Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 10.07.2024 укладено кредитний договір (оферти) №10.07.2024-100001510, відповідно до умов якого, позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.07.2024 строком на 98 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою 1.35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка 1.13%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 450 грн. 00 коп. Неустойка: 30 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 10.07.2024 про перерахунок коштів у розмірі 3000 грн., в свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 8919 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 3969 грн., комісії 450 грн., неустойки 1500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судовий збір. Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.05.2025 відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, судовою повісткою, яка направлялася на адресу її місця реєстрації та повернулася до суду поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Крім того, відповідач повідомлялася шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті «Судова влада», причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, відзив не надала. За викладених обставин, згідно із статтею 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: [NUMBER] . Цього ж дня, 10.07.2024 [PERSON] підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася за відповідним посиланням, згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». У вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024, з яким попередньо уважно ознайомилася. За умовами, вказаними в цій заявці, [PERSON] погодилася на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 3000 грн; строк, на який надається кредит 98 днів; фіксована незміна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту; денна процентна ставка та її розрахунок: 1.13% (денна процентна ставка) = (3335.89/ 3000)/98 ? 100%; проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 450 грн. 00 коп. Відповідно до договору №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , остання повинна повернути кредитні кошти до 15.10.2024. Підписання договору №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е583 (10.07.2024 о 14:58), відповідно до умов цього договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується квитанцією «LiqPay» від 23.04.2025 про зарахування 10.07.2024 на картку відповідача №5168755457512412 кредитних коштів на виконання умов договору №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024 у розмірі 3000 грн. Ідентичний номер картки зазначений відповідачем у заявці на отримання кредиту. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024 станом на 30.04.2025 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 8919 грн., з яких: 3000 грн. сума основного боргу/ тіла кредиту, 3969 грн. сума процентів (за період з 10.07.2024 по 15.10.2024), комісія 450 грн. та неустойка 1500 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов вищезазначеного договору. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі N 732/670/19. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України, визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з ч. 1ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також складових його повної вартості, зокрема нарахованих відсотків та комісії за користування даними кредитними коштами. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №10.07.2024-100001510 від 10.07.2024 у розмірі 7 419 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3969 грн. заборгованість по відсотках; 450 грн. - комісія. Щодо вимоги про стягнення неустойки, суд зазначає наступне. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, у наданій позивачем довідці-розрахунку зазначений лише розмір неустойки, без зазначення бази нарахування та строку її нарахування, що унеможливлює перевірку правильності нарахування неустойки судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2015,40 грн.

Outcome: partial