Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

представник позивача звернулася до суду із зазначеним вище позовом, просила: зобов`язати Об`єднання співвласників «Краєвид -10» припинити здійснення зловживання правами, яке полягає в нарахуванні [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОК ПП [NUMBER] ) плати за послуги, щодо кв. [ADDRESS] ; скасувати нарахування [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОК ПП [NUMBER] ) плати на загальну суму 18797, 91 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім гривень 91 копійка), здійснене Об`єднанням співвласників «Краєвид -10» (79055, м. Львів, вул. Китайська, буд. 10, код ЄДРПОУ 40602892) у листопаді місяці 2024 року щодо кв. [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20\~000,00 грн та 21\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивував тим, що позивач є власницею квартири\~ [ADDRESS] ,\~а тому\~є співвласником\~багатоквартирного будинку,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та членом\~Об`єднання співвласників\~багатоквартирного будинку\~«Краєвид \~10».\~Остання належно\~здійснює оплату\~за утримання\~будинку і\~відсутні будь\~які заборгованості\~по оплаті,\~що підтверджуються\~належними доказами.\~У свою\~чергу,\~у зв`язку\~з відсутністю\~законної зміни\~тарифів за\~утримання будинку,\~а також\~відсутності законного\~обгрунтування нарахування\~боргу,\~відповідач незаконно\~нарахував їх\~борг,\~що є\~зловживанням відповідачем\~своїм правом,\~яке полягає\~у намаганні\~отримати додатковий\~дохід від\~співвласників будинку\~в порядку,\~який не\~передбачений законом. У зв`язку із наведеним звернулася до суду із позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома. 10.02.2025 від представника відповідача надійшло клопотання, у якому просила продовжити їй строк для подання відзиву (зустрічного позову) у справі № 463/11675/24 за позовною заявою [PERSON] до ОСББ «Краєвид-10» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду до 17.03.2025 року. Клопотання мотивувала тим, що Голова ОСББ «Краєвид-10», [PERSON] [INFO] народила дитину. Відтак перебувала у лікарні до 14.01.2025 року. Станом на зараз перебуває на лікарняному до 17.03.2025 року. Оскільки остання фізично не встигає зараз опрацювати позовну заяву, а також те, що за [PERSON] наявна заборгованість, відтак ОСББ « Краєвид-10» має намір подати зустрічний позов. Для оформлення зустрічної позовної заяви, необхідно отримати ряд документів, та опрацювати банківські виписки по ОСББ «Краєвид-10», зробити підрахунки, сформувати заяву до суду, а тільки після народження дитини для мене це є вкрай важко по стану здоров`я. 13.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання, у якому просила відмовити ОСББ «Краєвид 10» у задоволенні клопотання про продовження строку на подання відзиву та зустрічного позову у справі № 463/11675/24 за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид 10» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Клопотання мотивувала тим, що жодних доказів отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі від 08.01.2025 саме 25.01.2025 року не надано суду. Позивач вважає, що відповідач, який є зареєстрований в системі «Електронний суд» мав отримати Ухвалу про відкриття провадження у справі від 08.01.2025 року орієнтовно так як адвокат позивача 10.01.2025 року. Відповідачка з дитиною перебувала на лікуванні з 31.12.2024 до 14.01.2025 року у Львівському обласному клінічному пренатальному центрі. Тобто з 14.01.2025 року у Відповідач мала можливість надати відзив на позовну заяву і зустрічний позов, або призначити виконуючого обов`язки голови ОСББ «Краєвид -10» (у зв`язку з перебуванням голови у відпустці), який би виконував повноваження голови, або звернутися за правовою допомогою до адвоката для оформлення вказаних документів. Однак відповідач не скористався жодними способами. Ухвалою суду від 26.02.2025 прийнято та долучено до матеріалів цивільної справи клопотання сторін. Поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву, а позивачу п`ятиденний строк з дня його отримання для подання відповіді на відзив. В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено. 19.03.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення (відзив на позовну заяву), у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та залучення представника відповідача. Просив стягнути з позивача на його користь судові витрати, зокрема судовий збір та витрати на правничу допомогу в попередній сумі 12 000 грн. 25.03.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відзив був поданий з простроченням строку на його подання і без зазначення поважних причин пропуску, без долучення будь яких доказів, які би підтверджували заперечення Відповідача чи спростовували заявлені вимоги Позивача, а також, що розмір витрат на правову допомогу, який заявлений Відповідачем є неспівмірним зі складністю справи, а також часом та обсягом наданих послуг адвокатом. 26.03.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про долучення доказів, у якій просила стягнути з ОСББ «Краєвид -10» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі гривень 00 копійок) грн. Ухвалою суду від 02.04.2025 долучено до матеріалів цивільної справи додаткові пояснення (відзив) представника відповідача, відповідь на відзив представника позивача, а також клопотання сторін. 16.04.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Як вбачається з відомостей підсистеми «Електронний суд» представник відповідача з матеріалами справи ознайомився, однак правом на подання письмових заперечень не скористався, жодних інших клопотань на адресу суду не скерував. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві, клопотаннях), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 15.07.2022, а тому остання є співвласником багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та членами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид 10», код ЄДРПОУ 40602892. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон). Статтею 4 Закону визначено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності. За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Як вбачається з позовної заяви та не спростовано відповідачем 22.05.2024 позивач звернулася з заявою до голови ОСББ «Краєвид -10» з проханням надати інформацію за період з 04.07.2016 по 22.05.2024 року про заборгованість за утримання житлового будинку та прибудинкової території. 22.05.2024 року Відповідач отримав таку заяву, що підтверджується розпискою про отримання та підписом Голови ОСББ «Краєвид -10» Очкусь Ю.М. В червні місяці 2024 [PERSON] отримала квитанцію на сплату внесків та інших платежів за травень місяць 2024 року від ОСББ «Краєвид 10», у якій було зазначено в графі «Борг» сума 11369, 73 грн. + 690, 00 грн = 12059, 73 грн., «Нараховано» сума 489,30 грн.+ 30,00 = 519,30 грн., «Нараховано до сплати» сума 12579,03 грн. (копія додається). 10.06.2024 року позивачем було здійснено оплату згідно квитанції за травень місяць 2024 року в розмірі 12579,03 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № ВНН6- P0E1-MMB5-M1P7 та виписки з додатку для багатоквартирних будинків «DAH». У свою чергу, як вбачається зі взаєморозрахунку з приміщенням № 36 ( [PERSON] ) по внесках на утримання будинку та прибудинкової території за період 01.07.2016-29.05.2024 року відповідачем було заявлено наявність боргу у позивача в розмірі 39\~445,03 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи рахунок за червень місяць 2024 року, в якому було зазначено в графі «Борг» сума 26886, 20 грн., «Нараховано» - 717,17 грн., «Сплачено» сума 11859,03 грн.+720,00 грн = 12579,03 грн., «До сплати» 27603, 27 грн. В рахунку за липень місяць 2024 року вказано в графі «Борг» сума 26886, 20 грн., «Нараховано» - 717,17 грн., «Сплачено» сума 717,17 грн., «До сплати» - 27603, 37 грн. Позивач зверталася до відповідача з проханням надати інформацію про те на якій підставі було нараховано борг і чому не було надано відповідь на письмове звернення. Однак відповідач не відреагував і не надав жодної інформації. Для з`ясування інформації, достовірності наявності боргу, даних які вказані в рахунках і Взаєморозрахунку з приміщенням № 36 ( [PERSON] ) по внесках на утримання будинку та прибудинкової території за період 01.07.2016-29.05.2024 року, позивач 10.10.2024 року повторно звернулася до голови ОСББ «Краєвид 10» Очкусь Ю.М. із заявою з проханням надати інформацію за період з 04.07.2016 по 22.05.2024 року про заборгованість за утримання житлового будинку та прибудинкової території (копія додається). 10.10.2024 року Відповідач отримав таку заяву, що підтверджується розпискою про отримання та підписом Голови ОСББ «Краєвид -10» Очкусь Ю.М. Як вбачається з відповіді вих.№ 06112024-1 від 06.11.2024, станом на 06.11.2024 рік заборгованість по квартирі [ADDRESS] складає 22 800, 76 (двадцять дві тисячі вісімсот грн. 76 коп.). Однак як вбачаєтсья з відповіді на звернення вих. № 29112024 1, у вказаній відповіді відповідач просив вважати лист відповідь за вих. № 06112024 1 від 06.11.2024 року на заяву Позивача, що було отримано Позивачем 25.11.2024 року, недійсним, оскільки у ній було допущено арифметичну помилку. Також у відповіді вказано, що станом на 29.11.2024 року заборгованість Позивача складає 18 797, 90 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім грн. 90 коп.). Відповідач просить погасити дану заборгованість у 7 (семи денний) термін від дня отримання цього листа. Суд погоджується з доводами сторони позивача, що дії відповідача стосовно нарахування боргу є необгрунтованими безпідставними та незаконними виходячи з наступних підстав. Відповідачем було долучено до відповіді Додаток № 1 Розрахунок нарахування внесків кв. [ADDRESS] від 29.11.2024, у якому вказано, що з 2016 року до 2022 року у [PERSON] була наявна заборгованість. У свою чергу, як вбачається з Довідки про склад сім`ї від 16.06.2022, по кв. [ADDRESS] заборгованість щодо внесків на утримання будинку відсутня. В довідці від 14.06.2021, де вказані списки боржників, інформація про наявність боргу позивача відсутня. 07.04.2023 року у вайбер групі мешканців будинку надіслано повідомлення, в якому також було зазначено перелік боржників по оплаті внесків. Однак квартира [PERSON] № 36 не вказано у цьому переліку. 10.06.2024 позивачем було здійснено оплату згідно рахунку за травень місяць 2024 року в розмірі 12579,03 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № ВНН6- P0E1-MMB5-M1P7 та виписками з додатку для багатоквартирних будинків «DAH», а також наданим Відповідачем Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.05.2022-29.11.2024 року. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 385 ЦК України визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку 5 (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до обз.1, 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. (абз.1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до ч.1 Розділу I Статуту ОСББ «Краєвид 10» (далі Статут) метою створення об`єднання є забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними їхніх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. До виключної компетенції зборів належить крім іншого: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (ч.1, 3 Розділ III Статуту). Частина 2 Розділу IV Статуту передбачає, що сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. Порядок сплати, перелік та розмір внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього Статуту. Відповідно до ч.11 Розділу III Статуту рішення загальних зборів, прийняте відповідно до цього Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Частина 4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Згідно ст. 10 вказаного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було затверджено постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Згідно з пунктом 34 Порядку виконавці під час виконання робіт можуть у разі потреби здійснювати перерозподіл витрат у структурі тарифів на послуги без зміни загального обсягу таких витрат та з урахуванням фактичної вартості наданих послуг у межах встановлених тарифів. Аналіз положень пунктів 2 та 34 Порядку дає підстави для висновку про те, що розрахунок тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - це визначення, на підставі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат собівартості послуги, з подальшим розрахунком на підставі цієї собівартості з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість сукупної вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та не заперечується відповідачем позивач не отримував жодного звернення відповідача до співвласників житлового будинку [ADDRESS] з повідомленням про збільшення тарифу в односторонньому порядку. Таким чином, з долучених до матеріалів справи доказів судом встановлено, що позивач належним чином виконувала свої зобов`язання щодо сплати внесків за утримання житлового будинку та прибудинкової території, у свою чергу відповідачем нараховні розміри заборгованості не обґрунтовані та не підтверджені у встановленому законом порядку. У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому на останню покладено обов`язок з утримання такого майна, а також прибудинкової території. З огляду на вищевикладене, позовна вимога сторони позивача щодо зобов`язання Об`єднання співвласників «Краєвид -10» припинити здійснення зловживання правами, яке полягає в нарахуванні [PERSON] плати за послуги, щодо кв. [ADDRESS] суперечить вимогам чинного законодавства, а тому у задоволенні такої слід відмовити. За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем у встановленому законом порядку не доведено наявність у [PERSON] заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, а тому вимоги позову в цій частині є підставними та підлягають до задоволення. А тому слід скасувати нарахування [PERSON] плати на загальну суму 18797, 91 грн (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім гривень 91 копійка), здійснене Об`єднанням співвласників «Краєвид -10» у листопаді місяці 2024 року щодо кв. [ADDRESS] . Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід зазначити наступне. За змістом\~ст.\~23\~ЦК\~України\~особа має право\~на відшкодування\~моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, то статтею 1167\~ЦК\~України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди з вини відповідача, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку порушенням її прав, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить із того, що при поданні позову позивач була звільнена від сплати судового збору у встановленому законом порядку, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у відповідній частці у розмірі 1211,20 грн (за задоволення позовної вимоги немайнового характеру). Докази понесення інших судових витрат сторонами не подані.

Outcome: partial