Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2010 позивач був прийнятий до АТ «Одеський припортовий завод», наказ №160-к від 04.03.2010. З липня 2023 року по листопад 2023 року АТ «Одеський припортовий завод» не сплачувало заробітну плату, ця сума складає 45556,79 грн, яку позивач просить суд стягнути на його користь. 18.06.2025 від позивача надійшли уточнення позовної заяви, в яких зазначено, що у позові помилково вказано по батькові позивача [PERSON] , має бути [PERSON] , просить суд стягнути на його користь несплачену заробітну плату у розмірі 45556,79 грн, але станом на дату розгляду справу інформація щодо погашення заборгованості у суду відсутня. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.04.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до Закону України №4273-ІХ від 26.02.2025 змінено найменування Южного міського суду Одеської області на Південний міський суд Одеської області. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Одеський припортовий завод» з 05.03.2010 на підставі наказу №160-к від 04.03.2010, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5). У повідомлені АТ «Одеський припортовий завод» від 06.03.2025 заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача перед [PERSON] за період з липня 2023 року по листопад 2023 року складає 45556,79 грн (а.с.6). \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 233 КЗпП зазначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період\~з липня\~2023\~року по\~листопад 2023\~року у\~розмірі 45556,79 грн.

Outcome: approved