Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] , [INFO] через свого представника адвоката Крициної Юлії, звернулася до Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про видачу повторного свідоцтва про народження заявниці із зазначенням місця народження місто Харків. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона народилася [INFO] у місті Харкові, що підтверджується наданим свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 28.07.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №253, складений 29.11.1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області. Однак, через те що у даному актовому записі про народження та посвідченні особи заявниці паспорті громадянки України серії [NUMBER] , виданому 30.11.2004 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області зазначено в графі «місце народження» - місто Готвальд, остання не може підтвердити дійсне місце свого народження, що необхідно їй в подальшому для реалізації своїх конституційних прав та приведення актового запису про її народження у відповідність до дійсних обставин та фактів. Так, заявниця вказує, що відповідно до Довідки 3435 від 16.06.2022 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №13» Харківської міської ради, що додається, [PERSON] (мати заявниці) [INFO] народила в Міській лікарні №13 м.Харкова дитину (дівчинку), про що є відповідний запис в журналі запису новонароджених №949, в журналі реєстрації пологів №950. Зі слів батьків заявниці, що відображено й у їх письмових поясненнях від 14.06.2025 року, що додані до матеріалів справи, батько на той час працював у місті Готвальд (нова назва - Зміїв) та у зв`язку з цим місце проживання батьків було зареєстровано у даному населеному пункті Харківської області. Фактично батьки проживали у місті Харкові, де й народилася заявниця. Відділом ЗАГС у місті Харкові в усному порядку було відмовлено батькам заявниці у реєстрації народження останньої у відповідному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, чим позбавили батьків, а в подальшому й саму заявницю, на відображення у актовому записі про народження фактичного місця народження заявниці місто Харків. Таким чином, через необґрунтовану відмову та не роз`яснення прав батькам, органами ЗАГС було порушено право осіб на обрання місця державної реєстрації народження дитини, що призвело до небажаного та помилкового зазначення місця народження дитини (заявниці) в актовому записі місто Готвальд (нова назва- Зміїв). З метою усунення неточностей, заявниця звернулась до Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо повторної видачі свідоцтва про народження із зазначенням місця народження місто Харків, на що отримала відповідь про неможливість видати повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] із зазначенням місця народження - м.Харків. Таким чином, у заявниці відсутня в позасудовому порядку можливість отримати від органів ДРАЦС України документ, а саме свідоцтво про народження, де буде зазначена інформація про народження заявниці, що відповідає дійсності, без встановлення такого факту в судовому порядку та внесення на підставі цього відповідних змін до актового запису про народження. На підставі викладеного просить заяву задовольнити. Представник зяавника, адвокат Крицина Ю.О. надала суду заяву, якою підтримала вимоги, та просила справу розглядати за її та заявника відсутності та просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі Предсавник Заінетерсованої особи - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву, якою просили справу розглядати за їх відсутністю відповідно до норм чинного законодавства. Відзиву на заяву не надходило. Вивчивши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другоїстатті 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року,в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З аналізу наведених норм суд робить висновок, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а тому встановлення факт народження заявниці в місті Харкові може бути встановлений судом у порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується відповідно до Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 28.07.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №253, складений 29.11.1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області. Згідно посвідчення особи заявниці паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданому 30.11.2004 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області в графі «місце народження» заявниці вказано - місто Готвальд. Підставою для видачі паспорта та внесення до графи «місце народження» - місто Готвальд слугувало свідоцтво про народження заявниці старого зразка серії [NUMBER] , видане 29.11.1988 року Готвальдським відділом ЗАГС Харківської області. Суд звертає увагу, що 02.08.1990 року Постановою Верховної Ради Української РСР було постановлено відновити місту Готвальд Харківської області колишнє найменування Зміїв та Готвальдівському району - Зміївський. Таким чином встановлено, що на дату народження заявниці місто Зміїв носило назву місто Готвальд, що й було внесено до актового запису №253, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області у графі «місце народження дитини». Відповідно до Довідки 3435 від 16.06.2022 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №13» Харківської міської ради, [PERSON] (мати заявниці) [INFO] народила в Міській лікарні №13 м.Харкова дитину (дівчинку), про що є відповідний запис в журналі запису новонароджених №949, в журналі реєстрації пологів №950. Судом досліджено відповідь третьої особи, відповідно до якої Зміївський відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо повторної видачі свідоцтва про народження із зазначенням місця народження місто Харків, надав наступне роз`яснення. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до актового запису про народження № 253 від 29.11.1988 року, складеного Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на [PERSON] , місце народження зазначено Україна, Харківська області, Зміївський район, м.Зміїв. Державну реєстрацію народження заявника проведено у 1988 році відповідно до діючого на той час законодавством, а саме: Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, затверджених Верховною Радою СРСР 27 червня 1968 року, згідно із якими реєстрація народження проводилася за місцем проживання батьків чи одного з них, місцем народження дитини в актовому записі вказувалось місце проживання її батьків (чи одного з них). На базі Основ був прийнятий Кодекс про шлюб та сім`ю України, затверджений Законом УРСР від 20 червня 1969 р., який набрав чинності 1 січня 1970 р. Оскільки батьки дитини проживали в Харківській області, Готвальдський район, м.Готвальд та провели державну реєстрацію народження дитини за своїм спільним місцем проживання у Готвальдському відділі ЗАГС Харківської області, тому місцем народження дитини вказано місце проживання батьків, а саме: "м.Готвальд" (на теперішній час «м.Зміїв»), що повністю відповідає вимогам нормативно-правового акта, який діяв на час держаної реєстрації народження, тому відомості про місце народження дитини, що містяться в актовому записі дійсно не можна вважати неправильними. На підставі абзацу 7 пункту 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року № 3307/5) (зі змінами) на підставі складеного актового запису цивільного стану у повній відповідності до нього органом державної реєстрації актів цивільного стану, яким проведено державну реєстрацію акта цивільного стану, Міністерством юстиції України видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. Свідоцтво підписується керівником органу, що його видав, та засвідчується печаткою такого органу. У зв`язку з вищевикладеним, Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не може видати повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] із зазначенням місця народження - м.Харків. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України№1269/5 від 24.07.2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 року за № 691/15382, затверджено Інструкцію з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, яким затверджено\~строки внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомостей, що містяться в книгах реєстрації актів цивільного стану, які зберігаються в архівах відділів реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, згідно з додатком 1 до цього наказу. Судом враховано, що підчас внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомостей, що містяться в книгах реєстрації актів цивільного стану, найменування населених пунктів вносилось відповідно до існуючого найменування адміністративно-територіальної одиниці на час внесення відомостей до Державного реєстру. Отже, замість неіснуючого найменування «Готвальд» до актового запису про народження заявниці №253, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області було внесене актуальне найменування «Зміїв», що в подальшому мало своє відображення у повторному свідоцтві про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 28.07.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №253, складений 29.11.1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області. Згідно Інструкції Міністерства юстиції України № 22/5 від 29.12.1984 Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, якою на момент проведення державної реєстрації народження заявниці керувалися органи ЗАГС, відповідно п.10 Розділу ІІ 10. «Якщо реєстрація народження дитини провадиться за місцем проживання батьків чи одного з них, місцем народження дитини в запису акта вказується місце проживання батьків (чи одного з них), а при реєстрації народження дитини за місцем її народження -фактичне місце народження.»тобто суд приходить до висновку, що місцем народження заявниці вказано «місто Готвальд (нова назва - Зміїв)» у зв`язку з проведенням державної реєстрації в даному населеному пункті та місцем реєстрації місця проживання батьків заявниці. Судом з письмових пояснень батьків заявника з`ясовано, що Відділом ЗАГС у місті Харкові в усному порядку було відмовлено батькам заявниці у реєстрації народження останньої у відповідному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, чим позбавили батьків, а в подальшому й саму заявницю, на відображення у актовому записі про народження фактичного місця народження заявниці місто Харків. Суд наголошує, що Інструкція Міністерства юстиції України № 22/5 від 29.12.1984 Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні втратила свою чинність на підставі Наказу Мін`юсту N 52/5 ( z0719-00 ) від 18.10.2000 Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Відповідно до даних Правил, законодавчим органом було розширено права батьків щодо обрання місця народження дитини під час державної реєстрації народження. Так, п. 2.4. Розділу 2 даних Правил передбачено: «Якщо реєстрація народження дитини провадиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то місцем народження дитини в запису акта про народження, на бажання батьків, може бути зазначено фактичне місце народження дитини, яке підтверджується документом, що посвідчує факт її народження, або місце проживання батьків. Якщо місцем народження зазначається фактичне місце народженнядитини, а не місце проживання її батьків, то про це робиться відповідна відмітка в графі "Для відміток", яка під час реєстрації скріплюється підписами батьків або одного з них. Під час реєстрації народження дитини за місцем її народження у запису акта вказується фактичне місце народження.» Отже, через необґрунтовану відмову та не роз`яснення прав батькам, органами ЗАГС заявник позбавлений права на відображення в актовому запису про своє народження фактичного місця народження, та не може в інший спосіб, ніж зверненням до суду з відповідною заявою довести цей факт та усунути розбіжності, зо виникли. Судом встановлено, що встановлення відповідних фактів необхідно заявниці для приведення актового запису про її народження у відповідність до дійсних обставин та фактів. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Внесення змін\~до\~актового\~запису цивільного\~стану\~проводиться\~відповідним органом\~державної\~реєстрації\~актів цивільного\~стану\~за\~наявності достатніх\~підстав.\~За\~наслідками\~перевірки зібраних\~документів\~орган\~державної реєстрації\~актів\~цивільного\~стану складає\~обґрунтований\~висновок\~про внесення\~змін\~до\~актового запису\~цивільного\~стану\~або про\~відмову\~в\~цьому.\~У\~разі\~відмови у\~внесенні\~змін\~до актового\~запису\~цивільного\~стану у\~висновку\~вказуються\~причини відмови\~та\~зазначається\~про можливість\~її\~оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Суд зазначає, що цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (відділами державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7 Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 виклала правовий висновок та роз`яснила, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. Також судом взято до уваги, що 27 червня 1968 року були прийняті Основи законодавства Союзу РСР і союзних Республік про шлюб і сім`ю, на базі яких був прийнятий Кодекс про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України) затверджений Законом Української РСР від 20 червня 1969 року, який набрав чинності 01 січня 1970 року та діяв до набрання 01 січня 2004 року чинності Сімейним кодексом України. За змістом ст. ст. 163, 164 КпШС України реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них. Отже, суд доходить думки, що єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявниця, є встановлення факту неправильності в актовому записі про народження у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться зміни. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збиранні доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача суду надано не було, також відповідач не скористався своїм правом подати відзив. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані суду стороною заявника докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved