Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

17 березня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі-ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24 березня 2025 року ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області справу передано до Покровського районного суду міста Кривого Рогу за підсудністю. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 19.04.2024 року [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі-ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») уклали кредитний договір № 674517808 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відразу після вчинених дій Відповідача, 19.07.2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 14\~065,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] . 08 жовтня 2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариство з\~обмеженою відповідальністю«ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № МВ-ТП/3. Позивач зазначає, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, проте відповідач своїх зобов`язань не виконав. Від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 45\~366,76 грн., з яких заборгованість по кредиту у розмірі 14\~064,44 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 31\~302,32 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача складає 52\~398,98\~грн,\~однак позивач\~бажає стягнути\~лише частину\~від загальної\~суми заборгованості.У зв`язку з чим позивач змушений звернутись із позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45\~366,76 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 13 травня 2025 року відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника за наявними в справі доказами, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково ,вважає заявлену суму щодо судових витрат з оплати послуг адвокату не обґрунтованою. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст. 634 ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст. 610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Судом встановлено,\~що 19.07.2024\~року між\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~кредитної лінії\~№ 674517808. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до\~п.2.1.\~договору,\~кредитодавець зобов`язується\~надати позичальникові\~кредит у\~вигляді кредитної\~лінії,\~в розмірі\~кредитного ліміту\~на суму\~27\~000,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом\~відповідно до\~умов,\~зазначених у\~цьому Договорі,\~додатках до\~нього та\~Правилах надання\~грошових коштів\~у позику.\~п.\~2.2.\~Сума кредитного\~ліміту,\~вказана в\~п.\~2.1.\~Договору,\~це максимальна\~сума кредиту,\~яка протягом\~строку дії\~Договору одночасно\~може бути\~у розпорядженні\~позичальника.\~Відповідно до п. 2.3. кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 14\~065,00 грн. одразу після укладення Договору. Відповідно до довідки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції та перераховано на рахунок/платіжну картку отримувача [PERSON] № 5168-ХХ-ХХХХ-2587, термін дії 03.29, сума платіжної операції 14\~065,00 грн., ідентифікатор платіжної операції 2491488187, дата завершення платіжної операції 19.07.2024 року. Крім того здійснення платежу на платіжну картку [PERSON] від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у сумі 14\~065,00 гривень підтверджується платіжним дорученням від 19.07.2024 року. 08 жовтня 2024 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № МВ-ТП/3. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 08.10.2024 року до Договору факторингу № МВ-ТП/3 від 085.10.2024 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 45\~366,76 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 674517808 від 19.07.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» станом на 03.01.2025 року складає 52\~398,98 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 14\~064,44 грн., прострочена заборгованість за процентами-31\~302,32 грн. Як вказує позивач, відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Згідно ст. ст.514, 625, 1050, 054 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.ч. 1, 4 - 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог про стягнення кредиту та процентів, стороною відповідача суду не надано і судом не здобуто. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір в сумі 2422,00 гривень. Що стосується заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. За правилами ч.ч. 2-4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 5000,00 гривень, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved