Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів. В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На її ім`я відкрито банківські рахунки № [NUMBER] /(рахунок для соціальних виплат) та № [NUMBER] (кредитний рахунок), 07.07.2024, без її відому та згоди, мало місце незаконне списання/зняття коштів з указаних рахунків на загальну суму 203930,00 грн. в спосіб вчинення шахрайських дій невстановленими особами, які призвели до спричинення для неї збитків на загальну суму 205716,00 грн. з комісією банку. Сума в розмірі 170000,00 грн., яка була знята/перерахована шахраями, використана за рахунок незаконно отриманого кредиту в цей день, а решта за рахунок іншого кредиту, який у неї був встановлений раніше на кредитному рахунку. Зокрема, 07.07.2024 мали місце такі незаконні транзакції: о 12:39 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:39 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:40 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:45 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 1400,00 грн. (комісія банку 56,00 грн.); о 12:55 на рахунок [NUMBER] нараховано кредит в розмірі 173000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:12 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:13 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:14 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:15 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:16 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:32 з рахунку [NUMBER] знято через банкомат суму в розмірі 20000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:53 з рахунку [NUMBER] перераховано на невідому картку суму в розмірі 25125,00 грн. (комісія банку 125,00 грн.); о 13:55 з рахунку [NUMBER] перераховано на невідому картку суму в розмірі 28140,00 грн. (комісія банку 140,00 грн.); о 13:56 з рахунку [NUMBER] перераховано на невідому картку суму в розмірі 27135,00 грн. (комісія банку 135,00 грн.); о 13:58 з рахунку [NUMBER] перераховано на невідому картку суму в розмірі 26130,00 грн. (комісія банку 130,00 грн.). У день виявлення даних протиправних дій, 07.07.2024, позивачкою було повідомлено банк на лінію 3700 про незаконне списання коштів з указаних банківських рахунків, заявлено на відновлення залишку коштів по рахунках, який мав місце до моменту незаконного списання коштів та на блокування карток. Окрім того, наступного робочого дня, 08.07.2024 року, через відділення банку в м. Вараш Рівненської області нею було подано електронні заявки на повернення коштів, списаних з рахунків в незаконний спосіб 07.07.2024 та на відновлення залишку коштів по рахунках, які мали місце до вказаних дій, і заявлено на проведення банком службового розслідування по даних фактах незаконного списання коштів. Також на підставі заяви [PERSON] , по даному факту було відкрито кримінальне провадження від 08.07.2024 Відділенням поліції № 1 (смт. Володимирець) Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім того, 09.07.2024, [PERSON] , знову звернулась до банку із заявою про вказані шахрайській дії та просила не нараховувати відсотки за користування кредитом, якого вона не брала, і до якої приєднала витяг з ЄРДР. Оскільки не отримала відповіді на свої заяви, позивачка за допомогою працівників поліції 10.07.202 знову подала заяву в банк, де просила провести службове розслідування по факту вчинених шахрайський дій, повернути кошти на банківські рахунки та надати їй відповідь на заяву. 19.07.2024, [PERSON] направила до банку ще одну заяву з такого ж приводу. У жовтні 2024 року отримала відповідь на свою заяву від 09.07.2024, однак конкретної інформації про проведення службового розслідування та його результат їй не було надано. Відповіді на заяву від 19.07.2024 досі не отримала, кошти не повернуті, залишок по рахунках, який мав місце до 07.07.2024, не відновлено, борг не закрито. Списання коштів з її рахунків, які мали місце 07.07.2024 є незаконними, так як вона нікому не розголошувала дані своїх банківських карток та пароль входу в Приват24, незаконно переказані кошти не отримувала, банківські картки не губила та нікому не передавала. Серед іншого, банк продовжує нараховувати відсотки по вказаних кредитах, де було вчинено незаконне списання/зняття коштів, що є протиправним, так як вона не брала такі кошти та їх не використовувала. Тому, вважає, що має місце незаконне втручання сторонніх осіб в банківську систему банку через неповний захист даних клієнтів банку службою безпеки банку, що призвело до порушення її прав, як споживача банківських послуг. А тому просить визнати недійсними та скасувати наступні операції (транзакції), які вчинені 07.07.2024 по банківських рахунках, що відкриті в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] : - 12:39 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); - 12:39 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); - 12:40 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); - 12:45 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 1400,00 грн. (комісія банку 56,00 грн.); - 12:55 нарахування кредиту на рахунок [NUMBER] в розмірі 173000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); - 13:12 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. комісія банку 0,00 грн.); - 13:13 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. комісія банку 0,00 грн.); - о 13:14 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. комісія банку 0,00 грн.); - 13:15 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); - 13:16 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); - 13:32 зняття коштів через банкомат з рахунку [NUMBER] в розмірі 20000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); - 13:53 переказ на карту з рахунку [NUMBER] суму в розмірі 25125,00 грн. (комісія банку 125,00 грн.); - о 13:55 переказ на карту з рахунку [NUMBER] суму в розмірі 28140,00 грн. (комісія банку 140,00 грн.); - 13:56 переказ на картку з рахунку [NUMBER] суму в розмірі 27135,00 грн. (комісія банку 135,00 грн.); - 13:58 переказ на картку з рахунку [NUMBER] суму в розмірі 26130,00 грн. (комісія банку 130,00 грн.). Зобов`язати АТ КБ "Приватбанк" відновити порушені права [PERSON] шляхом відновлення стану банківських рахунків [NUMBER] та № [NUMBER] , що існував станом на 07.07.2024, до незаконного списання/зняття коштів 07.07.2024. Скасувати відсотки та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ «Приватбанк» за оскаржуваними [PERSON] операціями (транзакціями) з перерахунку/зняття коштів 07.07.2024 на загальну суму 203930,00 грн. з банківських рахунків [NUMBER] та № [NUMBER] , що відкриті на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». Вказаний позов надійшов до суду 15 листопада 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 09.12.2024 від представника відповідача - адвоката Бацей Т.М. надійшло клопотання, де остання просить перейти зі спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки дана справа потребує детального розгляду по суті та з`ясування всіх обставин. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2024 року, здійснено перехід від розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21.01.2024 представником відповідача - адвокатом Бацей Т.М. подано відзив на позовну заяву, де вказано, що позивачка [PERSON] , є клієнтом Банку. Неодноразово підписувала з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Заяви-Анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Заяви про відкриття рахунку, Паспорт споживчого кредиту з метою отримання банківських послуг. Так, позивачкою на підтвердження отримання послуг банку підписано 26.02.2020 Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг . Вказано, що в разі використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, такий підпис прирівнюється до власноручного підпису [PERSON] . Заява позивачки підписана за допомогою системи самообслуговування Приват 24. 05.06.2020 підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в цей же день, 05.06.2020, підписано Заяву на відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги "Карта для виплат". Підписано власноручно позивачкою на планшеті. У вказаних Анкетах-Заявах та Заяві позивачкою зазначено її фінансовий мобільний номер телефону [NUMBER] та електронна адреса [PERSON] [INFO] 19.01.2022 - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту підписано власноручно позивачкою на планшеті. Відповідно до підписаних анкет-заяв та заяв позивач, діючи на підставі власного волевиявлення, погодилась з тим, що підписані документи разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг відповідно до ст.634 Цивільного кодексу України, у повному обсязі приєдналась до розділу «Загальні положення» та підрозділів «Картка для виплат», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в Договорі між сторонами та зобов`язується їх належним чином виконувати. Ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення до підписання; зобов`язується виконувати Умови та Правила та регулярно самостійно знайомитися з ним на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua ". Крім того, 27.02.2024 сторони уклали Договір про використання простого електронного підпису. Так, рахунок [NUMBER] (рахунок для соціальних виплат) відкрито позивачці 05.06.2020р. В пунктах 6,12,13,15 Заяви вказано, що Підписанням цієї Заяви, на підставі статті 634 Цивільного кодексу України, Клієнт приєднується до розділу «Загальні положення» та підрозділів «Картка для виплат», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі -Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Банк надає Клієнту пропозиції щодо зміни істотних умов Договору у спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення Клієнту, а саме: шляхом направлення повідомлень електронною поштою, у Системі «Приват24», повідомлення у месенджерах. В разі, якщо Клієнт не надасть Банку письмове повідомлення про відхилення пропозиції Банку щодо зміни істотних умов Договору у строк 30 календарні дні з дня направлення повідомлення, зміни до істотних умов вважаються узгодженими Сторонами та не потребують укладення додаткових угод. Договір укладається строком на 20 років. Датою укладення Договору є дата отримання Клієнтом Картки. Цей Договір припиняється після закінчення строку дії цього Договору в разі, якщо за місяць до закінчення строку одна зі Сторін письмово повідомила іншу Сторону про намір припинення Договору або за настання інших обставин, встановлених вимогами чинного законодавства. Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті https://privatbank.ua/terms. Рахунок [NUMBER] (кредитний рахунок). відкрито позивачці 19.01.2022 на підставі відповідної Заяви про приєднання до Умов і Правил. В преамбулі договору, тобто Заяви про приєднання вказано, що згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви [PERSON] приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua /terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі -Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Даним договором визначено основні умови кредитування, умови використання простого електронного підпису, порядок повернення кредиту, тарифи. Примірник цієї Заяви направляється в особистий акаунт Клієнта у Cистемі «Приват24» (пункт 21). Зазначена електронна адреса [PERSON] [INFO] в реквізитах сторін. [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку «Універсальна" за № [NUMBER] і встановлено було кредитний ліміт 37000 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку (первинний документ, який підтверджує здійснення операції). Як зазначено вище, при укладанні Договору, як по кредитному рахунку та і по рахунку для соціальних виплат, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписавши відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Позивач погодився виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку https://privatbank.ua. Укладені договори, позивачем не оспорювалися, а відповідно ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. В ході проведеної службової перевірки про факт виявлення операцій, які [PERSON] вважає спірними встановлено, що дата виникнення шахрайських операцій 07.07.2024 р. в 12:39 год.; Дата виявлення інциденту за заявою клієнта [PERSON] (заявка подана через Приват24) - 08.07.2024 в 09:12 год. Карткові рахунки [PERSON] заблоковано 08.07.2024р. в 09:12 год. після звернення останньої у відділення Приватбанку "ПІВНІЧНО-ЗАХІДНЕ №17" Рівненська обл., м. Вараш щодо факту шахрайських дій вчинених відносно неї. Крім того, відповідач 08.07.2024 в 09:26:53 направив E-mail повідомлення "Форма зворотного зв`язку на сигнал клієнта на каналі гарячої лінії шахрайство". Повідомлення доставлено 2024-07-08 09:26:53 Ідентифікатор контакту [INFO] В ході перевірки з`ясовано, що позивачка за період з 06.07.2024 р. по 12.07.2024 р. зверталася на службу на клієнтської підтримки 3700 в дату 08.07.2024р. в 09:54:00 год. (запис розмови додається). В розмові з оператором банку позивачка 08.07.2024 з 0:24 сек. і до 0:35 сек. надає відповідь оператору відповідача на поставлені питання та звучить діалог наступного змісту: " ...заяву на шахрайство подали сьогодні, так, так це було сьогодні - 08.07.2024, дуже гарно, відповідає оператор...". Отже, позивачка повідомила банк про вчинені шахрайські операції стосовно неї тільки на наступний день, а саме 08.07.2024 і спочатку здійснила блокування своїх карток через віддалений сервіс Приват 24, надалі звернулася до відділення банку особисто і тільки потім зателефонувала на 3700. Таким чином, твердження [PERSON] , що вона "у день виявлення протиправних дій (07.07.2024р.), повідомила банк на гарячу лінію 3700 про незаконне списання коштів, заявила на відновлення залишку коштів по рахунках до моменту незаконного списання коштів та на блокування карток" не підтверджене позивачкою жодним доказом та є голослівним, не відповідає дійсності та матеріалам справи, є надуманою фантазією позивачки, яка має за мету перекласти власну недбалість за шахрайські операції на державний банк. Як слідує з витягу ЄРДР за №120241881230000189, наданого самою позивачкою, [PERSON] повідомила правоохоронні органи, що в період часу з 12:00 год. до 14:00 год. 07.07.2024 невідома особа зателефонувавши з мобільного номеру телефона [NUMBER] та представившись працівником банку, шляхом обману, за допомогою виконання незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами позивачки. При цьому, позивачка не вказує конкретно, яким чином відбулося виконання незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, не вказує, як саме відбувся обман, які саме незаконні операції здійснив шахрай, що вона при цьому має на увазі. Жодних телефонних дзвінків з ПриватБанку на фінансовий номер телефону позивачки + [NUMBER] за вказаний період не виявлено, тобто здійснено не було. Вивчено рух коштів по карті [NUMBER] (рахунок [NUMBER] від 19.01.2022р., карта універсальна) та виявлено наступні транзакції: 07/07/2024 12:39:08 DB -10,400.00грн., зняття готівки, банкомат ATM4024 OTP BANK ATM, RAISY OKIPNOI 4. 07/07/2024 12:39:54 DB -10,400.00грн., зняття готівки, банкомат ATM4024 OTP BANK ATM, RAISY OKIPNOI 4. 07/07/2024 12:40:43 DB -10,400.00грн., зняття готівки, банкомат ATM4024 OTP BANK ATM, RAISY OKIPNOI 4. 07/07/2024 12:45:53 DB -1,456.00 грн., зняття готівки, банкомат ATM1085 RAIFFEISEN BANK, RUSANIVSKE VI, 4.RAYISY OKIPNOYI ST. Транзакції в банкоматах OTP BANK та RAIFFEISEN проведено безконтактно, за допомогою смартфона з NFC-модулем через додаток Apple Pay з токенізованою карткою шляхом вводу пін коду картки. Токен для даних операцій згенерований в момент прив`язки реальної карти [NUMBER] клієнтки до іншого мобільного пристрою. Отримувач коштів невідомий. По карті [NUMBER] (рахунок [NUMBER] від 05.06.2020р., карта для соціальних виплат) виявлено наступні транзакції: 07/07/2024 12:55:10 CR 173,000.00грн., термінал CP980048, Кредит готівкою - 24070700005191. 07/07/2024 13:12:32 DB -10,000.0грн., термінал OTP BANK, зняття готівки, ATM, RAISY OKIPNOI 4 07/07/2024 13:13:20 DB -10,000.0грн., термінал OTP BANK, зняття готівки АTM, RAISY OKIPNOI 4 07/07/2024 13:14:02 DB -10,000.0грн., термінал OTP BANK, зняття готівки, ATM, RAISY OKIPNOI 4 07/07/2024 13:15:35 DB -8,000.00., термінал RAIFFEISEN BANK, зняття готівки,, ATM1085, RUSANIVSKE VI, 4.RAYISY OKIPNOYI ST. 07/07/2024 13:16:30 DB -8,000.00. , термінал RAIFFEISEN BANK, зняття готівки ATM1085 RUSANIVSKE VI, 4.RAYISY OKIPNOYI ST. 07/07/2024 13:32:36 DB -20,000.00грн., термінал PRIVATBANK, зняття готівки Банкомат CAK29091 av.Brovarskyi,17, Kyiv. 07/07/2024 13:53:59 DB - 25,125.00грн., термінал, переказ на картку [NUMBER], 07/07/2024 13:55:33 DB -28140.00грн., термінал переказ на картку [NUMBER], 07/07/2024 13:56:32 DB -27135.00грн., термінал переказ на картку [NUMBER], 07/07/2024 13:58:45 DB - 26130.00грн., термінал переказ на картку [NUMBER] . Транзакції в банкоматах Приватбанк та інших банків OTP BANK та RAIFFEISEN BANK проведено безконтактно, за допомогою смартфона з NFC-модулем через додаток Apple Pay з токенізованою карткою шляхом вводу пін коду картки. Токен для даних операцій згенерований в момент прив`язки реальної карти [NUMBER] клієнтки до іншого мобільного пристрою. Тобто, на фінансовий телефон позивачки [NUMBER] два рази надходили СМС повідомлення з кодами підтвердження для додавання карток 5*57 та 5*52 (надіслані СМС додаються). Активація карток клієнтки [PERSON] в гаманці для безконтактних платежів Apple Pay на іншому пристрої відбулася з вірним введенням даних кодів (які були надіслані в СМС лише на телефон [PERSON] ) і була б неможливою, якщо особа, яка здійснювала цю активацію їх не знала. В системі виявлено наступні повідомлення, які надходили 07.07.2024 на фінансовий телефон позивачки [NUMBER]: 1. 2024-07-07 12:24:50. 441551 - KOD PIDTVERDZHENNYA DLYA DODAVANNYA VASHOJI KARTKI 5*57 U APPLE PAY. TERMIN DII KODU 30 HVYLYN. NE PEREDAVAITE NIKOMU CEI KOD.; 2. 2024-07-07 12:59:35. 256625 - KOD PIDTVERDZHENNYA DLYA DODAVANNYA VASHOJI KARTKI 5*52 U APPLE PAY. TERMIN DII KODU 30 HVYLYN. NE PEREDAVAITE NIKOMU CEI KOD. Транзакції по перерахуванню коштів на картку шахраїв № [NUMBER] здійснені через віртуальний термінал ПриватБанку на картку іншого банку [NUMBER] (емітент АТ «Ощадбанк"). Отримувач коштів невідомий. Щодо оформлення кредиту готівкою слід зазначити наступне. У випадку оформлення кредиту готівкою через Проиват24 підтвердженням оформлення кредиту є ОТП-пароль, який у вигляді SMS-повідомлення, надсилається на фінансовий номер телефону клієнта. Ввівши даний пароль (простий електронний підпис) клієнт підтверджує оформлення даного продукту. Кредит готівкою №24070700005191 оформлено 07.07.2024 в 12:54:18 через додаток Приват 24 при цьому на фінансовий номер телефону клієнтки 2024-07-07 о 12:54:42р. надходило відповідне повідомлення в самий додаток. Перевіркою встановлено, що 07.07.2024 входів в акаунт Приват24 позивачки [PERSON] з інших, нехарактерних для клієнтки пристроїв не було. Входи в додаток Приват 24 в її акаунт здійснювалися лише з типового пристою клієнтки - 23124RA7EO|REDMI, ANDROID 13, imei_F8AFCD135D47BCB2. Таким чином, кредит готівкою оформлено та підтверджено паролем (простий електронний підпис) через додаток Приват24 з фінансового телефону [NUMBER] ( типовий пристрій 23124RA7EO|REDMI клієнтки [PERSON] ). Як вказувалося вище, встановлено, що типовий пристрій, яким користувалась позивачка під час здійснення спірних транзакцій та користується по даний час є пристрій: model_23124RA7EO|REDMI, ANDROID user phone_380971173758 id_1029300031 адреса ip_91.211.135.53 Координати_ 51.2839919, 25.9479975 (Рівненська обл. Володимирецький р-н, с.Балаховичі, місце проживання [PERSON] ) Провайдер_State Enterprise Scientific and Telecommunication Входів в акаунт Приват24 клієнтки [PERSON] з інших, нетипових для клієнтки пристроїв, за вказаний період не виявлено. Встановлено також, що за період з 2024-02-27 09:11:21 по 2024-12-09 17:19:49 фінансовий номер телефону [NUMBER] клієнтки [PERSON] не змінювався. Тобто, при входах в акаунт Приват24 клієнтки [PERSON] , які відбулись 07.07.2024 відбувались лише з типового для клієнтки пристрою 23124RA7EO|Redmi шляхом введення логіну та паролю від Приват24. Підтвердження відбулось шляхом особистої аутентифікації, яка використовує біометричну інформацію (наприклад відбитки відбитки пальців, райдужки, відбитки голосу та інш.). Враховуючи відсутність змін облікового запису Приват24 позивачки [PERSON] , відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до карток; відсутність входу в акаунт Приват24 клієнтки, з іншого пристою, не характерного для клієнтки, свідчать про те, що описані вище дії щодо встановлення кредитного ліміту на карті універсальній, оформлення послуги "кредит готівкою", генерація та прив`язка до реальних карт токенів та проведення перерахування коштів на карту іншого банку було здійснено в тому числі і з допомогою особисто клієнткою [PERSON] під впливом шахраїв та розголошення нею конфіденційної інформації щодо кодів підтверження необхідних для додавання карток [NUMBER] та [NUMBER] у Apple Pay. Доказів зворотнього позивачкою не надано. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин (витяг додається), визначено що: клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду фінансовий телефон або доступ до програмних комплексів Банку; зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам; зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї; зобов`язаний інформувати Банк та правоохоронні органи про факти втрати Картки, ПІНу або отримання інформації про їх незаконне використання звернень у відділення Банку або за телефоном 3700 (безкоштовно по Україні); у випадку втрати Картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/ мобільної сім- картки із Фінансовим номером телефону Клієнта або виникнення у Клієнта підозри, що Картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі/Фінансовий номер телефону могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/Фінансового номера телефону Клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій: - звернутися до відділення Банку, в чат-онлайн або за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), і заявити про такий факт; якщо Картка підключена до послуги "Інформування про транзакції", виконати дії, необхідні для блокування Картки відповідно до інструкцій з використання послуги; якщо Картка підключена до Системи "Приват24" виконати дії, необхідні для блокування Картки відповідно до інструкцій з використання Системи "Приват24". Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних. Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою Карток, які є Електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку; за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. [PERSON] повідомлено банк про вчинені шахрайські операції тільки на наступний день. По ходу подій, які описані вище, позивачкою порушені вищевказані пункти Умов і Правил надання банківських послуг (витяг з Умов і Правил, які містяться на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.uaдодається) щодо розголошення нею конфіденційної інформації - надання шахраям кодів підтвердження необхідних для додавання карток [NUMBER] та [NUMBER] у Apple Pay. В архівах банку не виявлено звернень [PERSON] з дорученням про постанову картки в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки до моменту зняття коштів. Таким чином, до повідомлення банку про постановку карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за ініційовані операції, несе держатель карти, тобто Позивач. Вважають, що вищеописаним діям позивача, суд має надати належну оцінку, оскільки вони мають істотне значення для справи. Наявні дії, які призвели до можливості доступу до її фінансового номеру телефону інших осіб, які в подальшому вчинили ряд платіжних операцій від імені позивачки. Позивачем не було доведено, що кошти переведені без її волевиявлення, не за її власним розпорядженням, оскільки наявні беззаперечні докази, що без повідомлення шахраям кодів спірні операції здійснити неможливо. Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися, несе тільки клієнт. І в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року поновлено представнику Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву [PERSON] до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 лютого 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Акціонерного Товариства Комерційнийбанк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів до судового розгляду по суті. Клопотання представника відповідача - адвоката Бацей В.І., задоволено. Витребувано із відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (34300, селище Володимирець, вул. Грушевського, 63, Вараського району Рівненської області, volod-vp@rv.police.gov.ua) інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження від 08.07.2024 за №12024181230000189 (у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, із обов`язковим долученням належним чином засвідченої копії кінцевого процесуального рішення у випадку його прийняття), а також копію заяви, пояснень та протоколу допиту [PERSON] у кримінальному провадженні від 08.07.2024р. за №№12024181230000189. Витребувано з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КИЇВСТАР" (03113, м. Київ, Дегтярівська, 53 А, Ел.адреса info@kyivstar.net) інформацію: Чи надсилалися SMS -повідомлення на мобільний номер телефону [NUMBER] у період часу з 11:00 год до 24:00 год. в дату 07.07.2024 та з яких номерів, а також всю можливу інформацію про зміст (текст) таких повідомлень; про дату, час та місце розташування мобільного кінцевого (термінального) обладнання, яким використовувався абонентський номер [NUMBER] у період часу з у період часу з 11:00 год до 24:00 год. в дату 07.07.2024 р. на час здійснення дзвінків та отримання SMS -повідомлення; повну роздруківку дзвінків за номером телефону [NUMBER] у період часу з 06:00 год. 07.07.2024 по 24:00 год 07.07.2024. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Полюхович О.І., позивачка підтримали заявлені вимоги і надали пояснення в межах пред`явленого позову. Так, [PERSON] пояснила, що 07.07.2024 їй подзвонили з «Приватбанку», вибився номер і було написано «ПРИВАТБАНК». Сказали, що в неї з карточки хочуть зняти гроші. Вона натиснула цифру 2, що не підтверджує платіж. Але коли через деякий час зайшла в «Приват24», побачила, що взяті кредити. Зателефонувала в банк, заблокували картки. Наступного дня поїхала в Банк, видали нові картки. Написала заяву в поліцію. Не знала, що по картці для соціальних виплат можна взяти кредит. SMS від банку 07.07.2024 не надходили, дзвонили тільки один раз. Представник відповідача позов не визнала, і суду пояснила, що заяву про блокування рахунку [PERSON] здійснила 08.07.2024 о 09 год. 12 хв. О 09 год. 26 хв. банк направив повідомлення на електронну пошту [PERSON] . Позивачка повідомила, що написала заяву в поліцію про шахрайство. Не підтверджено жодними доказами, що саме 07.07.2024 були списані кошти. [PERSON] не довела, що їй телефонували саме з банку і в чому полягає обман. Представники банку не телефонують з власних телефонів. Приватбанк позивачці не телефонував. Всі операції здійснювалися з фінансового телефона позивача. На ім`я [PERSON] відкрито два банківські рахунки . Всі дії здійснювалися через «Приват24» за айпі адресою [PERSON] . І саме необачність і недбалість позиваки призвели до можливості доступу до її фінансового телефону і вчинення шахраями платіжних операцій. 28.05.2025 представником відповідача направлено додаткові письмові пояснення, де зазначено, що відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки [PERSON] , відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до карток, відсутність входу в акаунт Приват24 клієнтки, з іншого пристою, не характерного для клієнтки, свідчать про те, що описані вище дії щодо встановлення кредитного ліміту на карті універсальній, оформлення послуги "кредит готівкою", генерація та прив`язка до реальних карт токенів та проведення перерахування коштів на карту іншого банку було здійснено частково особисто клієнткою [PERSON] під впливом шахраїв та розголошенням нею конфіденційної інформації щодо кодів підтвердження необхідних для додавання карток [NUMBER] та [NUMBER] у Apple Pay. Враховуючи те, що при входу в акаунт Приват24 клієнтки [PERSON] , які відбулись 07.07.2024р., які відбувались лише з типового для клієнтки пристрою 23124RA7EO|Redmi шляхом введення логіну та паролю від Приват24, підтвердження відбулось шляхом особистої аутентифікації, яка використовує біометричну інформацію (наприклад відбитки пальців, райдужки, відбитки голосу та інш.),, покладення на Банк відповідальності за спірні транзакції є безпідставним. Заслухавши пояснення cторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є держателем платіжних карток АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (№ [NUMBER] - кредитний рахунок) та № [NUMBER] (№ [NUMBER] - рахунок для соціальних виплат). У період часу з 12 год 39 хв. до 13 год 58 хв. 07 липня 2024 року відбулися операції щодо списання кредитних коштів з карткових рахунків [PERSON] у загальній кількості - 15 (п`ятнадцятьма) транзакціями: з рахунку [NUMBER] - о 12:39 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:39 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:40 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 400,00 грн.); о 12:45 зняття коштів в розмірі 1400,00 грн. (комісія банку 56,00 грн.), що підтверджується Випискою по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.02.2024-22.07.2024. З рахунку [NUMBER] - о 12:55 нарахування кредиту в розмірі 173000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:12 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:13 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:14 зняття коштів в розмірі 10000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:15 зняття коштів в розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:16 зняття коштів розмірі 8000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:32 зняття коштів в розмірі 20000,00 грн. (комісія банку 0,00 грн.); о 13:53 переказ на невідому картку в розмірі 25125,00 грн. (комісія банку 125,00 грн.); о 13:55 переказ на невідому карту в розмірі 28140,00 грн. (комісія банку 140,00 грн.); о 13:56 переказ на невідому картку в розмірі 27135,00 грн. (комісія банку 135,00 грн.); о 13:58 переказ на невідому картку в розмірі 26130,00 грн. (комісія банку 130,00 грн.), що підтверджується Випискою по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.02.2024-22.07.2024. За фактом заволодіння грошовими коштами 09 липня 2024 року, 10 липня 2024 року, 19 липня 2024 року [PERSON] зверталося до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами (вимогою) про проведення службового розслідування та повернення грошових коштів у розмірі 203930, 00 грн, які були на карткових рахунках № [NUMBER] (№ [NUMBER] - кредитний рахунок) та № [NUMBER] (№ [NUMBER] - рахунок для соціальних виплат), відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] . Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 18.07.2024 №20.1.0.0.0/7-240717/31337, за картрахунками № [NUMBER] , № [NUMBER] 07/07/2024 року було здійснено ряд операцій. Операції було вчинено за допомогою картки, яка була додана до сервісу Apple Pay. Картка була додана 07/07/2024 року, відповідне повідомлення про активацію сервісу було надіслано на e-mail. Cepnic Apple Pay безконтактний сервіс, що дозволяє здійснювати оплати чи зняття грошових коштів на пристроях, які підтримують дану функцію. Для користування послугою необхідно встановити на телефон додаток, додати до нього банківські картки із введенням даних картки. Після успішної авторизації карток у додатку, можливо користуватися картками без її фізичної присутності, в тому числі можливе безконтактне зняття готівки на банкомат. Був оформлений договір "Кредит готівкою" на карту [NUMBER] та зняті кошти в банкоматі. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, Банк не несе відповідальності за операції, що підтверджуються правильним введенням ПІНа або наданими на Картці даними. Банк не несе відповідальності за збереження коштів Клієнта у разі розголошення Клієнтом відомостей про вхід та пароль для входу в Систему «Приват24» третім особам. З урахуванням зазначеного, Банк не має можливості повернути грошові кошти. Банк буде намагатися максимально ефективно співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайкращому розгляду даної справи. Згідно Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №12024181230000189, 07.07.2024, в період часу з 12:00 год. по 14:00 год., невідома особа зателефеновувавши з мобільного номеру телефону [NUMBER] та представившись працівником «Приват Банку» шляхом обману, за допомогою виконання незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , в загальній сум 203 910 гривень котрі були списані з її банківських рахунків. відкритих в АТ КБ «Приват Банк» [NUMBER] та [NUMBER] . Внаслідок шахрайських дій, останній було заподіяно матеріальну шкоду в загальній сумі 203 910 гривень. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення: частина четверта статті 190 КК України. 07.07.2024 про вказані транзакції [PERSON] повідомила АТ КБ «ПРивтбанк» зателефоном гарячої лінії 3700. 08.07.2024, [PERSON] через відділення банку в м. Вараш подала електронні заявки про повернення коштів, списаних з рахунків в незаконний спосіб 07.07.2024 та на відновлення залишку коштів по рахунках, заявлено на проведення банком споживчого розслідування по фактвввввах незаконного списання коштів. Судом з`ясовано, що на час вирішення спірних відносин проводяться слідчі дії, про які відомо й позивачу. [PERSON] визнано потерпілою, що підтверджується заявою останньої про залучення до провадження як потерпілої від 08.07.2024, пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілої від 08.07.2024, протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2024, протоколом допиту потерпілої від 08.07.2024. Згідно інформації ПрАТ «Київстар» №3223 від 05.03.2025, електронні комунікаційні послуги за телефонним номером [NUMBER] станом на 07.07.2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі або реєстрації, відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектру та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022р. № 235 та за жодною особою номер зареєстрований не був. Надали інформацію про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримання SMS-повідомлення на номер телефону [NUMBER] , з прив`язкою до базових станцій, які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» у період з 06 год. 00 хв. 00 сек. по 23 год. 59 хв. 59 сек. 07.07.2024 року (Додаток). В інформаційних системах Компанії інформації про зміст (текст, звукозаписи) смс-повідомлень, вхідних та вихідних дзвінків абонентів не фіксується обладнанням та не зберігається, оскільки статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.ПрАТ «Київстар» не здійснює установлення (фіксацію) місцерозташування мобільного терміналу із сім-карткою, активованою в мережі, під час надання/отримання електронних комунікаційних послуг. Як стверджує позивач, вона телефону не змінювала, у період здійснення переказів жодних Sms-повідомлень для підтвердження операцій від банку не отримувала. Доказів протилежного суду не надано. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки [PERSON] спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15». Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів». Суд, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 07 липня 2024 року щодо перерахування з її карткових рахунків грошових коштів на загальну суму 203930,00 грн. Доводи представника відповідача про те, що позивачем допущено порушення Умов та правил надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого зняття коштів з її карткового рахунку, оскільки вона своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що: «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки [PERSON] № [NUMBER], у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON], не є підставою для відмови у задоволенні позову». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) зроблено висновок, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними; суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів". Аналогічна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22). Враховуючи вищевикладене, посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, як такі, що зводяться виключно до припущень, і не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді Судом встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірних транзакцій, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цих транзакцій. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 751/5017/20, вказано що: «при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. При цьому на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності». І як зазначено у Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №753/12781/23, оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. (Постанова Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №190/2037/23 (провадження №61-12247св24). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 755/19068/15-ц (провадження № 61-34341св18) вказано: «судами попередніх інстанцій з поданих сторонами доказів встановлено, що [PERSON] платіжну карту не втрачала, ПІН та іншу інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не розголошувала і про несанкіоновані операції невідкладно проінформувала банк. Натомість АТ КБ «Приватбанк», незважаючи на встановлений за картою ліміт на розрахунки в мережі Інтернет у сумі 0 гривень, провів списання коштів з рахунку [PERSON] і після її повідомлення про неправомірність цих операцій не відновив залишок коштів на рахунку. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що позивач своїми діями або бездіяльністю сприяла втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно застосував до спірних правовідносин статті 1066, 1073 ЦК України, норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням та дійшов обґрунтованого висновку про обов`язок банка відновити залишок коштів на рахунку [PERSON] з моменту повідомлення нею про здійснення несанкціонованих операцій». Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною 22 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що Національний банк України визначає порядок здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, обмеження щодо здійснення емісії та використання електронних платіжних засобів, у тому числі в платіжних системах. Відповідно до пунктів 143., 146. розділу VIІ. «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника; власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Отже, відповідальність емітента платіжного засобу презюмується, якщо не доведено протилежне. Саме на емітента платіжного засобу законодавством покладений обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок якого ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював. Власник рахунку не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах; правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2024 року у справі №456/4026/21, провадження № 61-13330св23. Між тим, банк у ході розгляду справи необхідних обставин не довів. І як зазначено у Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі №753/12781/23, «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Суд першої інстанції встановив, що банк належними та допустимими доказами не підтвердив, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з його карткового рахунку, оскільки переказ коштів, розміщених на картковому рахунку позивача було здійснено без використання платіжної карти. Суд апеляційної інстанції не встановив і банк не довів, що перекази коштів з рахунків [PERSON] відбулося за його розпорядженням. Виявивши безпідставні перекази коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позовної вимоги про відновлення залишку коштів на картковому рахунку. Натомість апеляційний суд скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції в цій частині. Касаційний суд, з урахуванням висновків зроблених в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23), від 14 серпня 2024 року у справі № 442/1888/23 (провадження № 61-7526св24), зауважує, що рішення суду про зобов`язання банку відновлення залишку коштів на картковому рахунку має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідача, але його коштом) порядку, враховуючи мету відповідного позову, формулювання такого рішення у резолютивній частині слід зазначити: ««Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] 74 755,57 грн». З врахуванням вище викладеного, висновків Верховного Суду, суд рахує за правильне зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570 відновити залишок кредитних коштів на банківських рахунках [PERSON] - № [NUMBER] та № [NUMBER] до стану, який був перед проведенням незаконного списання/зняття коштів - 07.07.2024, шляхом стягнення з Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570 на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] - 205 716 (двісті п`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок. Зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570 скасувати відсотки та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ «Приватбанк» за оскаржуваними [PERSON] операціями (транзакціями) з перерахунку/зняття коштів 07.07.2024 на загальну суму 203 930,00 грн. з банківських рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER] , що відкриті на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». Щодо позовної вимоги про визнання недійсними транзакцій з переказу коштів, то судом встановлено наступне. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)). Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 . Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункти 110-113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19 (провадження № 12-41гс23)). У даній справі позивачка просить визнати недійсними транзакції з переказу коштів із її карткових рахунків, однак , належним способом захисту є примусове виконання обов`язку в натурі. Позовна вимога про визнання недійсними транзакції з переказу коштів є неналежною, оскільки не призведе до відновлення порушених прав позивача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, що відповідатиме вище наведеним висновкам Верховного Суду. Щодо судових витрат, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову стягується з відповідача в дохід держави. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" в дохід держави судовий збір, в розмірі - 2057 (дві тисячі п"ятдесят сім) гривень 16 копійок.. На підставі наведеного,

Outcome: partial