Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

у листопаді 2024 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 01.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою телекомунікаційної системи було укладено договір №3945328 про надання споживчого кредиту, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору, сума кредиту складає 6 000,00 грн, строк кредиту 350 днів: з 01.09.2023 по 16.08.2024, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. 07.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору №3945328 від 01.09.2023, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 1 500,00 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та додатковим договором виконав та надав йому кредит шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку на загальну суму 7 500,00 грн. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №3945328 від 01.09.2023 у розмірі 43 648,27 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладанні кредитного договору. Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 №24/05/2024, строк дії договору № 3945328 від 01.09.2023 закінчився, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року, здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 9 000,00 грн, тому заборгованість з нарахованих процентів за користування кредитними коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 45 148,28 грн. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] має заборгованість на загальну суму 52 648,27 грн, яку позивач просить стягнути, витрати на правничу допомогу та понесені судові витрати. В установлений строк представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з огляду на наступне. Як зазначено в позовній заяві та виходячи з документів, які надані до суду, вбачається, що фактично між позичальником та первинним кредитором нібито укладено електронний договір. Посилаючись на норми чинного законодавства представник відповідача зазначає, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненного в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженою особою. Отже, слід вказати, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт продавця за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір між сторонами не був би укладений. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що між позичальником та первісним кредитором виникли правовідносини позики, що було укладено договір кредиту і сторонами досягнуто згоди та погоджено його істотні умови. Натомість в матеріалах справи наявні лише роздруківки договору та додатків до нього, які жодним чином не можуть слугувати підтвердженням факту їх підписання. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Позивачем не надано до суду первинних документів, які є доказами, що підтверджують наявність заборгованості, в тім числі виписок, які б підтверджували розмір заборгованості, не надано обгрунтованого розрахунку заборгованості, а тому позовні вимоги є недоведеними і не можуть бути задоволені. При цьому, нарахування відсотків є операцією, яка має бути відображеною в бухгалтерському обліку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які іона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Посилаючись на норми чинного законодавства, відповідач зазначив, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Таким чином, розмір денної процентної ставки не може перевищувати у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 розміру процентної ставки 2,5%, а у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 1,5%. У свою чергу, відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору, а у п.1.4.2 кредитного договору передбачена знижена процентна ставка у розмірі 1,40% в день. Виходячи з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за період нарахування відсотків з 23.04.2024 по 22.07.2024 позивач здійснив обрахування відсотків виходячи з процентної ставки у 2%, що перевищує встановлене законом обмеження щодо неперевищення розміру в 1,5% на день. Таким чином, позивач нарахував за вказаний період відсотків на суму 13\~649,90 грн, тоді як при обрахуванні виходячи з 1,5%, розмір відсотків мав би складати 10\~237,50 грн за вказаний період. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості та визнається позивачем, новим кредитором нараховано після набуття права вимоги за кредитним договором відсотків ще на суму 9\~000,00 грн, право на нарахування яких у нього відсутнє. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то розмір витрат на оплату послуг авдоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Заявлені витрати є необгрунтованими, нереальними та такими, що встановлені виключно для створення додаткового фінансового тягаря для відповідача, а позовна заява є шаблонною. Виходячи із зазначеного заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн є необгрунтованими та нереальними, тому їх відшкодування судом має бути відмовлено, про що сторона відповідача клопоче перед судом. Окрім цього, слід наголосити на тому, що відповідач є мобілізованим та отримав поранення під час проходження військової служби і стягнення витрат на правову допомогу вчергове буде матеріально обтяжувати його складне і без того фінансове становище (а.с.153-157). 24.01.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Кредитний договір, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, є оригіналом такого документа. Зазвичай електронні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, на підтвердження укладання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна» позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №6), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «С745», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторонни досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Відповідно до реквізитів додаткового договору №3945328 від 07.09.2023, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е439». В нашому випадку підписання відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документу. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом, що підтверджується карткою обліку договору, що булла надана до позову. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сумм санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також позивач зазначає, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на веб-сайт товариства, в тому числі через мобільний додаток, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач, а тому жодних сумнівів в тому, що 01.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №3945328 про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виникає. Щодо перерахування коштів на рахунок переказ коштів здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , які відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Також позивач зазначає, що відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.11.2021 №113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача сторонни договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. З огляду на викладене вище, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копіями довідок платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» та відповіддю АТ КБ «Приватбанк». Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином як документ товариства, що підписаний директором ТОВ «Лінеура Україна» та скріплений печаткою товариства. Укладаючи кредитний договір, сторонни передбачили нарахування відсотків на умовах, викладених в п.п.3.1, 1.4.1, 1.4.2 договору. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №3945328 від 01.09.2023 у період з 01.09.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано відсотки за користування грошовими коштами загальною сумою 38\~542,28 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату відсотків у сумі 2\~394,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу №24/05/2024, строк дії договору №№3945328 від 01.09.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою у сумі 9000,00 грн. У данному випадку відсотки нараховано у межах погодженого строку надання кредиту. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідновідності умов договору без достатніх на те доказів. У данному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, про що його було проінформовано шляхом направлення до особистого кабінету текстового повідомлення. Станом на сьогоднішній день, ані кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, несправедливими чи недобросовісними. Отже, відповідачу у данному випадку нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Таким чином, факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами (а.с.159-165). Ухвалою від 09.12.2024 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті та витребував запитувані позивачем документи (а.с.121-122 ). 15.01.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про заміну найменування позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.144-146). Представник позивача у змісті позовної заяви просить здійснювати судове засідання за відсутності представника позивача і позов задовольнити, а також 15.01.2025 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, протии винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 13, 143). У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, зокрема просив відмовити у стягненні відсотків, які нараховані в більшому розмірі всупереч Закону України «Про споживче кредитування», а також відмовити у стяненні витрат на правничу допомогу, уважаючи розмір таких витрат завищеним. Також повідомив, що відповідач [PERSON] з серпня 2024 року мобілізований до ЗСУ. Суд, з`ясувавши правову позицію позивача, заслухавши представника відповідача та дослідивши надані письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 01.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 3945328 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 350 днів, сплатою процентів кожні 25 днів, стандартною процентною ставкою 2,00% в день, або зниженою процентною ставкою 1,40% в день за умови, якщо клієнт до 26.09.2023 або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (а.с.18, 19, 27-36). Пунктом 1.2.1 Договору передбачено, що за взаємною згодою сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір.При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до Графіку платежів (а.с.27 на зв.). Відповідно п.2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.29). Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (п.3.1 Договору) (а.с.29). Згідно п.6.4, 6.4.1, 6.4.2 Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний сплатити штраф: у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 900,00 грн на четвертий день такого невиконання та у розмірі 1,10% від суми кредиту, що становить 66,00 грн, починаючи з п`ятого дня за кожен факт такого порушення (а.с.32). Паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, штрафи тощо (а.с.38-40). Згідно інформації наданої ТОВ «Пейтек Україна», відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022, 01.09.2023 10:18:16 було перераховано від ТОВ «Лінеура Україна» у розмірі 6 000,00 грн на платіжну картку клієнта [NUMBER] (а.с.60,61). Відповідно договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 07.09.2023 на платіжну картку клієнта [NUMBER] перераховано грошові кошти в сумі 1 500,00 грн (а.с.15). 07.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, було укладено додатковий договір до Договору № 3945328, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 1 500,00 грн, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Сума кредиту на дату укладення додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за договором складає 7 500,00 грн (а.с.16-17). 07.09.2023 відповідачем підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е439, Паспорт споживчого, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення додаткового договору про споживчий кредит (а.с.41-43). Згідно п. 5.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом протягом строку кредиту з дня надання кредиту до дати його повного погашення (а.с.99). Кредитний договір з клієнтом (споживачем) укладається в електронній формі за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний додаток «Credit7» ( п.6.1 Правил) (а.с.100). З наданого ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за договором № 3945328 від 01.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за [PERSON] станом на 24.05.2024 рахується заборгованість 43 648,27 грн (а.с.46-51). 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/2024 за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників, перелік яких, підстави виникнення, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору, в тім числі до [PERSON] у розмірі 43 648,27 грн (а.с.55). Як видно з платіжних інструкцій, зазначених на а.с.79-81, позивачем сплачені грошові кошти за договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024р. (а.с.79-81). Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 16.05.2024 року позивачу переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №24/05/2024, підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.113). 27.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» до особистих кабінетів боржників направлено інформацію щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами відповідно до договору факторингу (а.с.44). Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем за договором № 3945328 про надання споживчого кредиту від 01.09.2023 за 60 календарних днів з 24.05.2024 по 22.07.2024 сума основного боргу, на яку нарахована процентна ставка 7 499,99 грн, процентна ставка 2%, сума нарахованих процентів 9 000,00 грн (а.с.52). Відповідно інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 01.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 6000,00 грн (а.с.132). Згідно рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування останнього на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.150-151). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 1078, 1079\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу 24 травня 2024 року, укладеного ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. За змістом ст. 1054, 1048, 1049\~ЦК України та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 22 липня 2024 року (60 днів від 24 травня 2024 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 24 травня 2024 року, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Ураховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача в тому, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося ним в межах строку користування кредитом з урахуванням вимог чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Внаслідок зміни кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Натомість зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається до закінчення строку кредитування, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, в тому числі нового кредитора щодо отримання процентів за правомірне користування позичальником грошовими коштами на підставі статті 1048 ЦК України. Позивач у цій справі є сингулярним правонаступником первісного кредитора за укладеним кредитним договором, відповідно, установлені судом правовідносини продовжували існувати з попереднім змістом, а відбулася виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами. Водночас, суд враховує, що ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України\~від 22\~листопада 2023\~року №3498-ХІ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І\~цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», нараховані за процентною ставкою 2 % у сумі у період з 27 вересня 2023 року по 24 травня 2024 року включно, незважаючи на те, що з 23 квітня 2024 року вже діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці 1,5 % в день. Відтак, нараховані ТОВ «Лінеура Україна» проценти за користування кредитом підлягають відповідному зменшенню за період з 23 квітня 2024 року по 24 травня 2024 року, які потрібно нарахувати виходячи із денної процентної ставки 1,5 % на суму заборгованості 7499,99 грн. (тобто 112,49 грн. в день), що становить 112,49 грн. х 31 днів = 3487,19 грн, замість такого розрахунку 149,99 грн *31=4649,69 грн, а тому проценти, нараховані ТОВ «Лінеура» та які підлягають стягненню складають 34\~986,00 грн. Також суд враховує, що оскільки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має право на стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем після укладання договору факторингу в межах дії кредитного договору, з урахуванням вимог ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню також сума процентів за користування кредитом за період з 25 травня 2024 року по 22 липня 2024 року, виходячи із денної процентної ставки 1,5 % на суму заборгованості 7499,99 грн. (тобто 112,49 грн. в день), що становить 112,49 грн. х 59 днів = 6636,91 грн. Проценти за користування кредитом за 24 травня 2024 року стягненню не підлягають, оскільки їх уже віднесено до розміру заборгованості, який нараховано первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна». Таким чином, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 01 вересня 2023 року № 3945328 з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»\~\~підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі грн. (заборгованість за тілом кредиту 7499,99 грн. та проценти за користування кредитом 34\~986,00грн. станом на час відступлення права вимоги за період з 03 вересня 2023 року по 24 травня 2024 року), 6636,91 грн. (проценти за користування кредитом, нараховані позивачем за період з 25 травня 2024 року по 22 липня 2024 року), а всього 49\~122,90 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2253,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер адвоката на надання правової допомоги у цій справі, заявка №5603 на виконання доручення по договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, рахунку на оплату № 5603-13/11-2024 від 13.11.2024, акту № 5603 прийому-передачі виконаних робіт (еаданих послуг) згідно договору №17/07-2024 від 17.07.2024, додаткова угода №1 до договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, з яких убачається, що за дослідження документів, аналіз чинного законодавства, письмовою юридичною консультацією, складання консультаційного висновку, проведення заходів на отримання необхідних письмових доказів, складання позовної заяви, складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) позивач сплатив адвокату 10 000,00 грн (а.с.21-22, 37, 45, 53-54, 93, 149). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд ції виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та часткове задоволення позову, а відтак уважає, що визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи та уважає що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial