Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 09.10.1990 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області складено відповідний актовий запис №82. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України та окупації с.Благовіщенка Пологівського району Запорізької області вона виїхала на підконтрольну територію України, відповідач відмовився виїжджати разом із нею. Після трьох років окремого проживання сторони припинили спілкування та не підтримують зв`язок, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різне бачення майбутнього. З огляду на вказані обставини, шлюб між сторонами має суто формальний характер, а тому вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилася, разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, остання відома адреса місця проживання (перебування) якого знаходиться на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №82, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого повторно серії [NUMBER] від 10.04.2025 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту позовної заяви спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, цінності, бачення майбутнього та відсутність взаєморозуміння. Сторони тривалий час проживають окремо внаслідок чого шлюбні стосунки між ними припинені. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, беручи до уваги існуючі взаємини між подружжям, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем питання щодо відновлення дошлюбного прізвища не порушувалось, а тому судом не вирішувалось. Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 211,20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved