Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] ,\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про відшкодування збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 01 вересня 2023 року 15 год. 28 хв. на 332 км. + 500 м. автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan Navara, номер державної реєстрації [NUMBER] , який рухався в напрямку м. Сарни зі сторони м. Ковель, у порушення Правил дорожнього руху виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з належним їй автомобілем Audi Q7, номер державної реєстрації [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення належний їй автомобіль Audi Q7 зазнав значних аварійних пошкоджень. Відповідно до постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 30.11.2023 по справі № 556/2932/23, номер провадження 3/556/1352/2023, [PERSON] визнано винним у порушенні п.10.1, 12.1, 2.3 б), 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Згідно висновку експерта автотоварознавчої експертизи від 15.09.2023 № 3040 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 01.09.2023, станом на 11.09.2023 становить 391 793,02 грн (триста дев`яносто одна тисяча сімсот дев`яносто три грн 02 коп). Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1961-IV) Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) було прийняте рішення про виплату позивачці страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 160000,00 грн. Отже, з урахуванням отриманих позивачкою регламентних виплат від МТСБУ в сумі 160000,00 грн, Відповідач зобов`язаний відшкодувати їй: 391 793,02 грн - 160 000,00 грн = 231793,02 грн. Крім матеріальних збитків, завданих безпосереднім пошкодженням автомобіля позивачки Audi Q7 під час ДТП, нею також були понесені витрати на транспортування автомобіля з місця події до м.Житомира у сумі 15200,00 грн та на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 6000,00 грн. Підтвердні документи понесених витрат додаються. Крім того, позивачка посилається на те, що їй завдана моральна шкода, в т.ч. внаслідок пошкодження транспортного засобу, поведінки відповідача. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 20000 гривень. У зв`язку з чим, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , на її користь грошові кошти на загальну сумі 272993,02 гривень (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто три грн 02 коп.) в якості відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.08.2024. 16.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 15.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01.09.2023 о 15 год. 28 хв., [PERSON] , на 332 км. + 500 м. автодороги М-07 Київ Ковель - Ягодин, керував автомобілем «Nissan Navara», номерний знак [NUMBER] , котрий рухався в напрямку м.Сарни зі сторони м.Ковель, в порушення п.11.3, 11.4 Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] котрий рухався в зустрічному напрямку. Від зіткнення з автомобілем «Nissan Navara» під керуванням [PERSON] автомобіль «Audi Q7» втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, чим спричинив перешкоду для автомобіля «Peugeot 308», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При цьому [PERSON] , з метою уникнути зіткнення з некерованим ТЗ «Audi Q7», застосував екстренне гальмування керма вправо, та здійснив наїзд на дерева в межах правого узбіччя по ходу руху ТЗ «Peugeot 308». Внаслідок цього всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] , керуючи транспортним засобом, допустив порушення п.10.1, 12.1, 2.3 б), 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області №556/2932/23 від 30.11.2023, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП\~і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Як вбачається зі ст.82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем [PERSON] 01 вересня 2023 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, в т.ч. і автомобіля позивачки, доведено належними та допустимими доказами. Згідно висновку експерта автотоварознавчої експертизи від 15.09.2023 № 3040 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 01.09.2023, станом на 11.09.2023 становить 391793,02 грн (триста дев`яносто одна тисяча сімсот дев`яносто три грн 02 коп). Вказаний висновок відповідає вимогам та критеріям належності та допустимості доказів і не оспорювався відповідачем. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до\~ст.1187 ЦК України\~відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до статті 999\~ЦК\~України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1192 ЦК України\~підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі\~статтею 599\~ЦК\~України виконанням, проведеним належним чином. В той же час, у відповідності до приписів ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1961-IV) Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) було прийняте рішення про виплату мені страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 160 000,00 грн. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-іУ якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Отже, з урахуванням отриманих позивачкою регламентних виплат від МТСБУ в сумі 160 000,00 грн, Відповідач зобов`язаний відшкодувати [PERSON] 391793,02 грн - 160000,00 грн = 231793,02 грн. Крім того, позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують також інші витрати, понесені [PERSON] у зв"язку із подією дорожньо-транспортної пригоди 01.09.2023 року, а саме - витрати на транспортування автомобіля з місця події до м.Житомира у сумі 15200,00 грн та на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 6000,00 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в загальній сумі 252993,02 грн доведені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку. Звертаючись до суду позивачка зазначила, що їй була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, що полягає в спричинених їй моральних та фізичних стражданнях. В момент ДТП вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне - страху за своє життя. Крім того, було істотно пошкоджено належне позивачу майно - автомобіль, що спричинило зміни у звичному укладі життя позивачки, зумовило необхідність витрачати час, зусилля та кошти для відновлення нормального життя та захисту своїх прав. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи викладене суд вважає факт заподіяння позивачці моральної шкоди доведеним, у зв"язку з чим така шкода також підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , з вини якого сталася ДТП, приймаючи до уваги моральні страждання позивача, спричинені пошкодженням її майна, пов`язане з цим порушення її звичних життєвих зв`язків. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн, яку вважає справедливою та достатньою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2729,93 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved