Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідачки на його користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29 125 грн. 12 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 14.11.1998 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17.02.2023 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них з відповідачкою є двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу виданого Костопільським районним судом Рівненської області від 26.05.2023 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2023 року і до досягнення сином повноліття. На підставі рішення суду видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. Відповідачка ухиляється від своєчасної сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по їх сплаті в розмірі 29 125,12 гривень. Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів розмір заборгованості становить 141 644,85 грн. Оскільки пеня за прострочення по сплаті аліментів не може становити більше розміру заборгованості по сплаті аліментів, тому позивач просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 29 125,12 гривень. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. 28.04.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та зазначила, що вважає розрахунок пені за несвоєчасну сплату заборгованості по аліментам необгрунтованим та завищеним. Згідно уточненого розрахунку виконавчої служби станом на 10.04.2025 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 25 398,78 грн. Крім того, зазначила, що заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів виникла не з її вини, а з обставин, які склалися у її житті. Зокрема, відсутність у неї постійної роботи, а отже постійного заробітку, наявність на її утриманні матері - пенсіонерки, яка має ряд захворювань і яка потребує постійного медикаментозного лікування. Разом з тим, для погашення заборгованості по аліментах вона хотіла продати належний їй на праві власності автомобіль, яким фактично користується позивач, однак він не дав їй цього зробити та відмовляється його повертати. Враховуючи вищевикладене просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за необгрунтованістю.\~ 09.05.2025 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідачка у своєму відзиві на позов фактично не заперечує факту наявності заборгованості по сплаті аліментів, однак просить суд відмовити у позові. Покликання відповідачки на те, що її матір потребує постійного стороннього догляду, а також про те, що вона має намір продати транспортний засіб задля погашення заборгованості по аліментах не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Таким чином, відповідачка вказує недостовірну інформацію та фактично вводить суд в оману.\~ Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористалася. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що з 14.11.1998 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17.02.2023 року було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу виданого Костопільським районним судом Рівненської області від 26.05.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2023 року і до досягнення сином повноліття. На підставі рішення суду видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/006244877 від 28.05.2024 року. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно з положеннями ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач призначені судом аліменти сплачувала нерегулярно, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 13.02.2025 року становить 29 125,12 грн., що підтверджується проведеним державним виконавцем Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О. Тиманчук розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №2755 від 13.02.2025 року. Даний розрахунок сторонами не оскаржувався, а відтак є чинним. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У зв`язку із виникненням заборгованості по сплаті аліментів позивач здійснив реалізацію свого права, яке гарантовано йому ст. 196 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Суд не бере до уваги доводи відповідачки, які викладені у відзиві на позов, оскільки вважає їх необгрунтованими та не підтверженими належними доказами. Зокрема, покликання відповідачки на те, що на її утриманні перебуває матір - пенсіонер, яка потребує постійного медикаментозного лікування, не знайшли свого підтвердження, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би беззастережно вказував на те, що саме відповідачка здійснює догляд за своєю матір`ю і саме нею здійснюються витрати на лікування матері. Разом з тим, відповідачкою не надано доказів того, що вона має намір продати належний їй автомобіль та погасити наявну заборгованість по сплаті аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду виникла саме з її вини. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідачка була обізнана про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинна була прийняти всі міри для своєчасного перерахування аліментів. Крім того, суд не приймає до уваги наданий відповідачкою розрахунок заборгованості по аліментах, оскільки він носить мінливий характер і на день ухвалення рішення судом сума заборгованості по аліментах може бути зміненою як в бік збільшення, так і в бік зменшення. У зв`язку із наявністю підстав, які необхідні для стягнення неустойки (пені) позивач надав розрахунок пені, що становить - 141 644,85 грн. Такий розрахунок проведений у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України. Суд приймає до уваги даний розрахунок позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б ставили під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З урахуванням законодавчих положень позивач просить стягнути з відповідачки неустойку (пеню) у розмірі 29 125,12 грн., оскільки сукупний розмір пені не може бути більшим, ніж сума заборгованості за аліментами. Відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідачка не подала належних доказів, які б дозволили суду встановити її матеріальний і сімейний стан та врахувати ці обставини при розгляді справи. Аналіз норм ст. 196 СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка, відповідно до вимог ст. ст. 77, 81 ЦПК України, не надала суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від неї причин. Відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами відсутність її вини у простроченні сплати аліментів, а тому суд дійшов висновку, що відповідачка повинна нести цивільну відповідальність, встановлену законом. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі - 29 125,12 грн. підлягає до задоволення в повному обсязі. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення неустойки, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнений законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved