Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Прокурор - керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області звернувся до суду з вказаним позовом [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжиніринг Вотер Логістик» про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності на об`єкти нерухомого майна, визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що опрацювавши відкриті дані Державного реєстру прав на нерухоме майно та відомості із Державного земельного кадастру встановлено, що 16.10.2020 Олександрівською сільською радою Херсонського району (Білозерського району) Херсонської області передано ТОВ «Інжинірінг вотер логістик» (42712482) у користування на умовах оренди земельну ділянку 6520380500:02:001:0361 площею 13,2 га. Договором визначено, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна належні орендарю, що стало підставою для набуття прав на землю поза конкурсною процедурою. Так відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчать, що орендар, якому передано у користування 13,2 га землі, має у власності нерухомість (реєстраційний номер 1721611065203) площею 15 кв.м., насосні та причал (без визначення площі). Площа нерухомості, яка належна орендарю на праві приватної власності значно менша за площею, ніж ділянка, яка йому передана у користування. Досліджуючи підстави виникнення зареєстрованих прав на об`єкти нерухомості встановлено, що ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОПСТІК» набуто права на нерухоме майно від ТОВ «ЙОРД» 42708298 шляхом їх внесення до статутного капіталу при створенні юридичної особи. У свою чергу ТОВ «ЙОРД» набуто майнові права від [PERSON] шляхом внесення їх до статутного капіталу при створенні юридичної особи. З часу створення ТОВ «ЙОРД» у грудні 2018 до його припинення пройшло близько 6 місяців. В свою чергу згідно реєстраційної справи, права [PERSON] на нерухоме майно посвідчено договором купівлі-продажу 2003 року у простій письмовій Формі без нотаріального посвідчення та копією листа Херсонського БТІ № 165 від 13.12.2018 про реєстрацію договору, зі змісту якого вбачається, що вказаний правочин (купівлю-продаж) 07.03.2003 зареєстровано Білозерською філією КП ХБТІ ХОР, реєстраційна книга № 15, реєстраційний № 2374. На підставі копії листа Херсонського БТІ № 165 від 13.12.2018, як єдиним підтверджуючим документом, що [PERSON] має у власності нерухомість, державним реєстратором Барановським М.В. Херсонської філії КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Херсонської області внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1721611065203) про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна у складі будівлі охорони А, берегоукріплюючої гідротехнічної споруди (причал) 1, насосної 2, насосної 3, за адресою [ADDRESS] (підстава для виникнення прав - договір купівлі-продажу, б/н, виданий 05.03.2003). Натомість, матеріали реєстраційної справи не містять ні посвідченого договору з відміткою про проведення державної реєстрації, ні свідоцтва про право власності. Крім того, реєстраційної книги № 15 в архіві Білозерської філії КП «ХБТІ» ХОР не існує, про що свідчить дані викладені у листі КП «Херсонське БТІ» ХОР від 17.09.2024 № 51. За таких обставин, оформлення, набуття та існування на тепер прав на об`єкт нерухомості - причалу та будівель за межами с. Олександрівка, а також внесення державним реєстратором Херсонської філії КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна у складі будівлі охорони А, берегоукріплюючої гідротехнічної споруди (причал) 1, насосної 2, насосної 3, за адресою [ADDRESS] . - є незаконним. У зв`язку із чим просить визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Барановського Миколи Вікторовича від 14.12.2018 (індексний номер 44615254) про державну реєстрацію права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на об`єкт нерухомого майна № 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203) у складі: будівля охорони, А, загальна площа 15 кв.м., берегоукріплююча гідротехнічна споруда (причал) 1, насосна 2, насосна З, з одночасним припиненням права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна № 1 (номер запису про право власності 29450067) шляхом скасування державної реєстрації речового права; визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Кравченко Тетяни Валеріївни від 28.01.2019, номер 45238436 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Інжиніринг Вотер Логістик» (код ЄДРПОУ 42712482) на об`єкт нерухомого майна № 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203) у складі: будівля охорони, А, загальна площа 15 кв.м., берегоукріплююча гідротехнічна споруда (причал) 1, насосна 2, насосна 3, з одночасним припиненням права власності ТОВ «Інжиніринг Вотер Логістик» на об`єкт нерухомого майна № 1 (номер запису про право власності 30027057) шляхом скасування державної реєстрації речового права; визнати недійсним договір оренди землі від 16.10.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером 6520380500:02:001:0361 площею 13.2 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту за адресою: Херсонський район Станіславська сільська рада (Херсонська область Білозерський район Олександрівська сільська рад) (за межами населеного пункту), що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2020, номер запису про інше речове право 38878915; зобов`язати ТОВ «Інжиніринг Вотер Логістик» (код ЄДРПОУ 42712482) повернути у власність Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області земельну ділянку з кадастровим номером 6520380500:02:001:0361 площею 13.2 га; розподіл судових витрат вирішити згідно із вимогами ст. 133 ЦПК України та перерахувати їх на користь Херсонської обласної прокуратури. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Представник відповідача ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОПСТІК» в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини першої статті 2 Закону державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). За правилами ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом Закону) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (абзац перший частини першої статті 22 Закону). Перелік підстав для державної реєстрації прав визначений у частині першій статті 27 Закону. Абзацом першим пункту 3 частини третьої статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (зі змінами). Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Пунктом 53 Порядку визначено, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Відповідно до ст. 23 Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а також неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Натомість, у випадку невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (чч 2, 3, 5 ст. 23 Закону). Самостійними підставами для відмови у державній реєстрації прав є подання для реєстрації документів, які не відповідають вимогам встановленим Законом, а також у випадку, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (пп. 3, 4, ч. 1 ст. 24 Закону). Державна реєстрація нерухомого майна та доступ до Державного реєстру до 01.01.2013 року здійснювалася виключно органами бюро технічної інвентаризації. Крім того, Закон зобов`язує державного реєстратора отримувати саме від БТІ, як організації, яка відповідно до законодавства проводила оформлення та/або реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на земельних ділянках, відомості, що необхідні для проведення державної реєстрації прав. Судом встановлено, що відповідно до реєстраційної справи, підставою для вчинення державної реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно, у реєстрі речових прав на нерухоме майно став договір купівлі-продажу 2003 року у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та копія листа Херсонського БТІ № 165 від 13.12.2018 про реєстрацію договору, зі змісту якого вбачається, що вказаний правочин (купівлю-продаж) 07.03.2003 зареєстровано Білозерською філією КП ХБТІ ХОР, реєстраційна книга № 15, реєстраційний № 2374. Згідно з інформації КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» викладеної в листі №51 від 17.09.2024 реєстраційної книги № 15 в архіві Білозерської філії КП «ХБТІ» ХОР не існує. Таким чином, зазначені факти свідчать, що права [PERSON] на нерухоме майно не виникали у передбачений законом спосіб. Згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції визначеній на час проведення державної реєстрації об`єкту) визначає вичерпний перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав (стаття 27) та які мають подаватися особою, якою набуто такі права. Виключень, альтернативи чи інших документів, якими може посвідчуватися право власності на об`єкт нерухомого майна, як підставу для державної реєстрації, не передбачено. Документів, передбачених статтею 27, для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно не надано. За таких обставин, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, прийняте на підставі документів, що не відповідають вимогам статті 27 Закону, є протиправним. Згідно ст. ст. 317, 328, частин 1, 2 ст. 375, ч.2 ст. 376 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із вимогами ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не е суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а ж інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин, згідно положень ч. 3 ст. 215 ЦК України, ноже бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до Цивільного кодексу України в редакції 2003 року і в редакції 2013 року до цих правочинів можна віднести договори про перехід права власності на майно (договір купівлі-продажу та міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна (ст. 657 ЦКУ, ч. 7 ст. 128, ч. 1 ст. 132 ЗКУ); договір дарування нерухомої речі (ч. З ст. 719 ЦКУ); договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесяти кратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 5 ст. 719 ЦКУ); договір ренти (ч. 2 ст. 732 ЦКУ); договір довічного утримання (догляду) (ст. 745 ЦКУ); договір про відчуження об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому») та ін. Судом встанволено, що права [PERSON] на нерухоме майно посвідчено договором купівлі-продажу 2003 року у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, останнім не набувалося у порядку встановленому законом, право приватної власності на об`єкт нерухомого майна у складі будівлі охорони А, берегоукріплюючої гідротехнічної споруди (причал) 1, насосної 2, насосної 3, за адресою [ADDRESS] , останній не мав права ним розпоряджатися, а ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОГІСТІК» набувати права на нерухоме майно від ТОВ «ЙОРД» шляхом їх внесення до статутного капіталу при створенні юридичної особи. Відповідно до Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором Ювілейної сільської ради Олешківського району Херсонської області Кравченко Т.В. прийнято рішення номер 45238436 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Інжинірінг Волтер Логістік» на об`єкт нерухомого майна у складі будівлі охорони А, берегоукріплюючої гідротехнічної споруди (причал) 1, насосної 2, насосної 3, за адресою [ADDRESS] , а також 22.01.2019 року за реєстраційним номером 30027057 вчинено запис про реєстрацію речового права (права власності). Відповідно до протоколу №2 загальних зборів Учасників ТОВ «ЙОРД» від 19.12.2018 вирішено прийняти від Учасника Товариства [PERSON] негрошовий вклад (майно) для формування статутного капіталу Товариства, а саме нежитлові будівлі та споруди: 1.реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203: будівля охорони, А, берегоукріплююча гідротехнічна споруда (причал) № [NUMBER] , насосна № [NUMBER] , насосна № [NUMBER] ; 2.реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721896965203: будівля охорони, А, лабораторія, Б, берегоукріплююча гідротехнічна споруда (причал) 1, насосна № [NUMBER] , насосна № [NUMBER] . Нежитлові будівлі та споруди знаходяться за адресою Херсонська область, Білозерський район на території Олекеандрівської сільської ради, за межами населеного пункту, автодорога Миколаїв - Станіслав - Херсон 31 км, будинок б/н, - загальною вартістю 99 000,00грн. В подальшому, ТОВ «ЙОРД» внесено додатковий вклад до статутного капіталу ТОВ «Інжинірінг вотер логістік» у негрошовій формі шляхом передачі статутного капіталу належного ТОВ «ЙОРД» на праві приватної власності нерухомого майна, а саме нежитлових будівель та споруд - об`єкт №1, складовими частинами якого є: будівля охорони, А- загальною площею 15 кв.м., берегоукріплююча гідротехнічна споруда (причал), 1, насосна, 2, насосна, 3, що знаходяться за адресою Херсонська область, Білозерський район, на території Олекеандрівської сільської рад, за межами населеного пункту, [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203. Таким чином, ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОГІСТІК» набуто право власності на нерухоме майно від ТОВ «ЙОРД» 42708298 шляхом його передачі до статутного капіталу при створенні юридичної особи. У свою чергу ТОВ «ЙОРД» набуто майнові права від [PERSON] шляхом внесення їх до статутного капіталу при створенні юридичної особи. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 3 ст. 26 вищевказаного Закону передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Стаття 26 Закону визначає положення щодо внесення відомостей до Державного реєстру прав, зокрема, частиною 3 встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Частиною 4 цієї ж статті, визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування (анулювання) відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним скасуванням цим рішенням заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій чи відповідного судового рішення, зареєстрованих у базі даних заяв. Відповідно до вимог ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно із ст. 15 Закону реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону. За таких обставин, оскільки [PERSON] передав ТОВ «ЙОРД» об`єкт нерухомого майна № 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203) у складі: будівлі охорони, А, загальна площа 15 кв.м., берегоукріплюючої гідротехнічної споруди (причал) 1, насосної 2, насосної З, шляхом внесення його до статутного капіталу при створенні юридичної особи, який йому належить на підставі документів, що не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а в свою чергу ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОГІСТІК», набув право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна від ТОВ «ЙОРД» шляхом його внесення до статутного капіталу при створенні юридичної особи, тому рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна № 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1721611065203) підлягає визнанню недійсним, з одночасним припиненням за ним права власності шляхом скасування державної реєстрації права та підлягає визнанню недійним рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОГІСТІК», з одночасним припиненням права власності, шляхом державної реєстрації права. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19. Порядок надання земельних ділянок у власність чи користування, наведений у статті 123 ЗК України (у відповідній редакції). За частинами першою, другою статті 124 ЗК України у редакції чинній на момент укладення договору (16.10.2020) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними у статті 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою та третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Таке положення законодавства спрямоване на забезпечення принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована), закріплений у положеннях статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України в редакціях, чинних на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці). Так, за частинами першою, другою статті 120 ЗК України (у редакції чинній на момент укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користу ванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах Положеннями статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин на її території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок у користування. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Аналогічні положення містить стаття 377 ЦК України, відповідно до положень якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Тобто, зміст статті 120 Земельного кодексу України вказує, що передбачений законодавцем спосіб захисту прав на землю, закріплений зазначеною нормою, спрямований виключно за захист власників нерухомого майна і застосовується виключно до відносин землекористування забудованими ділянками і не може бути застосований до захисту прав забудови, яка ще не проведена. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 921/158/18). У постанові від 16.06.2020 у справі № 689/26/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 120 ЗК України (у редакції, чинній у період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року), висловлений у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6- 253цс16 та інших, визначивши, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Якщо сторони в договорі, спрямованому на відчуження будинку, не обумовили розміру земельної ділянки, на якій такий будинок розташований, то встановлення розміру здійснюється відповідно до нормативів, визначених у цій місцевості, та мети, з якою земельна ділянка використовується. Так, земельну ділянку в оренду ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОГІСТИК» передано із порушенням вимог земельного законодавства. Рішення сесії Олександрівської сільської ради сільської ради від 07.09.2020 №530 прийнято на підставі ст. 120 ЗК України, яка не могла застосовуватися до правовідносин землекористування земельною ділянкою площею 13,2 га, за умови переходу прав власності на нерухоме майно площею 15,0 кв.м., оскільки ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОПСТІК» після набуття у власність нерухомого майна площею 15,0 кв.м мало право на отримання у власність або у користування ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно та ділянку, яка є необхідною для обслуговування цього майна. Сільська рада надала в оренду земельну ділянку площею 13,2 га у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно загальною площею 15,0 кв.м, тобто площа земельної ділянки значно перевищує площу майна. Передача в оренду земельної ділянки в розмірах, що значно перевищують площу належної відповідачу будівлі, для нового будівництва передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями статей 134,135 ЗК України. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 20.07.2022 по справі № 910/5201/19). За таких обставин позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 13,2 га, укладений 16.10.2020 між Олександрівською сільською радою і ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ВОТЕР ЛОПСТІК» підлягають задоволенню, а відтак і земельна ділянка підлягає поверненню Станіславській сільській територіальній громаді в особі Станіславської сільської ради. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок\~це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. Так, згідно з платіжною інструкцією №2821 від 20.12.2024 року позивачем сплачено 12112,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, в рівних частинах з кожного, а саме, по 6056,00 грн.

Outcome: approved