Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вовчанська Г.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що в 01.12.2001 році вона купила у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , жилою площею 32.1 кв.м(А-1), кам`яний підвал (Б-1),цегляну літню кухню(Б-1), огорожу №2, споруду №1 інвентарною вартістю 13259 грн. Будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою 14.06.2001 за реєстровим №1429, зареєстрованого Вознесенським МБТІ 10.09.2001 року за №1136. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов договору. Сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку нерухомого майна №0739 від 01.12.2001 року. Даний договір укладався у письмовій формі на Південній Товарній біржі і був зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 22.10.2002 року за реєстровим № 1136. У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, як того вимагає цивільне законодавство, позивач не може реалізувати всі права, що пов`язані з володінням житловим будинком, тому звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Вовчанська Г.С. надала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає , не заперечує проти їх задоволення. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що 01.12.2001 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , жилою площею 32.1 кв.м(А-1), кам`яний підвал (Б-1),цегляну літню кухню(Б-1), огорожу №2, споруду №1 інвентарною вартістю 13259 грн. Будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою 14.06.2001 за реєстровим №1429, зареєстрованого Вознесенським МБТІ 10.09.2001 року за №1136. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов договору. Сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку нерухомого майна №0739 від 01.12.2001 року. Договір укладався у письмовій формі на Південній Товарній біржі і був зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 22.10.2002 року за реєстровим № 1136. За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила зазначений будинок за 13259 грн. Сторони, кожний зі свого боку, виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором купівлі -продажу нерухомого майна №0739 від 01.12.2001 посвідченим Вознесенською філією Південної Товарної Біржі та зареєстрований в Вознесенському МБТІ. В позивача [PERSON] виникла необхідність зареєструвати місце постійного проживання, звернувшись до Доманівської селищної ради, де її розяснили, що договір купівлі-продажу житлового будинку є недійсним в розумінні\~ст.227 ЦК 1963р., оскільки не був нотаріально посвідченим. Статтею 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Суд встановив, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України(в редакції 1963 року), а тому, суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки, згідно п. 4 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (в редакції 2003 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року. Відповідно дост.153\~ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.224\~ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227\~ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Позивачка стверджує, що умови договору купівлі-продажу були виконані повністю, але так як угода нотаріально не посвідчена, то це позбавляє її права оформити спадкове майно після смерті чоловіка та розпорядитися фактично належним їй будинком. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, враховуючи викладене, вважає, що позивач позбавлений можливості в майбутньому відчужити належний йому будинок з господарськими будівлями по наступним причинам: відповідно до статті 277\~ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. За період, що пройшов з моменту укладення договору продавець [PERSON] не висловила жодних претензій з приводу вказаного будинку. Таким чином, відповідно до вимог\~ст.47 ЦК УРСР\~Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений між [PERSON] та [PERSON] , на Південній Товарній біржі, можливо визнати дійсним. З моменту укладення Договору на біржі жодна із сторін його не оскаржувала, а це є ще одним доказом того, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов Договору. Враховуючи, що сторони, на момент укладення договору купівлі-продажу, дійшли згоди щодо виконання всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується письмовим договором, посвідченим Вознесенською філією Південної Товарної Біржі, однак, договір купівлі - продажу, не був посвідчений нотаріально, що унеможливлює реалізацію своїх прав позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved