Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про\~стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, а також аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача на її утримання, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач жодної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, хоча є працездатним та може працювати, стягнень по виконавчим документам з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, поанолітніх дочки, сина не має. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат не має. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому відповідач визнає частково заявлені позовні вимоги, а саме: не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 11 березня 2025 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив. В якій вона, вимоги викладені у відзиві відповідача вважає не обґрунтованими та документально не підтвердженими. Відповідачем не доведено фактичні обставини щодо складного матеріального становища. А отже, відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживають діти, так як знаходиться у працездатному віці, працює та отримує дохід. Первісний позов підтримує в повному обсязі та просить повністю його задовільнити. Ухвалою Решетилівського\~районного суду\~Полтавської області\~від 19.03.2025 заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції було задоволено. Представник позивачки адвокат Чуй А.І. у судовому засіданні позов позивачки підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених у останньому. Зазначив, що стороною відповідача суду не надано докази неможливості утримання позивачки до досягненн дитиною [PERSON] трьох років. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що відповідач надавав допомогу дітям, лише після того як вона йому телефонувала, у позові нею зазначено що відповідач не має непрацездатних осіб, оскільки важала, що батьки є працездатними. Їй відомо, що батько відповідача є інвалідом 2 групи та тяжко хворіє, але не погоджується з тим, що він допомагає батькам, оскільки батьки мають 8 дітей, 5 з яких повнолітні. Вона проживає разом з своїми батьками, дітей утримує самостійно, але також коли не вистачає коштів допомагають батьки. Представник відповідача адвокат Пожидаєв В.О. у судовому засіданні позов позивачки [PERSON] просив задовільнити частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та вказав, що це спільна позиція сторони відповідача. Крім того зазначив, що відповідач визнає частково заявлені вимоги, а саме: в частині стягнення аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача на утримання позивачки, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку заперечував з мотивів неможливості утримання позивачки, оскільки позивач надає допомогу батькам, які є непрацездатними, батько хворіє на тяжку хворобу та єінвалідом 2 групи. Відповідач отримує заробітну плату у розмірі 7800 грн, стягнення з нього аліментів на дітей та дружину з урахування допомоги батькам є важким тягарем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.07.2015, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 31.07.2015 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа № 546/75/25, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31\~липня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 971 від 31.07.2015- розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці [PERSON] залишити без змін - « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 11.04.2025. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2018, [PERSON] народився [INFO] . Батьком зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2024, [PERSON] народилася [INFO] . Батьком зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.01.2025, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу сімї входять: заявник, [PERSON] -чоловік. [PERSON] , - син, [PERSON] донька. Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області, [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] в батьків за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Згідно з довідкою, виданою Центром по нарахуванню та здійсненню соц. Виплат у Полтавської області, [PERSON] знаходиться на обліку в Решетилівське УСЗН і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини з вересня по грудень 2024 року у сумі 860,00 грн щомісячно. Як вбачається з копії трьох чеків 06.02.2025, 17.01.2025, відповідач [PERSON] здійснює часткову допомогу по утриманні власник дітей. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 11.12.2024, термін дії довічно, мати відповідача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 27.06.2024, термін дії 30.04.2025, батько відповідача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером, вид пенсії: по інвалідності 2гр. загальне захворювання. Як вбачається з копій виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 549/106/44 хірургічне відділення, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 193/43/10 хірургічне відділення, виписки № 2954, мультизрізової комп`ютерної томографії від 02.12.2024, 16.07.2024, батько відповідача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи і тяжко хворіє на онкологічні та супутні захворювання. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2012, відповідач [PERSON] отримав спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Спадкова справа № 114/2010, зареєстровано в реєстрі під № 1-3929. Що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «БМтаТІ Решетилівського району» від 20.11.2012, № 36324642. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] є власником автомобіля д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з копії витягу з наказу від 19.01.2023 № 9 о/с по особовому складу, виданого НП України УПО в Полтавській області, [PERSON] прийнятий на посаду електромонтера охоронно-пожежної сигналізації 4 розділу центру технічної охорони Управління поліції охорони в Полтавській області, встановивши посадовий оклад у розмірі 7800 гривень на місяць та надбавку за високу професійну майстерність в розмірі 16% , дозволивши працювати за внутрішнім сумісництвом у 2023 році, з місячним іспитовим терміном, з 17 січня 2023 року. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за параметром пошуку позивачки, відсутня інформація щодо неї. Як вбачається із копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерело/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.03.2025, позивачка має суми доходів з січня 2024 року по грудень 2024 року із заробітної плати та соціальних виплат з відповідних бюджетів. Судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку та дітей, які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 6, 7\~ст. 7 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (такий правовий висновок зазначений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385св20). За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка здорова; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку та за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що ним спростовано не було. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, а також визнання відповідачем позовних вимог у цій частині, суд вважає позов обґрунтованим, в зв`язку з чим він підлягає до задоволення у цій частині. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог\~у цій\~частині,\~щодо стягнення\~аліментів на\~утримання малолітніх\~дітей,\~а тому\~вважає за\~необхідним стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~малолітніх дітей,\~в розмірі\~1/3\~частини його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно, на\~кожну дитину\~починаючи з\~часу звернення\~із позовом\~до суду\~ 28.01.2025\~року і до досягнення найстаршої дитини повноліття. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, суд керується наступним. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Стаття 76 СК України зазачає, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї на час шлюбу. Згідно із\~положенням ч.\~1,\~2\~ст.\~77\~СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно положень ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2, 4\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Докази дійсної неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку матеріали справи містять. При цьому право позивача на таке утримання є незалежним від того, чи працює вона, та незалежним від її матеріального стану. Разом з тим, твердження [PERSON] про наявність на його утриманні матері та батька-інваліда 2 групи підтверджують неспроможність відповідача надавати матеріальну допомогу матері дитини саме в розмірі частки від його заробітку (доходу), як цього просить позивачка у своєму позові. Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Подавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги наявність непрацездатних батьків у відповідача, стан здоров`я батька, який є інвалідом ІІ групи, має онкологічне захворювання. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дружини, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому слід зазначити, що термін сплати аліментів на утримання [PERSON] є короткочасним, а саме до досягнення дитиною трьох років, а тому сплата аліментів у визначеному судом розмірі не може суттєво впливати на матеріальний стан відповідача. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання малолітніх\~дітей,\~стягнення аліментів\~на утримання\~дружини до\~досягнення дитиною\~трирічного віку є такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачка звільнений від сплати судового збору, тому у порядку\~ст. 141 ЦПК України,\~суму\~судового збору\~необхідно стягнути\~із відповідача\~у дохід\~держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial