Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

19 лютого 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 листопада 2017 року позивач уклав з [PERSON] кредитний договір №015/4041776-СК, за яким АТ «Таскомбанк» відкрив кредитний рахунок для обслуговування відповідача та видав йому кредитну картку, а відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним. У зв`язку з тим, що відповідач неналежним чином виконує вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 19 928 гривень 00 копійок та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 31203 гривень 76 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 51 131 гривні 76 копійки. [PERSON] ухиляється від добровільного повернення цього боргу, тому АТ «Таскомбанк» просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором №015/4041776-СК від 07 листопада 2017 року в розмірі 51 131 гривні 76 копійки. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 травня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив з приводу задоволення позову вказавши, що позивачем не надано доказів укладення договору саме на умовах вказаних у позовній заяві. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру заборгованості, а зазначена в розрахунку відсоткова ставка не узгоджується з нормами ст. 8 ЗУ « Про споживче кредитування». Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність, та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог та посилався на письмовий відзив. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 листопад 2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено заяву-договір № 015/4041776-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту). Відповідно до заяви-договору № 015/4041776-СК та Умов надання та обслуговування кредитної лінії позивач надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума максимального кредитного ліміту - 100000 гривень, тип кредиту - кредитна лінія, строк кредитування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна ставка за користування кредитом становить: 0,0001 % за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду, 39,6 % за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідач, підписавши заяву-договір, акцептувала публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщена на сайті www.tascombank.com.ua), а також погодилась з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються у зв`язку з обраним пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до договору шляхом підписання цієї заяви-договору, встановлюється відповідно до умов договору та залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Заява-договір є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у валюті - гривня відповідно до пакету послуг «Кредитка», операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 19928 гривні 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена), 31203 гривні 76 копійок - заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості станом на 20 січня 2025 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором становить 51 131 гривні 76 копійки, з яких: 19928 гривні 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена), 31203 гривні 76 копійок - заборгованість за відсотками. На підтвердження користування кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача надана суду виписка по картковому рахунку відповідача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, де вказано, що заборгованість за договором становить 51131 гривня 76 копійок, зазначене підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом. У свою чергу, [PERSON] не спростував факту отримання кредитних коштів, а також факту неналежного виконання ним зобов`язань перед АТ «Таском Банк», у тому числі не спростував розмір заборгованості, заявленої до стягнення. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі №175/35/16-ц. З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку № 015/4041776-СК , що належить [PERSON] вбачається, що останній отримував кредитні кошти, користувався ними та періодично вносив кошти на погашення кредиту та відсотків, а доводи відповідача в цій частині не грунтуються на матеріалах справи. Суд зауважує, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За встановленими у цій справі обставинами неналежне виконання грошових зобов`язань призвело до виникнення заборгованості за договорами, тому вимоги АТ «Таском Банк» про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин укладення кредитного договору 07 листопада 2017 року, а також що саме ці Умови надання та обслуговування кредитної лінії є частиною кредитного договору від 07 листопада 2017 року, оскільки як заява-договір № 015/4041776-СК про відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту) від 07 листопада 2017 року, так і Умови надання та обслуговування кредитної лінії за кредитним продуктом «Кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках пакету послуг «Кредитка», що є додатком 1 до Заяви-договору №015/4041776-СК від 07 листопада 2017 року підписані відповідачем, а докази того, що на вказаних документах міститься підпис іншої особи, матеріали справи не містять та [PERSON] не надав. Відтак, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладення між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] кредитного договору 07 листопада 2017 року та погодження між сторонами умов щодо порядку та розміру встановленого кредитного ліміту, нарахування відсотків, порядок їх сплати, строк кредитування. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 422,40 гривень судового збору.

Outcome: partial