Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із цим позовом. Просять визнати за ними право власності на спадкове майно (житловий будинок та земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] та [INFO] померла їхня бабуся [PERSON] . Після їхньої смерті відкрилась спадщина. Позивачі є спадкоємцями їхнього майна за законом, але не можуть оформити своїх спадкових прав через відсутність у них правовстановлюючих документів на спадкове майно (житлового будинку та земельні ділянки). Позивачі в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхній відсутності, позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.01.1999 року, виданим Милятинською сільською радою підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] (батько позивачів) має матір [PERSON] (спадкодавець). Судом встановлено, що [PERSON] (спадкодавець) за життя розпорядилася усім своїм майном в користь сина - [PERSON] , склавши заповіт від 13.11.1994 року, посвідчений Милятинською сільською радою, зареєстрований за № 26. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 березня 2024 року, підтверджено, що [PERSON] (батько позивачів) помер [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 1988 року, підтверджується, що [PERSON] має батька [PERSON] . Крім того, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , підтверджується, що [PERSON] має батька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0,4123 га, в тому числі земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером: 4620683600:15:001:0225, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,1623 га з кадастровим номером: 4620683600:15:001:0226, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Новий Милятин Золочівського району Львівської області. Належність житлового будинку [PERSON] підтверджується довідкою від 09.05.2024 року № 285, виданою Милятинським старостинським округом Золочівського району Львівської області. Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] від 11.09.2024 року вбачається, що житловий будинок 1960 року побудови, загальною площею 66,5 кв. м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1180 від 13.03.1996 року, [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,4123 га, що розташована на території с. Новий Милятин, Милятинської сільської ради. Відповідно до заяви [PERSON] від 11.01.2023 року, засвідчена приватним нотаріусом Дячик А.В., підтверджено, що [PERSON] дає згоду на зміну площі, розмірів та конфігурації земельної ділянки площею 0,4123 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії ЛВ 1180, виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області 13 березня 1996 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103, спадкоємцем якої є він. Зміна площі, розмірів та конфігурації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1623 га, згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Претензій до погоджувальних служб та організацій виконання робіт не має. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5100098782023 від 30.01.2023 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 0,2500 га має кадастровий номер 4620683600:15:001:0225. Крім того, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1400007032023 від 10.02.2023 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 0,1623 га має кадастровий номер 4620683600:15:001:0226. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 220/01-16 від 01.05.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. А також після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Довідкою виданою Милятинським старостинським округом від 09.05.2024 року № 285 підтверджується, що [PERSON] на час смерті [PERSON] , проживав разом з нею в одному будинку, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом. Крім того, довідкою виданою від 09.05.2024 року № 287 Милятинським старостинським округом Золочівського району Львівської області підтверджується, що позивачі здійснили поховання батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду\~на те,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за законом,\~яка вступила\~в управління\~спадковим майно,\~прийняла спадщину\~в силу\~вимог ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма\~ст.\~316\~ЦК України\~визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Частина 1\~ст.\~1225\~ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України\~земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Нормою ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до\~ч.\~3,\~ч.\~4\~ст.\~1268\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачами слід визнати право власності в рівних частинах на спадкове майно (житловий будинок та земельна ділянка), яке належало померлій [PERSON] на праві приватної власності та в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] . Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Ураховуючи викладене, на підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved