Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 84245,00 грн. та стягнути судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 20.03.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №9822804. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги №1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 20175,00 грн., з яких 5000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 13627,50 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 550,00 грн. заборгованість за комісією, 997,50 заборогованість за неустойкою. Вказану заборгованість, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідач на свою користь.У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. 03.04.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №102125522. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги №2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 27405,00 грн., з яких 7000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 18539.50 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 805,00 грн. заборгованість за комісією, 1060,50 заборогованість за неустойкою. Вказану заборгованість, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідач на свою користь. У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. 03.04.2024 року між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та відповідачем укладено кредитний договір №1615204. 30.07.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10665,00 грн., з яких 3000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 7155,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 510,00 грн. заборгованість за комісією. Вказану заборгованість, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідач на свою користь. У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. 08.04.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір №090083-04/2024. 29.07.2024 між ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10500,00 грн., з яких 3000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 7500,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією. Вказану заборгованість, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідач на свою користь. У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. 19.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір №32531-03/2024. 20.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20082024. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 15500,00 грн., з яких 4000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 11500,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією. Вказану заборгованість, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідач на свою користь. У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Ухвалою суду від 31.03.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не прибув, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про призначення справи до розгляду, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача . В судові засідання, призначені на 01.05.2025 року та 25.06.2025 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, смс- повідомленням. \~ \~ \~ \~ За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Судом вставновлено, що 20.03.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №9822804. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги №1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 20175,00 грн., з яких 5000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 13627,50 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 550,00 грн. заборгованість за комісією, 997,50 заборогованість за неустойкою. 03.04.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №102125522. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги №2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 27405,00 грн., з яких 7000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 18539.50 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 805,00 грн. заборгованість за комісією, 1060,50 заборогованість за неустойкою. 03.04.2024 року між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та відповідачем укладено кредитний договір №1615204. 30.07.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10665,00 грн., з яких 3000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 7155,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 510,00 грн. заборгованість за комісією. 08.04.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено кредитний договір №090083-04/2024. 29.07.2024 між ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10500,00 грн., з яких 3000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 7500,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією. 19.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір №32531-03/2024. 20.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20082024. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 15500,00 грн., з яких 4000,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 11500,00 грн. - загальна заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами позики, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав кредитні договори, які були укладені між кредитодавцями та відповідачем, проте доказів на підтвердження надання грошових коштів за вказаними кредитними договорами відповідачу суду не надав. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] за кредитними договорами. Однак вказані розрахунки заборгованості не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Разом з тим, позивавачем не подавалось клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначалось про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавалось клопотань про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed