Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС», через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором №С-613-003641-18-980 від 29.05.2018 року у розмірі 66 319,36 грн та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29.05.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-613-003641-18-980, відповідно до пунктів 2, 3, 3.1, 3.4 кредитного договору банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у 200 000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30 001,00 грн. Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює банк в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Додатково позивач зазначив, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згоден. На виконання умов вищевказаного договору ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання з видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом та процентами у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за цим договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №С-613-003641-18-980 від 29.05.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №С-613-003641-18-980 від 29.05.2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС», яка станом на дату подачі позову становить 66 319,36 грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 25 540,96 грн, заборгованість за відсотками 40 778,40 грн. Процесуальні дії Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 31.01.2025 року позовну заяву передано до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 110). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 24.03.2025 року справу передано судді (а.с. 116-117). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 119). В судове засідання позивач свого представника не направив, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника, проти заочного рішення суду не заперечують. [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на останню відому адресу реєстрації (а.с. 123, 129-131). У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: approved