Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргу» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом зроблено відповідний запит, щодо зареєстрованого місця проживання Відповідача, відповідно до якої, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що за територіальною юрисдикцією відноситься до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. На підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025 року цивільну справу передано за підсудність до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 року, справу передано на розгляд судді Сітнікову Т.Б. У цивільній справі, за позовом представника ТОВ ФК ЄАПБ за довіреністю Грибанова Д.В. до [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] на ТОВ ФК ЄАПБ суму заборгованості за Кредитним договором №010/3157/82/776276 від 27.12.2019 року в розмірі 59720,33 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послався на те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали кредитний договір №010/3157/82/776276 від 27.12.2019 року, підписанням якого позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та Тарифів Банку на ведення обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. 24.07.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимог №114/2-72, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен\~Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен\~Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 26.07.2024 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 59720,33 грн., з яких 59720,33 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 59720,33 грн. та вирішити питання судових витрати. Ухвалою суду від 28.04.2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали кредитний договір №010/3157/82/776276 від 27.12.2019 року, підписанням якого Позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та Тарифів Банку на ведення обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. Таким чином, 24.07.2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір відступлення права вимог №114/2-72, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен\~Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен\~Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 26.07.2024 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 59720,33 грн., з яких 59720,33 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Відповідно до ч. 1-2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2\~ст. 1081 ЦК України\~грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивачем не\~надано суду\~доказів щодо\~укладання договору відступлення права вимог №114/2-72 від 24.07.2024 року, а додана до матеріалів справи копія договору відступлення права\~вимог №114/2-72\~від 24.07.2024\~року не містить всіх сторінок вказаного договору, що також позбавляє суд можливості дослідити його зміст у повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України\~суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.\~89 ЦПК України\~виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed