долучення доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. В разі ненадання доказів та недостатності пояснень, Позивач не заперечує проти залучення Позикодавця/Первісного кредитора до розгляду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, для витребування необхідних доказів та надання пояснень по справі. Також слід зазначити, що перерахування коштів на платіжні карти Відповідача за Кредитними договорами було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Первісного кредитора загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. З метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів PCI DSS, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в платіжних системах міститься лише перші шість та останні чотири цифри номера карти. Інформацію про повний номер платіжної карти мають банкиемітенти платіжних карток (з параметрами: Номер картки). Для цього необхідно надати відомості про транзакції, які містяться в інформаційній довідці/листі/квитанції наданого платіжним сервісом. За наданими параметрами Банк-емітент платіжної картки зможе повністю ідентифікувати отримувача. Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88. У п. 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Згідно п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку Позичальника, всі правовідносини між Позичальником, Первісним кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Слід зазначити, що надані додаткові розрахунки заборгованості за Кредитним договором є складеними Первісним кредитором, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Нарахування відсотків. У відповідності до умов Кредитних договорів передбачені умови та строки нарахування відсотків. Підписавши дані договори сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення Кредитних договорів, на таких умовах шляхом підписання Кредитних договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Кредитного договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитних договорів не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов Кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження Відповідача із всіма умовами Кредитних договорів, враховуючи і нарахування відсотків. Також слід зазначити, що у Кредитних договорах, підписаних Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Первісного кредитора, а також отримав від Первісного кредитора до укладення Кредитного договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та знаходяться у загальному доступі в мережі інтернет. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту Відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння змісту Кредитного договору або незгоди з умовами Кредитного договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання, до суду зі сторони Відповідача не надавалося. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання кредитного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши Кредитні договори, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням Кредитного договору. В Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.02.2024 у справі №911/94/23 зазначено: «… договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони. Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд…» Також, слід зазначити, що у Постанові від 26.06.2018 по справі №910/9072/17 Верховний Суд виклав правову позицію відповідно до якої за приписами статей 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тобто, Кредитні договори діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії Кредитного договору. Також, наголошує на тому, що за весь період перебування права вимоги по Кредитним договорам у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за Кредитними договорами, яка була нарахована Первісними кредиторами на дату відступлення права вимоги до Позивача. Слід зазначити, що жодна вимога про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Відповідачем умови Кредитних договорів не виконувались отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кожного Кредитного договору є правомірним, а Відповідач жодним чином не позбавляється від обов`язку виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Перехід прав вимоги. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Окрім цього, слід зауважити, що Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі №910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. Щодо переходу майбутнього права вимоги, звертає увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Договору факторингу Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників № 21 від 20.03.2024 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 29292,56 грн., Відповідно до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43546 грн. Підписанням Реєстру боржників Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром боржників. При цьому відповідно до Договору факторингу «Право вимоги» - означає всі права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) Заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі Договору Позики. «Заборгованість» - це грошові зобов`язання Боржників перед Клієнтом, що містяться у Реєстрі Боржників, які належать до сплати Клієнту Боржниками у зв`язку з наданою Позикою. Відповідно до п. 1.5. Клієнт гарантує та відповідає перед Фактором за дійсність грошових вимог, право яких відступається Факторові за цим Договором. Відповідно до п. 1.6. Права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників. Відповідно до п. 2.1.7. Клієнт гарантує, що на день підписання відповідного Реєстру Боржників, Право Вимоги, яке відступається за відповідним Реєстром Боржників, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість Боржників перед Клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах, а також відповідно до п.2.2.1. права вимоги, що передаються Фактору для здійснення факторингу, є дійсними. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 13.06.2022 до Договору факторингу (далі Додаткова угода), Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будьякому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» П. 2 Додаткової угоди передбачено, що ця Додаткова угода до Договору вступає в дію з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Тобто Договір факторингу був діючий на момент відступлення права вимоги до Відповідача та є діючим на даний момент, а тому перехід прав вимоги за Кредитним договором відбувся відповідно до діючого Договору факторингу, є правомірним і відповідає чинному законодавству. З метою надання вичерпної інформації по справі, Позивач просить суд долучити до матеріалів справи: витяг з Реєстр Боржників № 21 від 20.03.2024 платіжна інструкція витяг з Реєстр Боржників №20 від 20.03.2024 платіжна інструкція витяг з Реєстр боржників №21032024 від 21.03.2024 платіжна інструкція. Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). Згідно ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 та 18.10.2023 у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Таким чином, Договори факторингу між Первісними кредиторами та Позивачем укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. Враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними. Відповідно до п.3 ст. 58 ЦПК України, Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Отже, враховуючи вищевикладене, справа відноситься до категорії малозначних справ, а тому представляти інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право його представник. У зв`язку з великою кількістю судових засідань та перебуванням представників в м. Бровари Київської області, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має можливості направити представника на розгляд вищевказаної справи, тому звертаємося до Вас з проханням судові засідання проводити за відсутності представника Позивача. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2024 дану справу передано на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області за підсудністю в порядку ст. 31 ЦПК України (а.с. 58). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2024 повернуто до Вінницького міського суду Вінницької області для виконання вимог ч. 3 ст. 31 ЦПК України (а.с. 64-65). Листами від 21.11.2024 та від 26.11.2024 справу повернуто до Вінницького районного суду Вінницької області (а.с. 69, 70). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 справу передано судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. (а.с. 72). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2025 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 76). Представник позивача в \~судове засідання не з`явився, в прохальній частини позовної заяви та у відповіді на відзив містяться клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Скользнєва В.В. в судове засідання не з`явилися, представником відповідачки надіслано до суду заяву, в якій вона просила розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 12.06.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4423228, який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Даним договором сторони погодили суму позики 10000,00 грн, строк позики 30 днів, процентну ставку 2,5% на день. Дата надання позики 12.06.2023, дата повернення позики 12.07.2023, знижена процентна ставка/день 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня 2,70%/день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1604,70 %, орієнтовна загальна вартість позики 12625,00 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4) (а.с. 7-9). Згідно з додатком №1 до даного договору сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 9-зворот, 12). Також, 02.06.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78999271, який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Даним договором сторони погодили суму позики 12000 грн, строк позики 30 днів, процентну ставку 2,5% на день. Дата надання позики 02.06.2023, дата повернення позики 02.07.2023, знижена процентна ставка/день 0,75 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня 2,70%/день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081,2%, орієнтовна загальна вартість позики 14700,0 грн.. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4) (а.с. 18-19). Згідно з додатком №1 до даного договору сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 20, 21-зворот). 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. (а.с. 11-12). Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 Договору загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в Додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, протягом 7 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта. Тобто, сторони договору передбачили обов`язок фактора сплатити кошти на користь клієнта за відступлення клієнтом фактору прав вимоги за кредитними договорами. 28.07.2021 сторонами договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 уклали додаткову угоду №2, якою було внесено зміни до п. 1.3 Договору та викласти уого в наступній редакції: Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Решта положень Договору залишається без змін та діють в частині, що не суперечить даній додатковій угоді (а.с. 13). 20.03.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали Додаткову угоду №21 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої: загальна суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №20 від 20.03.2024 становить ….. (…..). В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №20 від 20.03.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить …. від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить …. (….). Загальна сума прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №21 від 20.03.2024 становить …. (…). В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №21від 20.03.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить …. від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить … (…). У випадках, не передбачених цією Додатковою угодою, сторони керуються положеннями договору. Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною Договору. Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо реєстру боржників №20 від 20.03.2024 та реєстру боржників №21 від 20.03.2024 і не замінюють порядок оплати інших реєстрів (а.с. 14). Відповідно до копії акта прийому-передачі реєстру боржників №21 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №21 від 20.03.2024 кількістю 4159, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає …… (а.с. 15). Відповідно до витягу з реєстру боржників №21 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнтом передано фактору право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №4423228, сума основного боргу 5003,25 грн., сума заборгованості за відсотками 24289,31 грн., сума заборгованості разом 29292,56 грн. (а.с. 16). На а.с. 102-103 міститься витяг з реєстру боржників №21, що підписани сторонами договору факторингу. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №4423228\~від 12.06.2023 за період з 20.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~ [PERSON] \~за договором позики №4423228\~від 12.06.2023 за період з 20.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~не погашена, залишок заборгованості складає 29292,56 грн. (а.с. 17). Відповідно до копії акта прийому-передачі реєстру боржників №20 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №20 від 20.03.2024 кількістю 3353, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає …… (а.с. 21). Відповідно до витягу з реєстру боржників №20 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнтом передано фактору право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №78999271, сума основного боргу 7636 грн., сума заборгованості за відсотками 35910 грн., сума заборгованості разом 43546 грн. (а.с. 22). На а.с. 104 міститься витяг з реєстру боржників №20, що підписани сторонами договору факторингу. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №78999271\~від 02.06.2023 за період з 20.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~ [PERSON] \~за договором позики №№78999271\~від 02.06.2023 за період з 20.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~не погашена, залишок заборгованості складає 43546 грн. (а.с. 23). Відповідно до копій платіжних інструкцій №21043 та №21044 від 26.03.2024 ТОВ !ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти в сумі 2198520,05 грн. та 4119952,78 грн., відповідно, як плату за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди №21 від 20.03.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 без ПДВ (а.с. 107, 108). 01.11.2023 між ТОВ\~«Аванс Кредит», та [PERSON] \~було укладено договір про надання фінансового кредиту №01197-11/23, підписаний [PERSON] електронним підписом (а.с. 29-31). За умовами договору, ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалося надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 01.11.2023, дата погашення кредиту 25.10.2024. Процентна ставка фіксована та становить 2,5% в день в межах строку кредитування. Кредит надається клієнту у безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-75хх-хххх-4315. Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №01197-11/23 є графік платежів (а.с. 32 - 32-взорот). На а.с. 33-34 міститься паспорт споживчого кредиту, що підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом. 21.03.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактор, та ТОВ «Аванс Кредит», як клієнт, уклали договір факторингу №21032024, за умовами п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 35-37. Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 Договору загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Загальна суму прав вимоги, що відступається за договором, становить … Ціна продажу за договором становить …. без ПДВ. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 цього договору протягом 6 робочих днів з моменту передачі акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта. Тобто, сторони договору передбачили обов`язок фактора сплатити кошти на користь клієнта за відступлення клієнтом фактору прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до копії акта прийому-передачі реєстру боржників від 21.03.2024 за договором факторингу №21032024 від 21.03.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 7771, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №21032024 від 21.03.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає …… (а.с. 38). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024, клієнтом передано фактору право вимоги до боржника [PERSON] за договором фінансового кредиту №01197-11/2023, сума основного боргу 3500 грн., сума заборгованості за відсотками 12425 грн., сума заборгованості разом 15925 грн. (а.с. 39). На а.с. 105-106 міститься витяг з реєстру боржників, що підписани сторонами договору факторингу. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №01197-11/2023 від 01.11.2023 за період з 21.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~ [PERSON] \~за кредитним договором №01197-11/2023 від 01.11.2023 за період з 21.03.2024 по 31.08.2024, станом на 31.08.2024 заборгованість\~не погашена, залишок заборгованості складає 15925 грн. (а.с. 40). Відповідно до копії платіжної інструкції №21039 від 22.03.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «Аванс Кредит» кошти в сумі 6071722,77 грн., як плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 без ПДВ (а.с. 109). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з договорів позики та кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11 (провадження №61-10005св21). Позивач, на підтвердження факту перерахування коштів первісному кредитору за договорами факторингу, надав копії платіжних інструкцій (а.с. 107, 108, 109). Проте, а ні додаткова угода №21 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 14), а ні Договір факторингу №21032024 від 21.03.2024 (а.с. 35-37) не містять суми, яку фактор має сплатити клієнту за придбані ним права вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників. Тобто, встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, зокрема перевірити чи в повній мірі новим кредитором було сплачено первісному кредитору кошти за відступлення прав вимоги до боржників, суд позбавлений можливості. Окрім того, як вбачається з Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, зокрема у п. 1.1 сторонами договору визначено, що за цим договором відступається право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якими на став, і застереження щодо виникнення у майбутньому таких прав грошової вимоги не міститься. Проте, позивачем пред`явлено вимоги до відповідачки за договорами позики, які було укладено 02.06.2023 та 12.06.2023, тобто вже після укладення між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Також, суд звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування первісними кредиторами сум позики та кредиту на користь відповідачки. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що вказана інформація зберігається у первісного кредитора, позивач не володіє такою інформацією, оскільки така інформація становить банківську таємницю. Разом із тим, позивачем не заявлялося клопотань про витребування вказаної інформації, як доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження, а в разі, якщо розгляд справи буде проводитися в порядку загального позовного провадження, то у відсутність представника позивача, будь-яких заяв та клопотань щодо витребування доказів щодо обставин передачі права вимоги не подавав, будь-яких поважних причин неможливості надати такі докази до суду не повідомив та доказів щодо цього надав. Натомість суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2040/20). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed