Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 ТзОВ "Коллект Центр»" в особі директора М. Ткаченко звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 18.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3473904 у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт-Капітал було укладено Договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором №3473904 щодо відповідача. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023, в тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 25059,00 грн., з яких: 3000 - тіло кредиту, 22059 грн. - заборгованість за відсотками, яку і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2 Представник відповідача адвокат Пащук Т.С. подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги частково. У відзиві вказує. що відповідач не заперечує факту укладення договору про споживчий кредит та визнає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн. Щодо заявленої позивачем суми нарахованих процентів зазначає, що згідно умов договору кредит надається строком на 30 днів, до 17.09.2021, проценти за користування кредитом становлять 9,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від суми кредитування. Доказів пролонгування кредиту позивачем до матеріалів справи не надано. Тому вважає, що нарахування процентів після 17.09.2021 є неправомірним та безпідставним. За таких обставин стягненню з відповідача на користь кредитора підлягає заборгованість в розмірі 3009 грн., з яких 3000 грн. - тіло кредиту та 9,00 грн. - відсотки. Крім того, заперечує щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн., оскільки заявлена сума є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Вважає обґрунтованими в даному випадку витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 1.3 Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що у наданому до матеріалів справи розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума і відповідно до яких умов договору. При цьому, відповідачем не надано доказів, які спростовували б розмір заборгованості, не зроблено арифметичних розрахунків суми заборгованості належним чином у відповідності до умов договору, погоджених сторонами. Також вказує, що сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору без необхідності вчинення додаткових дій з боку сторін. Таким чином кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Щодо заперечень відповідача суми витрат на правову допомогу зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду докази на підтвердження такої позиції. Тому, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 26.03.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Від відповідача наявний відзив. Додаткових заяв та клопотань до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №3473904 відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 3 000 грн. строком на 30 днів, термін повернення кредиту 17.09.2021. Згідно п. 1.5.2 - 1.6 Договору, проценти за користування кредитом 9,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також Договором передбачена пролонгація кредитування (а.с.7-9). Сторонами погоджено Графік платежів, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.19). Укладаючи вищевказаний Договір відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.55). ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Елаєнс» про успішність операції (а.с.11). Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №3473904, наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 3000 грн., а ТОВ «МІЛОАН» проводило щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору (а.с.12-13). 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» » та ТОВ «Вердикт-Капітал було укладено Договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором №3473904 щодо відповідача (а.с.20-22). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 30.11.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.26). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 29.11.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №3473904 в сумі 12009,00 грн., з яких: 3000 грн. - сума виданого кредиту та 9009 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.35). Разом з тим, згідно наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості за Договором №3473904 станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача становить 25059,00 грн., з яких: 3000 грн. - сума виданого кредиту; 22059,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.31). Крім того, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 (а.с.36-38). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 10.01.2023, підтверджує факт переходу від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр « права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.43). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 25059,00 грн., з яких: 3000 грн. - сума виданого кредиту; 22059,00 грн. - сума заборгованості за відсоткам. Вказані суми відповідають також наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.47,32). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 18.08.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №3473904 про надання споживчого кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 3000 грн. повністю підтверджується матеріалами справи та визнається самим відповідачем у відзиві на позовну заяву. ТОВ «Коллект Центр» » є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд частково погоджується з позицією сторони відповідача та зазначає наступне. Договором визначений строк дії Договору - 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству відсотки у розмірі 9,00 грн., що нараховуються за ставкою 0,01% від суми кредиту. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, товариство відповідно до п. 1.5.2 Договору нарахувало відповідачу проценти в розмірі 9,00 грн. у період з 18.08.2021 по 17.09.2021. В подальшому, у зв`язку із продовженням користування кредитними коштами, Договір було авто пролонговано та відповідно до п. 1.6 та п. 2.3.1.2 Договору товариство здійснювало нарахування процентів за ставкою 5% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами за 60 днів, що становить 9000 грн. Отже за період з 18.08.2021 по 16.11.2021 первісним кредитором було нараховано заборгованість за відсотками на загальну суму 9009,00 грн. і таке нарахування відповідає умовам Договору. Подальше нарахування відсотків на думку суду є безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 9009,00 грн. за 90 днів, що відповідає строку дії кредитного договору, з урахуванням його авто пролонгації. 5.3 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024; Заявкою на надання юридичної допомоги від 01.02.2025 Витягом з Акту про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 (а.с.57-61). Позовні вимоги задоволено судом на 48%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційно сума судового збору в розмірі 1162,75 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 4320,00 грн.

Outcome: partial