Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідачки [PERSON] та просить позбавити її батьківських прав стосовно дитини, [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивує тим, що відповідачка має дитину, батько якої в актовому записі про народження записаний згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України. Із самого народження дитина проживає з бабою, тобто позивачкою у справі. Раніше проживали в м. Олександрії Кіровоградської області, а тепер у м. Долинській Кіровоградської області. Позивачка весь час займається вихованням та матеріальним забезпечення дитини. Відповідачка виїхала з м. Олександрії Кіровоградської області, постійно змінює своє місце проживання, місцеперебування її тепер невідомо. Останній раз позивачка бачила відповідачку в грудні 2023 року, тоді вона вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою стосовно позивачки та дитини. [PERSON] стверджує, що [PERSON] дуже агресивна внаслідок вживання наркотиків. Раніше у зв`язку з психологічною нестабільністю у 2016 та 2018 роках перебувала в центрі реабілітації харчової залежності. Тепер її лікувати немає можливості, оскільки вона відмовляється та місцеперебування її невідомо. Позивачка виключно сама займається вихованням дитини, забезпечує всім необхідним, дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву до суду у встановлений строк не надіслала. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Позивачка суду пояснила, що відповідачка є наркозалежною, тепер на зв`язок не виходить, невідомо місце її перебування. За життя був випадок коли особисто відмовила відповідачці в наданні грошових коштів, а та у зв`язку з цим погрожувала вбити дитину. Тоді її покійний чоловік пропонував віддати доньку на лікування. На її переконання відповідачці неможливо довірити дитину. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надіслала. Представник Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що є рідною сестрою позивачки. Останній раз бачила свою рідну племінницю 11 листопада 2021 року на похоронах її батька та чоловіка сестри. З того часу її не бачила. Взагалі про відповідачку тепер нічого невідомо. Коли її бачила останній раз то вона себе поводила неадекватно, в прохолодний день дитину виносила легко одягненою на вулицю. Тоді вона дитині не давала достатнього харчування, оскільки переживала про зайву вагу дитини. На її переконання поведінка [PERSON] була неадекватною. Тепер відповідачка не приїздить до дитини, не займається її вихованням. Відповідачка є наркозалежною людиною, з нею страшно залишатись. З позивачкою є близькими людьми, часто зустрічаються та спілкуються систематично. Стверджує, що відповідачка ніякої участі у вихованні дитини не бере. Особисто їй було страшно перебувати в оточенні відповідачки. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що позивачка є її рідною сестрою. [PERSON] є неадекватною, агресивною, особисто її боялася. Будучи на похороні свого батька вона сміялася та проявляла агресію. До дитини відповідачка відносилась неадекватно, могла її розбудити посеред ночі з метою вийти прогулятись. Точно не знає чи вона вживає наркотичні засоби, однак її поведінка про це свідчить. На її переконання приблизно два роки відповідачка взагалі не бере участі у вихованні дитини. [PERSON] у малому віці була нормальною дитиною. Де тепер перебуває племінниця не знає. Особисто з сестрою є близькими, часто не зустрічаються, однак по телефону спілкуються. Позивачка більше спілкується з їх іншою сестрою, оскільки вона проживає одиноко. Їй відомо про життя позивачки, оскільки про це спілкуються. Стверджує, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідачка є матір`ю дитини, [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00032182475 від 18 серпня 2021 року, відомості про батька [PERSON] , 24 червня 2021 року записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 13). Згідно з довідкою голови правління ОСББ «Світ» від 30 серпня 2024 року № 39, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з внучкою [PERSON] , яка не має за цією адресою місця реєстрації. Баба займається виховання внучки без допомоги матері. Батька у дитини немає. [PERSON] забезпечує дитину всім необхідним, одягом, взуттям, їжею та лікуванням. Дитина на повному утриманні баби (а. с. 14). 26 листопада 2023 року та 29 грудня 2023 року, [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника за те, що 26 листопада 2023 року об 08:00 годині вчинила домашнє насильство психологічного характеру, виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою стосовно своєї матері [PERSON] та своєї доньки [PERSON] . 29 грудня 2023 року о 08:00 годині [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно [PERSON] (а. с. 15, 16). Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕВОКАНДА» від 11 січня 2017 року № 0159 свідчить, що [PERSON] з 12 грудня 2016 року перебувала на реабілітації в центрі лікування харчової залежності «REVOCANDA» з діагнозом: розлади харчової поведінки (а. с. 18). За змістом довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕВОКАНДА+» від 29 листопада 2018 року № 000130, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в центрі «REVOCANDA PLUS» з діагнозом: анорексія очисного типу з 25 жовтня 2018 року, у зв`язку з психологічною реабілітацією (а. с. 17). Зміст характеристики Закладу дошкільної освіти (Ясла-Садок) № 20 Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 27 серпня 2024 року № 128 підтверджує, що [PERSON] відвідувала заклад дошкільної освіти (ясла-садок) з 19 серпня 2023 року по 29 січня 2024 року. Вибула у зв`язку з переїздом. Протягом всього періоду відвідування закладу дівчинкою, її мати не з`являлася, а також не телефонувала до закладу, не цікавилась станом здоров`я, розвитком дитини. Щодня до дошкільного закладу дитину приводила та забирала баба, завжди вчасно. До баби у вихователів зауважень немає (а. с. 19). За змістом довідки Комунального закладу дошкільної освіти № 3 «Колобок» Долинської міської ради від 20 серпня 2024 року № 01-03/188, [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти з 1 лютого 2024 року по тепер. [PERSON] займається вихованням дитини. Мати не цікавиться життям дитини, жодного разу в дитячому садку не з`являлась (а. с. 20). Висновком Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 6 листопада 2024 року № 01-40/408/2, є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини не піклується про дитину, про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. Ці діяння матері є свідомими. Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року в справі № 450/4288/21 зробив висновок, що «відповідно до чч. 4, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Передбачена чч. 4 та 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами чч. 4 та 5 ст. 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22))». За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що відповідачка [PERSON] тривалий час разом із власною малолітньою дитиною не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачка не виконувала покладені на неї батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Отже, суд дійшов до переконання про обґрунтованість цього позову та його задоволення. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у відповідачки є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків та самої дитини, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відомості про майновий стан відповідачки у справі відсутні. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачки на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 2 жовтня 2024 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов до висновку про задоволення цього позову. Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений у 2024 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 3028 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved