Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

18 березня 2024 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що у 2017 році вона та [PERSON] стали співвласниками квартири [ADDRESS] . Кожному з них належить частка в праві власності на зазначену квартиру у розмірі 1/2 частки. Між сторонами виник спір щодо володіння, користування та утримання цієї квартири. Відповідач користується квартирою одноосібно, доступу до неї у [PERSON] немає. 04 січня 2023 року та 27 лютого 2024 року на адресу відповідача було направлено лист-звернення з пропозицією викупу частки позивача в праві власності на об`єкт нерухомості. Зазначений лист був отриманий [PERSON] особисто 10 січня 2024 року, проте відповіді останнім не надано. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що вона складається з трьох кімнат та її загальна площа становить 55,7 кв.м., з яких житлова площа становить 33,3 кв.м. Оскільки поділ квартири на два рівнозначні об`єкти неможливий, позивач вважає належним способом захисту своїх прав визначення порядку користування квартирою. Просила суд ухвалити рішення, яким: - вселити її в квартиру [ADDRESS] ; - зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні цією квартирою шляхом передачі їй ключів від вхідних дверей у квартиру; - виділити їй в користування ізольовану кімнату площею 12,5 кв. метри, а відповідачу - житлові кімнати площею 10,2 кв. метри та 10,6 кв. метри; - кухню площею 6,1 кв.м., санвузол площею 2,9 кв.м., коридори площею 8,5 кв.м. та 2,5 кв.м., вбудовані шафи площею 0,8 кв.м. та 1,0 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м. залишити в загальному користуванні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 46), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідями від 16 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо володіння, користування та утримання цієї квартири. Відповідач користується квартирою одноосібно, доступу до неї у [PERSON] немає. 04 січня 2023 року та 27 лютого 2024 року на адресу відповідача було направлено лист-звернення з пропозицією викупу частки позивача в праві власності на об`єкт нерухомості. Зазначений лист був отриманий [PERSON] особисто 10 січня 2024 року, проте відповіді останнім не надано. Просить суд ухвалити рішення, яким вселити її в квартиру [ADDRESS] та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні цією квартирою шляхом передачі їй ключів від вхідних дверей у квартиру. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження заявлених вимог позивачем надані суду копії паспортів сторін, технічного паспорту на квартиру та листів від 04 січня 2023 року та 27 лютого 2024 року відповідачу з пропозицією викупу частки квартири позивача. Вбачається, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження чинення відповідачем їй перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Суд вважає, що лише факт звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення без надання та зазначення будь-яких доказів на підтвердження чинення перешкод у користуванні житлом не є підставою для задоволення позову. З огляду на наведене, у задоволенні позову в частині зазначених вимог слід відмовити. Позивач зазначає, що сторони не можуть домовитись про порядок користування спірною квартирою, тому вона звернулась в суд з позовом. Відповідно до технічного паспорту технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 33,3 кв. метри, загальною площею 55,7 кв. метрів, з яких: 1 кімната - 12,5 кв. метрів, 2 кімната - 10,2 кв. метрів, 3 кімната - 10,6 кв. метрів, кухня - 6,1 кв. метрів, санвузол - 2,9 кв. метри, коридор - 8,5 кв. метрів та 2,5 кв. метри, вбудовані шафи - 0,8 кв. метри та 1,0 кв. метр, балкон - 0,6 кв. метрів (а.с. 11-12). Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є позивач та відповідач. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву суду не подав. З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартири, що належить сторонам, складає 55,7 кв. метрів, а житлова - 33,3 кв. метри. Позивач просить виділити собі у користування житлову кімнату площею 12,5 кв. метрів, а відповідачу - житлові кімнати площею 10,2 кв. метрів та 10,6 кв. метрів. Фактично позивач просить виділити собі кімнату, що складає меншу площу (12,5 кв. метри), а відповідачу - дві кімнати більшої площі (20,8 кв. метри). Суд вважає, що виділення сторонам цих кімнат відповідає вимогам закону, частці у спільному майні та не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири. У такому випадку, баланс інтересів співвласників при користуванні квартирою не порушить права відповідача. За таких обставин, вимога позивача про виділ їй житлової кімнати площею 12,5 кв. метрів відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: partial