Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

[PERSON] , діючи в особі представника адвоката Чекмана М.П. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Позов обґрунтовує тим, що 06.12.2024 року на YouTube каналі ТОВ Телерадіокомпанія «ВІККА» під назвою « [INFO] » опубліковано відео інтерв`ю журналістки з [PERSON] під назвою «Велика кількість священників московської церкви є агентами ФСБ - мер [PERSON] #News #північ», яким було поширено недостовірну та таку, що порушує право на честь, гідність та ділову репутацію, інформацію відносно позивача. У вказаному відеозаписі [PERSON] зазначає наступне: «Не секрет, що митрополит [PERSON] та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилився, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську і Запорізьку область. Ну, я вам скажу, що я впевнений, що велика кількість священників Української Православної Церкви Московського Патріарху є агентами ФСБ росії і ми ж бачимо, як вони діють. Одним із пунктів перемовин росії з Україною, третім пунктом, є обов`язково збереження Української Православної Церкви Московського патріархату. Не секрет, що у нашому соборі після того, коли він перейшов до Православної Церкви України, в алтарі молилися за патріарха [PERSON] . Це було особисте бачення митрополита Феодосія. До останнього дня молилися. В мене питання, а можливо правоохоронні органи не допрацьовували в цьому напрямку?». Позивач [PERSON] , він же Високопреосвященніший Лука, 17.08.2016 року Предстоятелем УПЦ Блаженнішим Онуфрієм, Митрополитом Київським та всієї України, возведений до сану митрополита, та Рішенням Священного Синоду УПЦ від 23.12.2010 року призначений керуючим Запорізькою та Мелітопольською єпархією УПЦ. Відповідно до церковних канонів, зокрема 34-го Апостольського правила, кожна єпархія має свого єпископа, який є її законним духовним керівником та заповідальним за збереження віри, порядку та церковного устрою. У випадку Запорізької єпархії, статус митрополита Запорізького та Мелітопольського є винятковим і належить виключно митрополиту Луці ( в миру [PERSON] ). Цей сан є визнанням його духовного авторитету, досвіду та багаторічного служіння Церкві. Митрополит Лука не лише очолює єпархію, але й представляє її на найвищому рівні, забезпечуючи збереження канонічної традиції та духовного єднання вірян. Наклеп або публічні звинувачення щодо митрополита, який займає своє служіння відповідно до церковних правил, порушують 55-те правило Трульського собору, яке забороняє зводити безпідставні звинувачення на головних осіб, особливо архіпастирів. Це порушення не лише завдає шкоди репутації митрополита, але й підриває духовний авторитет Церкви серед вірян. Додатково, як зазначено в 27-му Апостольському правилі, будь-які необґрунтовані нападки на єпископа є гріхом проти церковного ладу, адже митрополит з виконує не лише адміністративну функцію, але й духовне служіння, спрямоване на порятунок душ ввірених йому вірян. Публічні звинувачення завдають шкоди не лише йому особисто, але й всій пастві, яка бачить у ньому свого духовного провідника. З урахуванням викладеного, поширення недостовірної інформації ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» та [PERSON] не тільки порушує світські норми, а й перечить канонічним засадам. Це ображає честь, гідність та ділову репутацію митрополита Луки як законного керівника Запорізької єпархії та як пастиря. Позивач вважає інформацію, яка була поширена ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» та [PERSON] , недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності і порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Мер міста Черкас, [PERSON] , у викладеному на на YouTube каналіТОВ Телерадіокомпанія «ВІККА» під назвою « [INFO] [PERSON] #News #північ» стверджує що «Не секрет, що митрополит [PERSON] та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилився, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську і Запорізьку область», маючи на увазі присутність позивача на церемонії "приєднання" до рф тимчасово окупованих українських територій Луганської, Донецької, Херсонської та Запорізької областей 30.09.2022 року. Висловлювання [PERSON] : «Не секрет, то митрополит [PERSON] та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилився, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську і Запорізьку область» містить фактичне твердження перетин позивачем кордону України та перебування на території держави агресора є фактичними даними, оскільки вказана інформація може бути перевірена і спростована. Висловлювання негативного характеру щодо особи позивача є твердженнями в яких об`єкти, події, інші