Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~ У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Кредит-\~Капітал»через систему «Електронний суд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №320053 від 05 жовтня 2022 року в розмірі 41509,45 грн., яка складається з: 5999,99 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 35509,46 грн. заборгованості за сумою відсотків. В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 05 жовтня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна»\~та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № 320053, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн із строком повернення 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день та зниженою процентною ставкою 1,39 % на день, що відповідно становить за стандартною процентною ставкою 18172,04 % річних та зниженою процентною ставкою 18172,04 % річних. 13 вересня 2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, згідно з яким, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в тому числі, і до [PERSON] за кредитним договором від №320053 від 05 жовтня 2022 року. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконав, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого заявлена до стягнення. Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на позов. Представником відповідача подано заперечення на позов, з якого вбачається, що позов не визнають. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем не надано доказів щодо укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів,саме на картовий рахунок зазначений в позові. За таких обставин, відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Рух справи в суді. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позовна заява подано до суду 09.01.2025. 10.01.2025 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача. 13.02.2025 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідача [PERSON] . \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~24.04.2025 року ухвалою суду витребувано докази. Аргументи учасників судового розгляду. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, з підстави викладених у позові. Відповідач та\~її представник,\~будучи належним\~чином повідомленими\~ про\~час та\~місце розгляду\~справи в\~судове засідання\~не з`явилися,\~подали \~суду заяву\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності, позов не визнають, з підстав викладених у відзиві на позов. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 05.10.2022 року між ТОВ «Ліунера Україна» та [PERSON] укладено Договір про про надання коштів споживчого кредиту №3200533. Відповідно до п. 1.1. укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7», електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідачем підписано цей договір одноразовим ідентифікатором А008. Пунктом 1.2 договору передбачено, що на умовах встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 6000 грн. Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, продовженню не підлягають (п. 1.3.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3200533\~від 05.10.2022 ). Згідно п.1.4 договору, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п.1.4.1 договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Згідно з п.п. 1.5, 1.6. 1 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 18172,04 % річних, а загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 48984 грн. Відповідно до п.2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з довідкою від 04 березня 2024 року, виданою ТзОВ «Пейтек Україна», 05 жовтня 2022 року ТОВ «Ліунера Україна» перераховано 6000 грн. на картовий рахунок № [NUMBER] . 28 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 3000 грн. у термін до 01 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 3000 грн (п. 3 додаткового договору). 04 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 3000 грн. у термін до 07 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 3000 грн (п. 3 додаткового договору). 10 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 3000 грн. у термін до 16 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 3000 грн (п. 3 додаткового договору). 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 1800 грн. у термін до 27липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 1800 грн (п. 3 додаткового договору). 26 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 3000 грн. у термін до 01 серпня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 3000 грн (п. 3 додаткового договору). 13 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» за плату відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 3200533 від 05 жовтня 2022 року. Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» перейшло право вимоги до боржника за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3200533 від 05 жовтня 2022 року. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3200533 від 05 жовтня 2022 року станом 13 вересня 2023 року, заборгованість [PERSON] становить 41509,45 грн, з яких: 5999,99 грн\~заборгованість за основною сумою боргу, 35509,46 грн.\~заборгованість за відсоткам. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Так, заперечуючи проти позову представник відповідача вказує на те, що кредитний договір №3200533 від 05.10.2022 укладений між первісним кредитором ТОВ «Ліунера Україна» та відповідачем, не містить відомостей про його підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) саме [PERSON] , а також заперечує підписання спірного договору і отримання кредитних коштів. Однак,\~суд відхиляє\~такі доводи представника\~відповідача з наступних мотивів. Згідно ч.1\~ст. 205 Цивільного кодексу України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1,2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено кредитний договір № 3200533 від 05.10.2022, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті позичальника. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані [PERSON] . Так, згідно матеріалів справи встановлено, що кредитний договір № 3200533 від 05.10.2022 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора А008 з дотриманням ч.ч. 6,8 ст.\~11, ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши цей кредитний договір, [PERSON] взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором. Отже, зі змісту кредитного договору № 3200533 від 05.10.2022 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. Окрім цього, умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Відтак, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами. Доводи представника відповідача про ненадання банком наявності належного карткового рахунку саме відповідачу [PERSON] , спростовуються наявними в матеріалах справи, а саме відповіддю наданою на ухвалу суду про витребування доказів 24.04.2025 року АТ КБ «Приватбанк» проте, що на ім`я [PERSON] видано емітовану картку № [NUMBER] та 05.10.2022 здійснено переказ грошових коштів в сумі 6000 грн., а також довідкою виданою ТзОВ «Пейтек Україна» від 04 березня 2024 року. Суд вважає зазначені докази належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на вказаний ним рахунок кредитних коштів. Крім цього, суд вважає, що боржник маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості. Отже, доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу ТОВ «Фінансова компанія\~«Кредит Капітал»\~ отриманої у позику за вказаним договором грошової суми матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою. Що стосується в частині стягнення процентів за користування кредитом суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.\~\~Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Зі змісту вказаних норм вбачається, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] уклала з позивачем Договір № 3200533 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у якому сторонами було погоджено суму кредиту, строк кредиту, розмір стандартної та зниженої процентної ставки, періодичність платежів зі сплати процентів; позивач надав докази на підтвердження факту укладення договору споживчого кредиту в електронній формі та видачі [PERSON] кредиту в розмірі 6 000 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок. Відтак, з врахуванням наведеного суд вважає, що [PERSON] неналежно виконувала умови кредитного договору . В той же час, [PERSON] зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавала, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий, відповідно до статті 204 ЦК України, є правомірним, а тому підлягає до виконання. Окрім цього, відповідачка будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту або погашення заборгованості не надала, як і не надано суду іншого розрахунку заборгованості, а вказаний розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростований. Таким чином, слід визнати обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору у сумі 35509,46 грн. З огляду на встановлені обставини та чинну судову практику, розрахунок заборгованості у розмірі 41509,45 грн, що складається з: 5999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 35509,46 заборгованості за відсотками є законним та таким що відповідає договору. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved