Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник Дараган Ю.О., яка діє в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ», звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до \~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №33610-05/2024 в розмірі 23430 грн; за кредитним договором №38840-04/2024 в розмірі 30500 грн; за кредитним договором №101302365 в розмірі 9316 грн; за кредитним договором №238564 в розмірі 13803,58 грн, , всього підлягає стягненню за договорами на загальну суму 77049,58 грн, та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.05.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (скорочено ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено кредитний договір №33610-05/2024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав кредит віповідачу шляхом перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №33610-05/2024 від 22.05.2024 в сумі 23430 грн, з яких: 7100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12780 грн сума заборгованості за процентами; 3550 грн заборгованість за штрафними санкціями. Також, 23.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №38840-04/2024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав кредит віповідачу шляхом перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024 відповідно до якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №38840-04/2024 від 23.04.2024 в сумі 30500 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн заборгованість за процентами; 2500 грн заборгованість за штрафними санкціями. Крім того, 01.02.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101302365, за умовами якого кредитодавець зобоязався надати відповідачу строковий кредит шляхом перерахування грошових коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою кредитодавцю з метою отримання кредиту.16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №101302365 від 01.02.2022 в сумі 9316 грн, з яких: 4176 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 грн заборгованість за комісією. Крім того, 23.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (скорочено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №238564, за умовами якого кредитодавець зобовячзався надати крдеит відповідачу у безгттівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку відповідача. 29.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29022024, відповідно до якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №238564 від 23.01.2022 в сумі 13803,58 грн, з яких: 6153,85 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7649,73 грн суми заборгованості за процентами. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за даними кредитними договорами в сумі 77049,58 грн та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.05.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою судді від 07.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов суду не подав, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, шляхом направлення смс-повідомлення на вказаний в позовній заяві номер телефону та шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», про причини неявки суду не повідомив. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідках про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 22.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №33610-05/2024 (далі кредитний договір №33610-05/2024) в електронній формі, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7100 грн, на умовах строковості, зворотності , платності, строком на 120 днів, до 18.09.2024 денна процентна ставка 1,50%, що застосовується в межах строку кредитування (п.1.1, 1.2, 1.4.1). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором №33610-05/2024 становить 23430 грн, з яких: 7100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12780 грн сума заборгованості за процентами; 3550 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 16-17). 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №21102024 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №33610-05/2024 від 22.05.2024 в сумі 23430 грн (а.с.28-33). 23.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №38840-04/2024 (далі кредитний договір №38840-04/2024) в електронній формі, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10000 грн строком на 120 днів, до 20.08.2024, денна процентна ставка 1,50%, що застосовується в межах строку кредитування. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №38840--04/2024 становить 30500 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн сума заборгованості за процентами; 25000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 25-26). 21 жовтня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №21102024 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №38840-04/2024 від 23.04.2024 в сумі 30500 грн (а.с.28-32). 01.02.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №101302365 (далі кредитний договір №101302365), відповідно до якого відповідач отримав від кредитодавця строковий кредит шляхом перерахування грошових коштів в сумі в розмірі 10000 грн. за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем кредитодавцю з метою отримання кредиту, на строк 30 днів до 03.03.2022. Комісія за надання кредиту 1900,00 грн, проценти за користування кредитом за ставкою 1,70% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом, стандартна проце6тна ставка 5,00% від фактичного щалмшку кредиту. Згідно з наданою позивачем відомістю про щоденні нарахування та погашення відповідача за кредитним договором №101302365 становить 9316,00 грн, з яких: 4176,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 44). 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №16072024 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №101302365 від 01.02.2022 в сумі 9316 грн (а.с.46-49). Крім того, 23.01.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №238564 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір №238564), відповідно до якого кредитощдавець надає відповідачу кредит в розмірі 8888,89 грн, строком на 26 тижнів, з фіксованою процентною ставкою 10% в день за перший день користування кредитом та 0,70% в день з другого дня корстування кредитом протягом строку кредиту. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №238564 становить 13803,58 грн, з яких: 6153,85 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7649,73 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 64-65). 29.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №29022024 у відповідності до умов якого позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №238564 від 23.01.2022 в сумі 13803,58 грн (а.с.66-70). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Перед укладення кредитних договорів кредитодавці надали позичальнику всю переддоговірну інформацію, шляхом розміщення її на офіційних вебсайтах кредитодавців, крім того відповідач письмово підтвердив ознайомлення з умовами кредитування своїм підписом паспорту споживчого кредиту (а.с.13-14, 23-24, 40-41, 61-62). На виконання кредитного договору №101302365 кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» надав відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн на картковий рахунок позивача, за реквізитами платіжної картки, зазначеної в кредитному договорі, що підтверджується копією платіжного доручення 39102184 (а.с.42). Отже, ТОВ «МІЛОАН» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору №101302365. Крім того, на виконання кредитного договору №238564 кредитодавець ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 грн на картковий рахунок позивача, за реквізитами платіжної картки, що підтверджується копією виписки про перерахування коштів 23.01.2022 (а.с.63). Таким чином, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору №238564. Тобто зазначені кредитні договори є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, про що свідчить його підпис на кредитних договорах , сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Мотиви,\~з\~яких\~виходив суд,\~застосовані\~норми\~права та\~висновки Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правилами ст. 1054\~ЦК\~України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.\~598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання позивач перед відповідачем за кредитним договором №101302365 та кредитним договором №238564 виконав в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Правилами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як встановлено судом, [PERSON] уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, в рамках якого йому було відкрито банківський (кредитний) рахунок, та користувався на погоджених сторонами умовах кредитними коштами. На час розгляду справи судом відповідач не надав відомостей, які б свідчили про погашення ним заборгованості або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договорами у добровільному порядку, як і не надано відповідачем беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошових зобов`язань, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №101302365 в сумі 9316 грн, з яких: 4176,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 грн заборгованість за комісією, за кредитним договором №238564 в сумі 13803,58 грн, з яких: 6153,85 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7649,73 грн сума заборгованості за відсотками. Щодо вимог позивача за кредитним договором №33610-05/2024 та кредитним договором №38840-04/2024 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. При цьому, в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів за кредитними договорами №33610-05/2024 та №38840-04/2024, права вимоги на які перейшли. При цьому, суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом отримання відповідачем грошових коштів, користування ними, а отже не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості, на яку вказує позивач. При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, ТОВ «ФК «ЄАПБ» клопотань про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавало. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ініціював питання про їх витребування. Доказів, які б свідчили про виконання позикодавцем умов кредитних договорів №33610-05/2024 та №38840-04/2024 або доказів перерахунку коштів на банківський рахунок/електронний платіжний засіб відповідача позивачем не надано. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2040/20). З огляду на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №33610-05/2024 в сумі 23430,001 грн та кредитним договором №38840-04/2024 в сумі 30500,00 грн, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку в цій частині. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Отже, з позивача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №101302365 в сумі 9316 грн, з яких: 4176,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3240,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 грн заборгованість за комісією, а також за кредитним договором №238564 в сумі 13803,58 грн, з яких: 6153,85 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7649,73 грн сума заборгованості за відсотками, а всього підлягає стягненню сума 23119,58 грн, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: partial