сутності та їх якості представляються як такі, що мають місце насправді, а інформація, яка в них міститься, передбачає можливість верифікації, тобто оцінку істинності, дійсності наведених відомостей; зазначена інформація не підпадає під ознаки критики; в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, суб`єктивна оцінка, переконання і погляди [PERSON] , припущення, а також мовно-стилістичні засоби (вживання гіпербол, алегорій, сатири) тощо, тому вона не є оціночними судженнями і може бути спростована. Інформація, сформульована у відео способом категоричного висловлювання, що за змістом містять фактичні дані, при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовно-стилістичних засобів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які не відповідають дійсності. Необхідно звернути увагу суду, що відповідачі зловживають своїм правом на інформацію. Інформація у даному відео та його назві, враховуючи військову агресію проти України, може сприяти розпалюванню релігійної ворожнечі в українському суспільстві. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про інформацію» інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини. Інформацією наданою\~Державною прикордонною\~службою України\~у відповідь\~на адвокатський\~запит підтверджується,\~що позивач\~не був\~і не\~міг бути\~присутнім у Кремлі на церемонії «приєднання» до російської федерації тимчасово окупованих українських територій Луганської, Донецької, Херсонської та Запорізької областей 30.09.2022 року. Отже, вказана [PERSON] інформація, що митрополит [PERSON] та Мелітопольський, був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську та Запорізьку область є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, викладена неправдиво, поширена з використанням хибних відомостей, що підтверджується листом від Адміністрації Державної прикордонної служби України № 19-89636/18/24 від 27.12.2024 року. Відео, яке було викладене на на YouTube каналі ТОВ Телерадіокомпанія «ВІККА» на момент звернення до суду із позовом набрало в мережі «Інтернет» більше 597 переглядів. Відтак, висловлювання [PERSON] несе негативні асоціації - причетність позивача до незаконної анексії українських територій російською федеерацією. Така інформація викликає суспільний резонанс та взагалі використовується для маніпуляції свідомістю суспільства, цілеспрямованого збільшення рівня агресії до позивача. У даній справі поширена відповідачами інформація у відеозаписі, яка стверджує або натякає на проросійську позицію митрополита Луки, не лише є недостовірною, але й такою, що грубо порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Митрополит Лука особисто ніколи не висловлював підтримки анексії чи дій держави-агресора, не брав участі у заходах, які могли б трактуватися як політична ангажованість чи підтримка будь-яких антиукраїнських позицій. Поширення інформації, яка безпідставно звинувачує позивача у політичній чи національній ангажованості, суперечить як світським законам, так і церковним канонам. Відповідачі не надали жодних доказів, що могли б підтвердити їхні заяви, і в цьому полягає пряме порушення презумпції невинуватості, як світської, так і канонічної. Як духовний наставник, митрополит Лука несе відповідальність за підтримку віри та морального стану своєї пастви. Умови війни значно загострили сприйняття будь-яких натяків на підтримку агресора. Навіть необгрунтовані звинувачення здатні підірвати довіру віруючих до свого митрополита, викликати сумніви у його моральному авторитеті та вірності канонам. Парафіяни, довіряючи своєму духовному наставнику, очікують від нього не лише підтримки, але й моральної чистоти. Наклепи на митрополита, які натякають на його проросійські погляди, здатні не лише спровокувати конфлікт серед вірян, але й поставити під загрозу єдність Церкви. Канонічне право зобов`язує митрополита захищати не лише своє ім`я, але й авторитет Церкви загалом. Поширення неправдивої інформації підриває довіру до Церкви як духовної установи. У таких випадках митрополит має обов`язок відстоювати правду та спростовувати будь-які звинувачення, що загрожують єдності Церкви та моральному стану пастви. Позивач, митрополит Запорізький і [PERSON] , вважає, то поширена відповідачами інформація у відеозаписі завдає шкоди його праву на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Ці порушення є особливо значущими з огляду на його статус митрополита Української Православної Церкви, який несе відповідальність перед своєю паствою за духовне наставництво, збереження церковних традицій і забезпечення єдності громади. Враховуючи вищевикладене, а саме факт поширення відповідачами недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності, та як наслідок завдала шкоди особистим немайновим правам [PERSON] , вважає що йому було заподіяно моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 280 ЦК України фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Вважає, що поширена інформація про те, що митрополит [PERSON] та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилився, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську і Запорізьку область порушує особисті немайнові права позивача, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам та його діловій репутації, як митрополита, тому, моральна шкода підлягає задоволенню та компенсації в розмірі 2 грн. Зазначена сума підлягає розподілу між двома відповідачами рівними частками. Таким чином, з кожного відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 грн. Просив суд: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, поширену [PERSON] за URL-адресою: [INFO] ?v=ccCrvnUzAww на інтернет каналі ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» зареєстрованому на веб-сайті youtube.com під назвою « [INFO] », а саме «Не секрет, що митрополит запорізький та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилявся, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони за Херсонську і Запорізьку область»; зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на інтернет каналі ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» зареєстрованому на веб-сайті youtube.com під назвою «ВІККА-Черкаси/Новини», про ухвалене судове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] . Товариства ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, із зачитуванням вступної та резолютивної частини рішення; стягнути з [PERSON] , ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» на користь [PERSON] , 2 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, що дорівнює 1 грн. з кожного. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.02.2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації - передано за територіальною підсудністю на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2025 року позовну заяву залишено без руху. 17.03.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про виправлення недоліків позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. 02.05.2025 року до суду надійшов відзив представника [PERSON] адвокат Плаз О.М. на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. У відзиві вказує на те, що представник позивача вказує, що 06.12.2024 року на YouTube каналі ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІКА» опубліковане відео інтерв`ю журналістки з [PERSON] під назвою «Велика кількість священників московської церкви є агентами ФСБ - мер [PERSON] #News#північ», яким було поширено недостовірну та таку, що порушує право на честь, гідність та ділову репутацію інформацію відносно позивача - [PERSON] (відеозапис доступний за посиланням: [INFO] ). Вказане відео є невеликим уривком цілого інтерв`ю, а оспорюваною фразою є фраза [PERSON] - \~ \~ \~ \~«Не секрет, що митрополит [PERSON] \~ \~ \~ \~та [PERSON] , ну щоб я не помилився, який був присутній у кремлі, коли голосували за нові регіони Херсонської та Запорізької області», що сприймається позивачем як твердження про те, що він був присутнім на церемонії «приєднання» до російської федерації тимчасово окупованих українських територій Луганської, Донецької, Херсонської та Запорізької областей 30.09.2022 року. Вказана фраза має характер припущення («ну щоб я не помилився»); не містить категоричного підтвердження факту; сформульовано як оціночне судження, яке не підлягає спростуванню відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» та практики ЄСПЛ (наприклад, справа Лінгенс проти Австрії). Крім того, інформація про діяльність митрополита УПЦ МП Луки ( [PERSON] ) є загальновідомою, про яку багато пишуть українські медіа та обговорюють в соціальних мережах. Відомо, що означена особа є фігурантом кримінальних розслідувань, в яких звинувачується в тяжких злочинах проти Держави Україна. На момент поширення фрази в публічному просторі існувала інформація (в т.ч. у ЗМІ, соцмережах), яка пов`язувала представників духовенства УПЦ МП із участю в заходах у Кремлі. Таким чином, ця тема була предметом суспільного обговорення, дій, які мають ознаки кримінального злочину в контексті українського законодавства, є аморальними під час повномасштабної війни, яку веде росія проти України. Таким чином, згадане висловлювання не може бути визнано розумним поширенням завідомо недостовірних даних. Митрополит Лука є публічною особою, оскільки вважає себе духовним лідером, який впливає на суспільну думку. Висловлювання щодо дій чи ймовірної присутності публічних осіб на політичних подіях є частиною демократичного обговорення та підпадає під захист ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних Позивач не\~довів факту\~заподіяння \~моральної шкоди\~чи приниження\~честі та\~гідності.\~Навпаки,\~його публічна\~активність та\~активна присутність\~у ЗМІ\~свідчать про\~збереження його\~репутації в\~очах його\~прихильників,\~вочевидь,\~несуттєво вплинуло\~на думку\~широкої аудиторії\~українців,\~які мають\~радикально негативне\~ставлення до діяльності проросійських релігійних організацій на теренах України. 12.05.2025 року до суду надійшла відповідь представника позивача адвоката Чекмана М.П. на відзив [PERSON] , в якому представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі. У відзиві вказує на те, що позивач наголошує, що поширена [PERSON] інформація є не оціночним судженням, а фактичним твердженням. Словосполучення «ну щоб я не помилився» стосувалося правильності вказаного титулу Митрополита Запорізького та [PERSON] . Вказане висловлювання є не оціночним судженням, а фактичним твердженням. У рішенні ЄСПЛ у справі «Lingens v. Austria» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Висловлювання «Не секрет, що митрополит Запорізький та Мелітопольський, ну щоб я не помилився, який був присутній у кремлі, коли голосували за нові регіони Херсонської та Запорізької області» є фактичним твердженням, оскільки вказує конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Загальновідомою є інформація щодо «приєднання» до РФ тимчасово окупованих українських територій Луганської, Донецької, Херсонської та Запорізької областей після того, як на них відбулися псевдореферендуми. Національні та міжнародні засоби масової інформації оприлюднювали відомості, яким чином відбувався даний процес та хто при цьому був присутній. [PERSON] стверджує, що під час так-званого голосування у кремлі був присутній позивач. Інформація поширена у формі факту, а не судження, оскільки вказує на перебування певної людини у певному місці за певних умов. Отже, відомості, що містяться у висловлюванні [PERSON] , можуть бути перевірені. Інформація, сформульована у відео способом категоричного висловлювання, що за змістом містять фактичні дані, при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовно-стилістичних засобів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які не відповідають дійсності. 15.05.2025 року до суду надійшов відзив представника ТОВ «Телерадіокомпанія «Вікка» - адвоката Макєєва В.Ф. на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що позивачем подано паперові копії ймовірно електронного документу що є неналежним доказом та не може враховуватися судом. Крім того, зазначає щ відповідач не має зареєстрованого каналу в мережі YouTube. Таким чином, позовні вимоги не обґрунтовуються загальновстановленими предметами матеріального світу та є нічим не обґрунтованими припущеннями позивача. 15.05.2025 року до суду надійшло заперечення представника [PERSON] - адвоката Плаз О.М. на відповідь позивача на його відзив. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2025 року закрите підготовче провадження у справі. справа призначена до розгляду по суті. 26.05.2025 року до суду надійшла відповідь представника позивача адвоката Ковальчук Я.В. на відзив ТОВ «Телерадіокомпанія «Вікка», в якому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. У відповіді на відзив вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК України, Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Статтею 85 ЦПК України визначено, що письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Отже, належним дослідженням доказу буде саме відтворення у судовому засіданні запису, який викладено на YouTube каналі під назвою «ВІККА - Черкаси / Новини» під назвою «Велика кількість священників московської церкви є агентами ФСБ - мер Черкас Бондаренко #News #північ» за вказаним у позовній заяві посиланням [INFO] . Вказане посилання є активним, доступ до вказаного вебресурсу є вільним, відеозапис є ідентичним з відеозаписом, що міститься на доданому до позовної заяви Позивачем флешнакопичувачі. Відповідно до пунктів 9, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі інтернет є, у тому числі автор відповідного інформаційного матеріалу. Компанія "Google LLC" є постачальником послуг хостингової онлайн-платформи "YouTube", у тому числі для користувачів в Україні, за адресою вебсайту www.youtube.com. Сервіс "YouTube" в основному полягає в наданні онлайн- платформи, на якій кожен користувач мережі інтернет може ділитися своїм контентом з іншими користувачами та додавати коментарі до (власного чи чужого) поширеного контенту безплатно та з будь-якого місця. За Умовами користування Сервіс ("YouTube") надає змогу знаходити, переглядати та надсилати відео й інший контент, є своєрідним форумом, де можна спілкуватися, ділитися інформацією, а також слугує платформою для поширення оригінального контенту як відомих, так і невідомих рекламодавців і творців. Контент Сервісу ("YouTube") охоплює відео, аудіо (як-от музику й інші звукові записи), графіку, фотографії, текст (зокрема, коментарі та сценарії), фірмове оформлення (включно з комерційними найменуваннями, торгівельними марками, знаками обслуговування й логотипами), інтерактивні функції, програмне забезпечення, показники й інші матеріали, надані власниками каналів, "YouTube" чи третьою особою (далі разом «Контент»). Контент може бути розміщено в Сервісі ("YouTube") та розповсюджено власниками каналів, а "YouTube" надає послуги з розміщення такого Контенту. Без облікового запису Google, Сервісом ("YouTube") можна користуватись частково, зокрема, переглядати й шукати Контент. Однак обліковий запис Google потрібен, щоб користуватися певними функціями: ставити відео оцінки «подобається», підписуватися на канали, створювати власний канал тощо. Створивши канал "YouTube", власники каналів отримують доступ до додаткових функцій і переваг, як-от завантаження відео, коментування та створення списків відтворення. Власники каналів "YouTube" можуть завантажувати Контент у Сервіс ("YouTube"). Таким чином, автором публікацій і дописів на персональній вебсторінці Сервісу ("YouTube") є власник такої вебсторінки, який незалежно від власника вебсайту (Сервісу ("YouTube") розміщує інформацію на вебсторінці та управляє нею. Власник Сервісу ("YouTube") не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником вебсторінки. ТОВ «Телерадіокомпанія «ВІККА» (код ЄДРПОУ: 21385292) має свій вебсайт зареєстрована юридична особа з основним видом діяльності 60.20 «Діяльність у сфері телевізійного мовлення», місцезнаходження юридичної особи Україна, 18005, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 27, керівник - Кузляєв Сергій Олександрович, інформація для здійснення зв`язку: 0472-350-355; 0472-372-710, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 02.06.2025 року до суду надійшло заперечення представника відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Вікка» - адвоката Макєєва В.Ф. на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивач адвокат Ковальчук Я.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що позивач [PERSON] ,. він же Високопреосвященніший Лука, указом Митрополита Київського та всієї України Онуфрія від 17.08.2016 року, возведений до сану митрополита, та Рішенням Священного Синоду УПЦ від 23.12.2010 року призначений керуючим Запорізькою та Мелітопольською єпархією УПЦ. 06.12.2024 року на YouTube каналі ТОВ Телерадіокомпанія «ВІККА» під назвою « [INFO] » опубліковано відео інтерв`ю журналістки з [PERSON] під назвою «Велика кількість священників московської церкви є агентами ФСБ - мер Черкас Бондаренко #News #північ». У вказаному відеозаписі мер м. Черкаси [PERSON] повідомив наступне: «Не секрет, що митрополит [PERSON] та [PERSON] , ну щоб я дійсно не помилився, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони - за Херсонську і Запорізьку область. Ну, я вам скажу, що я впевнений, що велика кількість священників Української Православної Церкви Московського Патріарху є агентами ФСБ росії і ми ж бачимо, як вони діють. Одним із пунктів перемовин росії з Україною, третім пунктом, є обов`язково збереження Української Православної Церкви Московського патріархату. Не секрет, що у нашому соборі після того, коли він перейшов до Православної Церкви України, в алтарі молилися за патріарха [PERSON] . Це було особисте бачення митрополита Феодосія. До останнього дня молилися. В мене питання, а можливо правоохоронні органи не допрацьовували в цьому напрямку?». Так, відповідно до ст. 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про інформацію»\~інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про інформацію»\~основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 27 Закону України «Про інформацію»\~передбачено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідно до статей\~94,\~277 ЦК України\~фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тобто для розгляду даної категорії справ необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~ніхто не\~може бути\~притягнутий до\~відповідальності за\~висловлення оціночних\~суджень.\~ Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Визначення того, чи є поширені висловлювання такими, що ображають честь та гідність і завдають шкоди діловій репутації, є оціночними судженнями або фактичними твердженнями знаходиться у межах компетенції суду і безумовно не є тими обставинами, які визначаються виключно експертом. Наведену позицію визначено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №185/871/18\~провадження №61-1200св22. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих\~статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції. У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELS v. BELGIUM, параграф 47). Відповідно до ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, в них зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 757/22307/17-ц, зокрема, що з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони обираючи кар`єру публічної особи погодились на таку увагу. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оцінка поширеної інформації має здійснюватися з урахуванням контексту її подання, загального змісту публікації, мовних зворотів, стилістики викладення, оскільки саме за таких умов формується сприйняття адресатом змісту інформації (Постанова Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 761/30811/16-ц). Оцінюючи оспорювані висловлювання, суд має брати до уваги зміст, форму, обставини їх оприлюднення та цільову аудиторію. Вирвані з контексту фрази можуть створювати викривлене уявлення про їх зміст, що неприпустимо для визначення наявності чи відсутності порушення права на ділову репутацію (Постанова Великої Палати ВС від 27.11.2019 р. у справі № 361/762/17). Висловлювання мають оцінюватися з урахуванням того, чи вони є твердженнями про факти або оціночними судженнями, а також контексту їх розміщення ( наприклад форум, публіцистична стаття, коментар тощо). Відрив від контексту може призводити до викривлення суті заявлених позовних вимог (Постанова Верховного Суду від 28.10.2020 р. у справі № 464/4047/17). Інформація, а саме: «Не секрет, що митрополит [PERSON] та Мелітопольський, ну щоб я дійсно не помилявся, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони за Херсонську і Запорізьку область», яка була розповсюджена [PERSON] та яку позивач просить визнати недостовірною та спростувати дійсно стосується особи позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що спірне висловлювання відповідача [PERSON] «Не секрет, що митрополит [PERSON] та Мелітопольський, ну щоб я дійсно не помилявся, який був присутній у Кремлі, коли голосували за нові регіони за Херсонську і Запорізьку область» є оціночними судженнями, а не констатацією фактів, зокрема, з огляду на те, що під час цих висловлювань [PERSON] зазначив: «ну щоб я дійсно не помилявся». Вказана інформація хоч і є неприємною для позивача, однак не виходить за межі суспільної моралі, висловлювання, використані у відео, не носять характер образи, приниження честі і гідності позивача, не є брутальними чи непристойними. Позивачем не доведено, що саме внаслідок поширення оскаржуваної інформації було завдано шкоди діловій репутації, а також відсутні докази так званих репутаційних втрат, чи інших доказів того, що поширені відомості перешкоджатимуть позивачу повно і своєчасно здійснювати немайнове право. Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його. Зважаючи на викладене, оскаржувана інформація не може розглядатись як поширення неправдивих відомостей, метою цих дій не було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи. Позивач є публічною особою. Відповідно межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо позивача є значно ширшими, оскільки його безпосередні дії становлять суспільний інтерес. Тому позивач свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою з боку засобів масової інформації, лідерів суспільної думки, посадових осіб, державних службовців. Оспорювану інформацію висловлено у формі, яка не принижує ділову репутацію позивача, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, а є оціночними судженнями, оскільки становлять суспільний інтерес, тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оціночні судження не можуть бути предметом судового захисту. В діях відповідача [PERSON] мала місце реалізація свого конституційного права на вираження своїх поглядів та суспільного інтересу, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою завдання шкоди діловій репутації позивача. Отже вимоги позивача про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, не підлягають задоволенню, як і похідні вимоги про спростування інформації та стягнення моральної шкоди. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed