Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників\~багатоквартирного будинку\~«ЖК Коцюбинський»звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку, прибудинкової території та інших житлово-комунальних послуг в сумі 6337,47 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 30.11.2020 рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку під назвою ОСББ «ЖК Коцюбинський» та було внесено відповідний запис про проведення державної реєстрації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців за громадських формувань. Протоколом № 1 загальних зборів співвласників від 18.11.2020 було затверджено статут об`єднання. Протоколом б/н від 20.03.2021 було затверджено проект кошторису об`єднання щодо надання житлово-комунальних послуг. При цьому, ОСББ також є розподільником і інших комунальних послуг (в т.ч. із водо-, теплопостачання). В свою чергу, відповідачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , а відтак останній споживав послуги, що надавались ОСББ «ЖК Коцюбинський». Між позивачем та Відповідачем встановлювалися зобов`язальні правовідносини з приводу утримання будинку та прибудинкової території Вказує, що станом на дату подачі позову сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 6337,47 грн. Вказане свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законом строк. З метою досудового врегулювання спору, 05.12.2023 листом відповідачу було поставлено вимогу про необхідність оплатити заборгованість. Однак, відповідач продовжує допускати зростання заборгованості та не вчинив жодного платежу щодо погашення заборгованості. 14 лютого 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач з позовом не погоджується повністю, виходячи з наступного. Вказує, що ним повністю сплачені усі рахунки стосовно послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внески у резервний та ремонтний фонди. Вважає, що наданий позивачем Акт звіряння взаєморозрахунків жодним чином не підтверджує наявність заборгованості. Відповідач підтверджує, що отримав від позивача рахунок на сплату за листопад 2023 року, до якого були включені наступні нарахування: Опалення (мінімальне споживання п.9 Методики 315) - 1 912,58; Теплові втрати (п.2 розділ 5, Методики 315) - 1,08; Опалення по лічильнику - 3 608,65; Холодна вода (кухня) - 208,76; Внесок до ремонтного фонду - 37,9; Внесок до резервного фонду - 37,9; Внесок на утримання будинку і прибудинкової території - 530,6. Проте, відповідач вважає, що рахунок є незаконним та не відповідає дійсності, адже частина вказаних нарахувань Відповідачем була сплачена вчасно, а інша частина є незаконно нарахованою позивачем без будь-яких на те підстав. Звертає увагу, що за утримання будинку та прибудинкової території, резервний та ремонтний фонди в рахунку за листопад 2023 р. нараховано 606,4 грн. Ці нарахування за листопад були сплачені вчасно 28.12.2023. Щодо послуг наданих за опалення вказує, що відповідно до рахунку на сплату за листопад 2023 р. було нараховано опалення по лічильнику - 3 608,65 грн., що є незаконним, адже у квартирі останні декілька років ніхто не проживає, показники лічильника є незмінними. Після повірки лічильника у серпні 2021 р. і на теперішній час споживання - 0. Докази на підтвердження вказаного по лічильнику додаються. На думку відповідача, цю суму позивачем було вказано із рахунку за опалення за грудень 2022 р., де нарахування складались в сумі 3608,65 грн. (3302,31+306,34), а найменування було саме за «Опалення Мінімальне споживання» п. 9 Методики 315 та теплові втрати (п. 2 розділ 5., Методики 315), а не за опалення по лічильнику. Вказана вище сума є загальною за попередні періоди (жовтень 2021 року - грудень 2022 року). Отже, нарахування мінімального споживання теплової енергії за опалювальні періоди з жовтня 2021 р. по листопад 2023 р. у загальному розмірі по рахунках складають 5522,31 грн. Також звертає увагу, що за рішенням Протоколу загальних зборів ОСББ «ЖК КОЦЮБИНСЬКИЙ» від 20 березня 2021 року, Голові Правління було доручено подати усі необхідні документи та укласти відповідні договори з КП «Київтеплоенерго», вжити необхідних заходів для укладання прямих договорів між кожним співвласником багатоквартирного будинку за вказаною адресою. Проте, на березень 2024 р. індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії не укладені. Щодо наданих послуг за холодну воду повторно звертає увагу, що в квартирі за вказаною адресою з 2021 р. відповідач не проживає, житлово-комунальними послугами ніхто не користується. Наголошує, що відповідачем повністю сплачені усі квитанції стосовно послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Від ОСББ «ЖК Коцюбинський» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач спростовує твердження відповідача щодо незаконності донарахувань за спожите тепло та водопостачання і, начебто, неправомірність застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика), посилаючись на наявність Протоколу Правління ОСББ № 39 від 30.12.2021, яким було прийняте рішення про застосування Методики (додається) та наявністю Листа від КП «КИІВТЕПЛОЕНЕРГО» від 12.06.2023 про продовження дії існуючого договору між ОСББ та КП «КИІВТЕПЛОЕНЕРГО» до 15.06.2024. Наголошує, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Незважаючи на рішення прийняті Протоколом № 05/04/21 Загальних зборів ОСББ «ЖК Коцюбинський», відповідач не скористався своїм правом на укладання договору за обраною моделлю договірних відносин - з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та теплопостачання з визначеним виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води в особі ПрАТ «АК Київводоканал» та КП «Київтеплоенерго» відповідно. Проте, такі послуги фактично надавались ОСББ «ЖК Коцюбинський» в якості виконавця розподілу комунальної послуги. Тож твердження відповідача про те що позивач незаконно здійснив донарахування за житлову комунальну послугу без належних для того підстав та пояснень є хибним. Щодо нарахувань за воду вказує, що під час обрання нинішнього Голови правління ОСББ «ЖК Коцюбинський», останнім було здійснено контрольне зняття показників лічильників води та виявлено розбіжність в показниках фактичного споживання за загально-будинковими лічильниками, та обсягу споживання згідно сумованих показників індивідуальних приладів обліку. Загальний обсяг розкрадання води по будинку станом на 01.10.2022 року склав 9194 м.куб, що в грошовому еквіваленті сягало суми понад 300000 грн. Станом на дату здійснення перерахунку прилад обліку води по квартирі відповідач мав певний період, який визнається самим відповідачем, що не відповідав чинному законодавству України та не був прийнятий на абонентський облік у встановленому порядку. Тож такий період вважається таким, що квартира відповідача не мала приладу обліку. Щодо донарахувань теплової енергії до мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку то його було здійснено на виконання вимог п.п.1, 2 розділу VI Методики. Враховуючи викладене, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Коцюбинський» створено власниками квартир, нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна Об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників/мешканців багатоквартирного будинку для сплати всіх необхідних платежів, передбачених законодавством та цим Статутом, що підтверджується копією Статуту ОСББ «ЖК Коцюбинський», затвердженого протоколом № 1 Установчих зборів ОСББ «ЖК Коцюбинський» від 18.11.2020. Згідно копії Протоколу Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Коцюбинський» за місцезнаходженням Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корп. 1, від 20 березня 2021 року, було затверджено проект кошторису об`єднання, яким встановлено розмір щомісячного внеску на управління (утримання будинку та прибудинкової території) ОСББ «ЖК Коцюбинський» у розмірі: 7 грн. за один квадратний метр житлової площі та 10 грн. за один квадратний метр нежитлової площі, 0,5 грн. за один квадратний метр житлової площі як внесок до резервного фонду, 0,5 грн. за один квадратний метр житлової площі, як внесок до ремонтного фонду; дозволено Голові правління об`єднання укладати відповідні договори між ОСББ «ЖК Коцюбинський» та постачальниками комунальних послуг: централізованого водопостачання та водовідведення; з постачання теплової енергії для потреб опалення; постачання електричної енергії. Відповідно до копії Протоколу № 39 Засідання Правління ОСББ «ЖК Коцюбинський» від 30.12.2021 прийняте рішення про застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Таким чином, відповідач [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. За змістом ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об' єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» містить перелік обов`язків співвласника, до яких також входять: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Таким чином, особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на статутні цілі та утримання і ремонт спільного майна об`єднання, тому сума заборгованості підлягає стягненню (зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13, від 11.11.2015 у справі № 914/189/14, від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14). Як вбачається з Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 30.11.2023 між ОСББ «ЖК Коцюбинський» та [PERSON] станом на 30.11.2023 в порушення визначеного грошового зобов`язання, відповідач у повному обсязі не вносив позивачу плату за послуги з утримання будинку, прибудинкової території та інших житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, у відповідача утворився борг у розмірі 6337,47 грн. На підтвердження правильності зазначених нарахувань до матеріалів справи як позивачем так і відповідачем були долучені копії квитанцій (рахунків на сплату), за період з квітня 2021 року по листопад 2023 року, в яких відображено структуру заборгованості та загальний розмір такої. З наданих відомостей детальних нарахувань УБПТ та комунальних послуг ОСББ «ЖК Коцюбинський» за період з 01.04.2021 по 30.11.2021 вбачається, що відповідач частково оплачував надані позивачем послуги у 2021 та 2023 роках, що також підтверджується долученими відповідачем копіями квитанцій. Вказане свідчить про обізнаність відповідача про наявність заборгованості та визнання факту отримання наданих позивачем послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23 грудня 2020 року). У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, в тому числі звертатися до суду в разі відмови співвласника своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, інфляційних втрат, суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) висловлена наступна правова позиція: «ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04.07.2018 (справа № 14-154цс18)». Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved