Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] (актовий запис про смерть від 08 березня 2024 року № 277, складений Лубенським відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Місце смерті - місто Лубни Полтавської області, останнім місцем проживання [PERSON] був будинок [ADDRESS] . [PERSON] за життя 01 квітня 2022 року склала заповіт на позивача, яким заповіла останньому все її майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати її за законом на день її смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Карпець О. М. за реєстровим № 383. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. У спадкодавця є дочка [PERSON] (мати позивача, третя особа у справі), яка спадщину не прийняла. Позивач фактично проживає у місті Києві, там має роботу, у місті Лубнах Полтавської області буває не часто, приїздить у гості до своєї матері, тому не знав, що існує вказаний заповіт. Про існування заповіту позивач дізнався у березні 2025 року, коли приїхав на роковини з дня смерті бабусі. Саме тоді він з матір`ю прибирав у будинку, де жила баба і між документами, що посвідчували право власності на належний померлій будинок та земельну ділянку, вони знайшли заповіт та витяг про його реєстрацію у реєстрі заповітів. Виходячи із дати посвідчення заповіту, спадкодавець зробила його на початку війни, можливо через військовий стан та підвищену небезпеку в країні, постійно перебуваючи у стані стресу, вона не повідомила ні спадкоємця (свого онука), ні його матір (свою дочку) про те, що склала заповіт на ім`я позивача. З наявними документами позивач 12 березня 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Карпець О. М. з питання подачі заяви про вступ у спадщину після смерті баби, проте у прийнятті заяви про вступ у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріус відмовила, надавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно необхідності визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Однак у постанові нотаріус не зазначила про наявність (відсутність) інших спадкоємців за законом чи заповітом, які прийняли спадщину. Позивач вказував, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Про існування заповіту він не знав, оскільки за життя бабуся не повідомила онука про те, що склала заповіт на його ім`я. На час складання заповіту та на час смерті заповідача позивачу не було відомо про існування вказаного заповіту. Сам заповіт і правовстановлюючі документи на вказане у заповіті майно позивач знайшов у березні 2025 року, коли строк для подачі заяви про вступ у спадщину вже сплив. На час смерті і протягом шести місяців по тому позивач не знав про існування заповіту на його ім`я, тому пропустив визначений законом строк для подачі заяви про вступ у спадщину. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] належать: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, площею 0,0603 га, з кадастровим номером 5310700000:07:074:0030, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] . Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та незначний проміжок пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є достатніми правовими підставами для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Спадкоємець не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини є поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного [PERSON] просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Лубнах Полтавської області, на три місяці після набрання рішенням суду законної сили. Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області звернулася до суду із заявою, в якій вказувала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що вона є матір`ю позивача та дочкою [PERSON] . Вказувала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, викладених позивачем; позовні вимоги визнає; на зазначене у позові спадкове майно не претендує; на момент відкриття спадщини не мала права на обов`язкову частку у спадковому майні; спадщину не прийняла; з питання визначення додаткового строку для подачі заяви про вступ у спадщину до суду звертатися не буде. Представник позивача - адвокат Кузьмич Н. О. у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Звернула увагу на незначний термін пропуску строку на прийняття спадщини, незнання спадкоємця про наявність заповіту, його проживання на значній відстані від місця відкриття спадщини та введений в країні воєнний стан. Рух справи 31 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2025 року справу № 539/1584/25 передано судді Пилипчуку М. М. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 01 травня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив, витребувано у приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Карпець О. М. відомості зі спадкового реєстру щодо відкритої спадкової справи на майно померлої [INFO] [PERSON] Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області 16 квітня 2025 року подала до суду заяву, в якій вказувала, що проти задоволення позову не заперечує, просила розгляд справи проводити без представника відповідача. У зв`язку з невиконанням ухвали суду від 04 квітня 2025 року в частині витребування доказів, враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, підготовче судове засідання, призначене на 01 травня 2025 року, відкладено на 20 травня 2025 року. 05 травня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій зазначила, що вона є матір`ю позивача та дочкою [PERSON] . Вказувала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, викладених позивачем; позовні вимоги визнає; на зазначене у позові спадкове майно не претендує; на момент відкриття спадщини не мала права на обов`язкову частку у спадковому майні; спадщину не прийняла; з питання визначення додаткового строку для подачі заяви про вступ у спадщину до суду звертатися не буде. У зв`язку з невиконанням ухвали суду від 04 квітня 2025 року в частині витребування доказів, враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, підготовче судове засідання, призначене на 20 травня 2025 року, відкладено на 03 червня 2025 року. 23 травня 2025 року до суду надійшов лист приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Карпець О. М., до якого додано інформаційну довідку зі спадкового реєстру. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду на 19 червня 2025 року. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 червня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження від 29 серпня 1967 року серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою відділу РАЦС Лубенського МУЮ Полтавської області від 15 грудня 2004 року № 191/03-91 [PERSON] та [PERSON] , 24 березня 1995 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON] . За змістом свідоцтва про народження від 11 березня 2011 року серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 14 листопада 2002 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку на [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 31 серпня 1994 року № 149. Згідно зі свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 09 грудня 2005 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку на [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0603 га, у порядку спадкування після смерті [PERSON] . У технічному паспорті на житловий будинок на [ADDRESS] зазначено, що [PERSON] є власником зазначеного нерухомого майна. За змістом державного акта на право власності на земельну ділянку від 30 серпня 2006 року серії ПЛ № 209504 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0603 га, на [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 01 квітня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О. М., зареєстровано у реєстрі за № 383, [PERSON] , [INFO] , яка народилася в місті Київ, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , попередньо ознайомлена нотаріусом із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно із вільним волевиявленням, котре повністю відповідає її внутрішній волі, як учасника цього правочину, на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповіла повністю [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 69225522, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01 квітня 2022 року № 68758331. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Лубнах Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 березня 2024 року серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління від 12 березня 2025 року № 866 [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25 жовтня 1994 року, померла [INFO] , на день її смерті та 6 місяців після смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 12 березня 2025 року № 2025/003357140 місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 01 серпня 1997 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 12 березня 2025 року № 72/02-31 приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О. М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . У постанові зазначено, що 12 березня 2025 року з усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] з документами для оформлення спадщини. Водночас строк, встановлений чинним законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем, пропущений та відсутній факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21 травня 2025 року № 81245428 за вказаними параметрами запиту ( [PERSON] , дата смерті - [INFO] ) у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто прийматиме спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, а також Верховний Суд у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 виснувала, що за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. У справі, що переглядається, предметом позову є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті заповідача 07 березня 2024 року з посиланням на те, зокрема, що позивач не знав про існування заповіту, а також перебував в іншому населеному пункті. Відповідно до вимог статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За вимогами статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 3425-XII нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням фізичних та юридичних осіб, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна, коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави. Ці заходи вживаються ними безпосередньо або шляхом доручення нотаріусам чи посадовим особам органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (стаття 63 Закону № 3425-XII). Згідно з пунктом 2.2 глави 9 та пунктом 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті баби позивача), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Для того щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 196/479/23. Встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Отже, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася й, відповідно, нотаріус не здійснив повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, зокрема, шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, то слушними є твердження позивача про його необізнаність про наявність заповіту до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Суд враховує доводи та аргументи позивача щодо необізнаності з наявністю заповіту на його ім`я, покладені в основу позовної заяви, та викладені представником позивача доводи щодо проживання спадкоємця в іншому населеному пункті та пропуск незначного строку для прийняття спадщини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зазначила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. З урахуванням наведених мотивів Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові виснувала про наявність підстав для відступлення від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). У справі, яка переглядається, позивач є внуком спадкодавця, а отже, окрім спадкування за заповітом, він мав також право на спадкування за законом у п`яту чергу. Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц зазначив, що в основі спадкування за законом є принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб із урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. За змістом статей 1258, 1259 й інших положень книги 6 ЦК України необхідно розмежовувати поняття «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом у межах певної черги, впливають такі юридичні факти, як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (статті 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження юридичного зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черг спадкування. За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався під час вирішення позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення. У справі, яка розглядається, суд встановив та надав оцінку тому, що у спадкодавця на час відкриття спадщини була спадкоємець за законом першої черги - її дочка [PERSON] . Встановлення зазначеної обставини має важливе значення для правильного вирішення спору, оскільки за таких обставин його необізнаність про наявність заповіту, проживання в іншому населеному пункті та незначний термін пропуску строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд дослідив і надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у контексті поважності причин пропуску позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини, повною мірою з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Надані до суду докази у своїй сукупності свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за можливе позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, визначивши позивачу додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з дня набрання цим рішенням законної сили. Суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому законом, звернувшись в нотаріальну контору. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду, тому наявні підстави для судового захисту його прав, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved