Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління сім`ї, молодіжної політки та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що 09.10.2010 між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2019 розірвано. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] . З 2018 року син проживає разом із позивачкою і повністю перебуває на її утриманні. Відповідач покладених законом обов`язків не виконує, не бере жодної участі у житті та вихованні сина, а також не сплачує аліментні платежі, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість. З підстав наведених у позовній заяві просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач відзиву на позов не подавав. Ухвалою судді від 09.08.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.10.2024 матеріали даної справи направлено до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання висновку. 06.05.2025 закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак просили дану справу розглядати без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Крім цього, надіслали до суду висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав, який повністю підтримують. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 09.10.2010 між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2019 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін по справі у сторін народився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 04.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2336. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №14682/24 від 20.06.2024. Судовим наказом судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.07.2019 у справі №607/12274/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 22.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, [PERSON] 15.11.2019 зареєстрували інший шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, наданого головним державним виконавцем Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бачинською І.М. вбачається, що сукупний розмір заборгованості боржника [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до виконавчого документа № 607/12274/19, станом на 01.05.2024 становить 138 246,75 грн. Також позивачем долучено довідки про неотримання аліментів №8998 від 25.08.2023 та №96370 від 29.05.2024. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт безпідставного не виконання батьком [PERSON] своїми обов`язками щодо неповнолітнього вина [PERSON] , яким не цікавиться упродовж тривалого часу. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Суд, проаналізувавши матеріали справи, а також докази надані сторонами, заслухавши пояснення сторін, з`ясував, що відповідач [PERSON] тривалий час не бере участі у вихованні сина, не навідується до нього, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкуються з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню малолітньої дитини, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо малолітньої дитини, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved