Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

В липні 2024 року адвокат Сіренко Олександр Васильович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Марина Мельничук про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості права на спадкування та визнання права спільної сумісної власності на майно, набутого за час спільного проживання, посилаючись на наступні обставини. 27 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] , які на той момент офіціально були розлучені, запросивши своїх близьких родичів ( у тому числі Відповідачку 1 та Відповідачку 2) та священнослужителя, фактично провели обряд заручення за адресою: [ADDRESS] та розпочали проживати однією родиною за вище зазначеною адресою. За період з 2018 - 2022 рр. Позивачка та [PERSON] мали відносини як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно для спільного користування, мали спільну участь у витратах на утримання житла та проживали разом за вище зазначеною адресою. Крім того, Позивачка та [PERSON] піклувались один про одного, мали взаємне почуття любові та поваги. Реєструвати офіційно їхні стосунки вони не бажали, оскільки в цьому не було потреби. Восени 2022 р. [PERSON] захворів на «Ковід-19», під час тяжкої хвороби їм опікувалась виключно Позивачка: носила їжу в лікарню, купувала ліки та придбала два кисневих концентратора без яких останній не міг обходитись до кінця свого життя. 17.05.2023 [PERSON] отримав другу групу інвалідності та державну соціальну допомогу. Таким чином з восени 2022 р. по дату смерті [PERSON] був у безпорадному стані. Майже 18 місяців Позивачка здійснювала наступні юридичні дії (факти) стосовно [PERSON] : 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо), матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт домоволодіння; тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний тяжкою хворобою на «Ковід-19» та її наслідками. Позивачка була вимушена заради придбання спеціального медичного обладнання та препаратів, фактичного утримання спадкодавця, як свого цивільного чоловіка продати наступні легкові автомобілі: «LEXUS RX 300», н.з. [NUMBER] , чорного кольору, об`єм двигуна 2995 (см. куб) та «NISSAN JUKE», н.з. [NUMBER] , чорного кольору, об`єм двигуна 1618 (см. куб.). Позивачка та спадкодавець разом обробляли 4-ри земельні ділянки та мали з них певний матеріальний дохід ( титульний власником трьох з них) був саме [PERSON] : кадастровий номер 3223780501:01:018:005, розміром 0.2615 га для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер 3223780500:04:008:0019, розміром 2.0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер 3223780500:04:008:0020, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З 2023 року поточні затрати для вирощування та збору сільгосп. продукції Позивачка здійснювала вже одноосібно. На подвір`ї домогосподарства за адресою: [ADDRESS] Позивачка та спадкодавець тримали також курей та гусей (до сотні одиниць); разом було збудовано: двоповерховий кролятник, літня конструкція для утримання птиці, конструкції для вигодовування птиці, літній душ, літній туалет. З метою зберігання зерна (на площі обробітку землі понад 5 гектарів Позивачка розмістила на подвір`ї домогосподарства за адресою: [ADDRESS] металоконструкції для зборки ангару (а також: металеві труби різного діаметру, арматуру, уголки, швелера, борони металеві 2 шт. та корито для годування тварин). Крім того з 2018-2024 р. Позивачка та спадкодавець спільно придбали: автомобіль «Шкода фабія», д.н.з [NUMBER] ( придбаний на підставі договору купівлі-продажу в 2023 р.; оригінал технпаспорту та ключ від даного авто знаходяться у адвоката Сіренка Олександра Васильовича (на підставі адвокатського доручення від [PERSON] ); холодильну камеру HISTS yf на 260 літрів; інкубатор «Квочка»; інкубатор «Теплушка»; міні парник; міні пилку «МАКІТА»; клійонку для зберігання зерна; лодку резинову з насосом; агроволокно; посуд; чайник електричний; кофемолку; кофефарку; блендер «МК-в Д810. 4»;\~ постільну білизну, набір рушників; пульсовимірювач; тонометр для вимірювання тиску; плойку, коврову доріжку; засоби гігієни. Свідками які можуть стверджувати та довести про те, що Позивачка та спадкоємець проживали однією сім`єю понад 5 років та набули спільне майно, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки є наступні громадяни України: [PERSON] (і.п.н. [NUMBER] ; [INFO] ; місце народження Київська область, Рокитнянський район, село Бирюки) та [PERSON] (і.п.н. [NUMBER] ; [INFO] ; місце реєстрації: [ADDRESS] ). Крім того, автомобіль (ХЕТЧБЕК-В) «SKODA FABIA», рік випуску - 2017, об`єм двигуна 1197 куб. см (номер кузова [NUMBER] ). Реєстраційний номер [NUMBER] власником якого став [PERSON] 31.08.2023 на підставі договору купівлі-продажу №31-08/23 від 31 серпня 2023 року з додатком №1 був придбаний за кошти Позивачки та з метою пересування [PERSON] до медичних закладів. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , на день смерті був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] , з яким [PERSON] (позивачка) прожила однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 5 років ( з 2018р.). За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Просив суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 29 квітня 2018 року до [INFO] , по день його смерті понад 5 років однією сім`єю, змінити черговість одержання права на спадкування для [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] включивши її до кола спадкоємців першої черги за законом та визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль «Шкода фабія», д.н.з [NUMBER] , холодильну камеру HISTS yf на 260 літрів; інкубатор «Квочка»; інкубатор «Теплушка»; міні парник; міні пилку «МАКІТА»; клійонку для зберігання зерна; лодку резинову з насосом; агроволокно; посуд; чайник електричний; кофемолку; кофефарку; блендер «МК-в Д810. 4»;\~ постільну білизну, набір рушників; пульсовимірювач; тонометр для вимірювання тиску; плойку, коврову доріжку; засоби гігієни ( а. с. 2-14 том 1 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 70-71 том 1 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 08.07.2024 [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Марина Мельничук про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості права на спадкування та визнання права спільної сумісної власності на майно, набутого за час спільного проживання, залишена без руху ( а. с. 75-78 том 1 ). 17.07.2024\~ за вх. № 38309 судом отримано заяву про усунення недоліків ( а. с. 83-85 том 1 ). Надано позовну заяву\~ в новій редакції ( а. с. 89-102 том 1), зміст та обгрунтування якої ідентичний позовній заяві, з якою в перше звернувся представник позивача, лише прохальна частина позовних вимог, викладена в наступній редакції, а саме встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 27 травня 2018 року до [INFO] , по день його смерті понад 5 років однією сім`єю, змінити черговість одержання права на спадкування для [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] включивши її до кола спадкоємців першої черги за законом та визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль «Шкода фабія», д.н.з [NUMBER] , ринковою вартістю 294 352 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 18.07.2024 судом здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів ( а. с. 169, 170 том 1 ). 27.08.2024 за вх. № 44645 судом отримано заяву про забезпечення позову ( а. с. 171-181 том 1 ). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.08.2024 ( а. с. 205 том 1 ), матеріали для розгляду були передані судді Орєхов О.І. та отримані 28.08.2024. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті ( ч. 1 ст. 153 ЦПК України ). 30.08.2024 заява про забезпечення позову була задоволена ( а. с. 208-215 том 1 ). 09.09.2024 повторно здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів ( а. с. 220, 221 том 1 ). 20.09.2024 за вх. № 48982 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача\~ [PERSON] ( а. с. 222 том 1 ). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 23.02.1988 за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] не надійшли. Згідно ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Марина Мельничук про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості права на спадкування та визнання права спільної сумісної власності на майно, набутого за час спільного проживання. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче\~ судове засідання у справі на 24.10.2024. Одночасно, витребувано у державного нотаріуса Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Марини Мельничук завірену належним чином копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] ( а. с. 223-225 том 1 ).\~ 07.10.2024 за вх. № 51596 судом отримано від адвоката Сологуб А.М., який є представником відповідачів відзив на позовну заяву ( а. с. 6-9 том 2 ). Відзив обґрунтований тим, що ознайомившись з позовною заявою [PERSON] можна дійти висновку, що вона є необгрунтованою та безпідставною, а тому, не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 cт. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Викладені Позивачем обставини є припущеннями, які не доведені належними та допустимими доказами. Долучені до позовної заяви додатки не можуть бути доказами факту проживання Позивача та [PERSON] однією сім`єю понад 5 років, враховуючи чинне законодавство України та практику Верховного Суду. В даній справі відсутні належні та допустимі докази факту проживання Позивача та Померлого однією сім`єю, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, та інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин що унеможливлює задоволення позовних вимог. В даному випадку, метою Позивача є безпідставне набуття права власності на спірне майно. Тому, просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з Позивача понесені Відповідачами 1, 2 судові витрати. 18.10.2024 за вх. № 53856 судом отримано заяву про вступ у справу в якості третьої особи [PERSON] ( а. с. 15-19 том 2 ). 24.10.2024 за вх. № 55133 на виконання ухвали судді, Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи після померлого [PERSON] за № 98/2024 ( а. с. 51, 52-102 том 2 ). 01.11.2024 за вх. № 57051 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача\~ [PERSON] ( а. с. 112 том 2 ). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 16.01.1998 за адресою: [ADDRESS] . 21.11.2024 за вх. № 61673 судом отримано від представника позивача заяву про залучення в якості співвідповідача [PERSON] ( а. с. 120-122 том 2 ). Ухвалою суду від 21.11.2024 залучено у даній справі в якості співвідповідача [PERSON] ( а. с. 151-153 том 2 ). 05.12.2024 за вх. № 64565 від представника [PERSON] адвоката Гавриленка Романа Миколайовича надійшов відзив, який обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] не визнає\~ факту спільного проживання позивача та його покійного батька, оскільки позивач дійсно підтримувала відносини з його батьком, але вони не підтримували спільний побут, мали окремий бюджет, у розмовах з родичами [PERSON] ніколи не називав позивача дружиною, а їх відносини подружніми. Після захворювання на «Ковид-19», стан здоров`я [PERSON] дійсно погіршився, він потребував регулярної медичної допомоги, за якою сам звертався до фахівців.\~ [PERSON] мав власні доходи, міг самостійно себе обслуговувати, самостійно порався по господарству, ходив в магазин, їздив за кермом автомобіля, тощо. Його стан майже до самої смерті ніяк не можна було назвати «безпорадним».\~\~ Позивач не надала жодних належних та достовірних доказів, які підтверджують ті обставини, на які вона посилається як на підстави для задоволення її позовних вимог. Не відповідає дійсності і посилання позивача, що вона з померлим обробляли належні [PERSON] земельні ділянки, оскільки вказані земельні ділянки у 2018 році передані [PERSON] в оренду ПП «Острівське». Посилання позивача, що нібито спільнопридбаний автомобіль «Шкода Фабія», д.н. [NUMBER] був придбаний за кошти позивача, але згідно умов договору купівлі-продажу даний автомобіль переданий продавцем саме у власність [PERSON] і жодної згадки про іншого власника не містить. Також позивач не зазначена у технічному паспорті.\~ Позивач зазначає, що з 2-18 року по лютий 2024 року проживала разом з [PERSON] , але з наданої позивачем копії її паспорту вбачається, що вона з 2004 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Доказів, що позивач змінювала адресу реєстрації місця проживання та/або реєструвала адресу перебування на адресу за якою мешкав [PERSON] позивачем не надано. Надані позивачем фотографії не дають можливості встановити, коли дані фотографії зроблені, за яких обставин та за якою адресою, відповдіно не містять жодної інформації окрім того, що [PERSON] був знайомий з позивачем. Тому, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі ( а. с. 159-164 том 2 ). Ухвалою суду від 09.12.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] \~ адвоката Гавриленка Р.М. про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення з використанням власних технічних засобів було відмовлено ( а. с. 198-199 том 2 ). 18.12.2024 за вх. № 67065 судом отримано від представника позивача відповідь на відзив ( а. с. 217-221 том 2 ). Ухвалою суду від 15.01.2025 задоволено\~ клопотання представника відповідача [PERSON] \~ адвоката Гавриленка Р.М. про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення з використанням власних технічних засобів ( а. с. 248-250 том 2 ). Протокольною ухвалою від 21.01.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 18.02.2025 ( а. с. 33-39 том 3 ). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Сіренко О.В., кожний окремо, підтримали уточнені позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] , кожний окремо, заперечували проти позовних вимог позивача, просили відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі, оскільки вимоги є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмови в їх задоволенні, оскільки є недоведеними, ті додатки до позову, які додані, вони не підтверджують в повній мірі ті обставини, на які посилається позивач. Від його довірителя йому відомо, що батько не планував оформлювати відносини з позивачкою, оскільки не вважав їх шлюбними. Крім того, в даному судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що померлого вона знає, так як він хрестив доньку її брата разом з нею. На святах бачила разом із померлим [PERSON] , декілька разів бачила їх біля магазину. З 2023 року [PERSON] не бачила, так як з 01.01.2023 перебуває на службі. До цього, за рік була в нього один раз. Померлий робив каву, готував їжу. Хто робив в будинку прибирання, вона не знає. В судовому засіданні 09.04.2025 в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він був тридцять років знайомим з покійним [PERSON] . Зазначав, що 15 років потому він допомагав робити реконструкцію будинку. Спочатку з ним жила співмешканка [PERSON] , потім [PERSON] . [PERSON] казав, що все його майно повинно залишитися лише його сім`ї. Будівництво було зроблено до того, як позивач почала проживати з померлим. Сестри померлого завжди про нього піклувалися, на лікування його возили. Вказував на те, що відносини не були сімейні у [PERSON] з [PERSON] . На протязі місяця десь три-п`ять разів міг бачити [PERSON] . На городі бачив [PERSON] , але часто бачив і його сестер. Наголошував на тому, що померлий позичав в нього гроші, хотів придбати автомобіль, потім повернув ( 1200-1300 дол. США ). Пай обробляв померлий самостійно, а потім наймав людей. На святах бачив [PERSON] , але не завжди. З розмову з померлим йому відомо, що той не хотів зав`язувати серйозних відносин. За пів року до смерті, [PERSON] себе почув нормально, він кинув палити. За місяць до смерті було видно, що йому стає гірше, але він сам пересувався. Дихальний апарат у померлого він не бачив. Господарством займався померлий, купував курей, гусей, свиней, робив клітки та тримав королів,\~ можливо [PERSON] і допомагала. В [PERSON] був у будинку, останній був хазяйновитий, завжди готував, міг робити все самостійно.\~ Знає, що померлий завжди займався усім сам, домовлявся за техніку, за посіви. Востаннє, як він помер, пшениця, яка була засіяна восени, то на весні [PERSON] наче купила селітру і розкидала її, це все відношення, що вона мала. Зазначав про те, що у [PERSON] були свої кошти, якими він розпоряджався, він не був бідною людиною, він звик, що в нього є завжди кошти та він не залежав не від кого. Коли померлий перебував у лікарні, проходив обстеження та отримав групу інвалідності, то з ним була його сестра [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що\~ він добре знав [PERSON] , вони з ним товаришували близько п`ятнадцять років. Знав [PERSON] , вона в основному була на роботі, а бачив її раз чи два. Господарством займався [PERSON] , він йому в цьому допомагав. Десь раз та місяць, він приходив почистити у поросят. Про [PERSON] він дізнався лише за шість місяців до його смерті. [PERSON] за власні кошти купував тварин, поросят. Він платив гроші і люди обробляли його пай. Біля хати обробляли землю в основному його сестри, вони майже кожні вихідні приїжджали, коли він проїжджав біля хати, бачив їх в огороді. [PERSON] йому не відомо чи купували [PERSON] та [PERSON] щось разом. [PERSON] був кріпким чоловіком, міцним, сам порався, він любив це діло.\~ Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона в дружніх стосунках з [PERSON] . Вона виросла в селі та знає батьків померлого [PERSON] та його сестер з дитинства. Будинок будував [PERSON] , ремонт робив сам, [PERSON] тоді ще не було. [PERSON] казав, що все залишиться його сім`ї. [PERSON] не вважав [PERSON] дружиною.\~ Ні купували вони щось разом, вона не знає. [PERSON] лише приїжджала до [PERSON] , за тиждень, дивлячись від конкретного тижня, могла побачити [PERSON] три рази, а могола і взагалі не бачити. Вона з померлим [PERSON] жили поруч. Зранку, коли вона гнала корів\~ та проходячи повз двору, бачила як [PERSON] в ранці годував курей. Батьківські паї він обробляв сам, наймав трактор та сівалку, купував зерно для посіву. [PERSON] завжди казав Наталі, що все після його смерті залишиться його сім`ї, племінникам та сестрам. Він не вважав [PERSON] за дружину, так як це вона бачила зі сторони. В лікарні з [PERSON] була його сестра [PERSON] . Сестри займалися похованням свого брата. [PERSON] бачила на спільних застіллях, [PERSON] не казав, що це його дружина, а просто казав, що це [PERSON] . Більшість часу вона не бачила [PERSON] , лише на вихідних. Їй не відомо стосовно спільного придбання речей, але знає, що у [PERSON] завжди були власні кошти. Свідок\~ [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був товаришем [PERSON] з дитинства. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, приїжджала до нього та ночувала. Допомагала по городу, вирощували птицю. Коли познайомився з [PERSON] він не пам`ятає, але до пандемії. Постійно [PERSON] не проживала, приїжджала до [PERSON] раз чи два на тиждень, у неї квартира в м. Біла Церква, в якій остання і проживала.\~ Стверджував, що [PERSON] приїжджала до [PERSON] , а не проживала з ним постійно. У [PERSON] було все придбано до [PERSON] , холодильники, телевізори, зроблений ремонт. Сестри постійно приїжджали до нього. В [PERSON] був свій бюджет, в нього завжди були власні кошти. Він сам господарював, сам купував все, продукти, м`ясо, був кухаром. Бачив, що [PERSON] і [PERSON] під час спільного перебування, могли взагалі тривалий час не спілкуватися, жили, але не було в них сімейних відносин, любові. Знає, що [PERSON] допоміг з грошима донці\~ [PERSON] після аварії.\~ Йому відомо, що [PERSON] не хотів укладати шлюб з [PERSON] . Відомо, що [PERSON] працювала та проживала в м. Біла Церква,\~ коли в неї виходило, вона проїжджала до [PERSON] в с. Бирюки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружила з [PERSON] , знала його двадцять років. Наголошувала на тому, що [PERSON] не була для нього жінкою. Скільки вони проживали, не знає. Зазначала, що бюджет був окремий. [PERSON] їй померлий [PERSON] представив, як подруга. Разом в будинок вони нічого не купували. Обробляв паї [PERSON] самостійно. Знає, що було господарство ( кури, гуси ), яким займався сам [PERSON] . Відомо, що у [PERSON] завжди були автомобілі. Коли [PERSON] був у лікарні, то догляду він не потребував, але сестри були постійно біля нього. Похованням [PERSON] також займалися його сестри. [PERSON] померлий представив їй, як подругу. Підтвердила, що на спільних застіллях вона бачила [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засідання прояснила, що вона знайома зі сім`єю [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] вони однокласниці. Вона приходила до будинку [PERSON] , могла зайти до нього раз на тиждень, [PERSON] бачила\~ не часто, а коли бачила, то остання по будинку нічого не робила, постійно ловила рибу в річці. У [PERSON] і [PERSON] не було спільних коштів, бюджет був окремий, у [PERSON] не було грошей. [PERSON] сам порався по господарству, сам готував їжу. [PERSON] казав, що не може вигнати [PERSON] . Вони ніколи не були, як чоловік та жінка, він був осторонь від неї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що покійний [PERSON] був її кумом. Оскільки вона мешкає в іншому місці і дуже рідко приїзжала до с. Бирюки, де проживав [PERSON] , про відносини з [PERSON] не чула від нього, він казав, що в активному пошуку, тому не знала, що він проживав з кимось. [PERSON] останнього разу в 2023 році. Про те, що [PERSON] був інвалідом, вона вперше про це чує. В судовому засіданні 27.05.2205 представник відповідачів [PERSON] в частині допиту інших свідків, відмовився та просив їх не допитувати у зв`язку з неможливістю їх забезпечити.\~ Ухвалою суду від 11.06.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції\~ через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області ( а. с. 204-205 том 3 ). В судовому засіданні 12.06.2025 за клопотанням представника позивача, забезпечення явки свідка, оголошено перерву до 27.06.2025 ( а. с. 206-211 том 3 ). В судове засіданні 27.06.2025 стороною позивача не було забезпечено явку свого свідка. До того ж, сам позивач та її представник не заявились в судове засідання 27.06.2025, заяв та клопотань на адресу суду на час розгляду справи, не надходило, водночас, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить протокол судового засідання в режимі конференції від 12.06.2025 на якому представник повивача [PERSON] приймав участь через приміщення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області і саме за його клопотанням було оголошено перерву до 27.06.2025 ( а. с. 206-211 том 3 ). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу, в судовому засіданні 12.06.2025, задовольняючи клопотання представника позивача ( неоднократне ), надати можливість останньому в останній раз спробувати забезпечити явку свого свідка, судом було роз`яснено наслідки зловживання своїми правами. Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається ( ч. 1 ст. 44 ЦПК України ). Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі ( ч. 5 ст. 130 ЦПК України ). Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 27.06.2025 наполягав на продовженні розгляду справи. Інших доповнень по справі від останнього не надходило. Представника відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 27.06.2025 стосовно продовження розгляду справи спочатку покладався на розсуд суду в подальшому висловив свою думку, що за відсутності позивача не можливо розглядати справу та неявка позивача в судове засідання дає суду можливість залишити позов без розгляду. Інших доповнень по справі від останнього не надходило. Третя особа державний нотаріус Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Марина Мельничук в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи містяться листи ( неодноразові ), в яких третя особа просила проводити розгляд справи без представника нотаріальної контори. Судом було враховано, позиції учасників судового розгляду, які висловлені сторонами під час розгляду справи. Суд вважав, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, судом враховано і передбачені строки розгляду справи, визначені вимогами ст. 210 ЦПК України. Суд, з урахуванням пояснень учасників справи, свідків, які надані в попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 лютого 2024 року, яке видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис за № 432\~ ( а. с. 57 том 2 ). Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, Другою білоцерківською державною нотаріальною контрою заведена спадкова справа за № 98/2024 ( а. с. 52-102 том 2 ). Відповідно до матеріалів спадкової справи вбачається, що до Другої білоцерківської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись наступні особи: [PERSON] ( сестра ); [PERSON] ( сестра ); [PERSON] ( син ) та [PERSON] ( позивач ) ( а. с. 53-56 том 2 ). З Довідки Старостинського округу № 11 Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 01.03.2024 за № 60 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований в [ADDRESS] та на день смерті в будинку ніхто не був зареєстрований ( а. с. 60 том 2 ). В справі міститься Заповіт від 03.02.2009, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках ( а. с. 61 том 2 ). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьком останнього вказаний\~ [PERSON] , а матір`ю [PERSON] \~ ( а. с. 72 том 2 ). Відповідно до роз`яснення від 14.06.2024 за № 1209/02-14, яке було надано Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою [PERSON] , останній зазначено про те, що не підтверджено родинних стосунків з померлим [PERSON] та запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних стосунків ( а. с. 83 том 2 ). Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач наголошувала на тому, що з померлим [PERSON] вона проживала однією сім`єю з 27 травня 2018 року по [INFO] , день його смерті, тому просила встановити даний факт,\~ змінити черговість, включивши її до кола спадкоємців першої черги за законом та визнати право спільної сумісної власності на автомобіль. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження факту спільного проживання позивач посилалася на проживання з померлим з 2018 року по день його смерті [INFO] , але факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю, що узгоджується з вимовками, які викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду.\~\~ Окрім цього, додані з боку позивача до суду в якості доказів спільного проживання фотографії ( а. с. 28-33, 38-40, 146-157 том 1 ) з відпочинків, перебування разом, як окремо так і на святах ( застіллях ), вказані докази ( фотографії ) на свідчать проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Окремо слід вказати, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Така правова позиція викладена в постанова Верховного Суду\~ від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18),\~ від 24 січня 2020 року у справі\~ № 490/10757/16-ц\~ (провадження № 61-42601св18). Отже, сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначених правових позицій дотримується і Верховний Суд в постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18),\~ від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18),\~ від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц. Крім того, вказані фотографії можуть свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, романтичних стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц. Більше того, згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року, у справі № 490/4949/17 сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити про відносини, які притаманні подружжю. Також, в судовому засіданні були допитані свідки, разом з тим, самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц). Отже, показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21). Водночас, допитані в судовому засіданні свідки зазначали про те, що позивач та померлий [PERSON] проживали разом, хоча і не постійно. До того ж, зі свідчень свідків можна дійти висновку, що їх проживання ( позивача з померлим [PERSON] ), не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Окрім цього, свідки зазначали про те, що господарством займався померлий, він був хазяйновитий, завжди сам готував, міг робити все самостійно, у нього завжди були свої кошти, якими він розпоряджався, не від кого не залежав. Так само самостійно обробляв та займався своїм паєм. У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Аналізуючи докази, які були надані позивачем до позовної заяви, а також свідчення допитаних свідків,\~ судом не було встановлено між позивачем та померлим [PERSON] відносини, які притаманні подружжю. Інших належних та допустимих доказів позивачем щодо ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, тощо не надано. Не надано з боку позивача і доказів тому, що остання працювала отримували дохід та відповідно у неї та померлого був спільний бюджет. Не було надано і жодного доказу, а матеріали справи відповідно не містять, що між позивачем та померлим здійснювалися спільні витрати, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Посилання позивача у позовній заяві про придбання майна в період спільного проживання з померлим такого як: холодильна камера HISTS yf на 260 літрів; інкубатор «Квочка»; інкубатор «Теплушка»; міні парник; міні пилка «МАКІТА»; клійонка для зберігання зерна; лодка резинова з насосом; агроволокно; посуд; чайник електричний; кофемолка; кофефарка; блендер «МК-в Д810. 4»;\~ постільна білизна, набір рушників; пульсовимірювач; тонометр для вимірювання тиску; плойка, коврова доріжка; засоби гігієни, не можуть бути прийняті до уваги та враховані судом, оскільки жодних доказів придбання ( купівля ) вищевказаного майна у вищевказаний позивачем у позовній заяві період, матеріали справи не містять. А наявність у справі деяких фотографій ( а. с. 41, 46, 47, 159 том 1 ) на яких зображено кисневий концентратор, холодильник та дві коробки, на яких написано інкубатор «Теплушка» та інкубатор «Квочка» не свідчать про їх придбання сім`єю в період саме їх спільного проживання. Не знайшло свого підтвердження і відповідно не надано цьому жодного доказу, що позивачка опікувалася [PERSON] , коли той хворів, купували ліки, придбання двох кисневих концентратора, про що остання зазначала в позовній заяві. Як не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, що [PERSON] до своєї смерті перебував у безпорадному стані та відповідно потребував допомоги та стороннього догляду. Як встановлено зі свідчень свідків, у померлого завжди були свої кошти, якими він розпоряджався, не від кого не залежав, до смерті не перебував у безпорадному стані, а позивач не довела в судовому засіданні в зворотному та відповідно надання останньому матеріального забезпечення, про що остання зазначала у позовній заяві. Навпаки, як зазначено вище, позивачем не було надано до матеріалів справи жодного доказу її матеріального забезпечення та її спроможність надавати таку допомогу. Також, не знайшло свого підтвердження тому, що заради придбання спеціального медичного обладнання та препаратів, фактичного утримання спадкодавця, нею продано легкові автомобілі, оскільки доказів безпорадного стану [PERSON] позивачем не було надано, як не було надано доказів придбання спеціального медичного обладнання та препаратів, як і доказів продажу автомобілів: «LEXUS RX 300», н.з. [NUMBER] та «NISSAN JUKE», н.з. [NUMBER] . Оскільки доданий в якості доказів лист Регіонального сервісного центру МВС ( ТСЦ МВС № 3242 ) свідчить лише про те, що за позивачем в період з 01.01.2018 по 01.01.2024 було зареєстровано наступні транспортні засоби, а саме: автомобіль «LEXUS RX 300», н.з. [NUMBER] , чорного кольору, об`єм двигуна 2995 (см. куб) та «NISSAN JUKE», н.з. [NUMBER] , чорного кольору, об`єм двигуна 1618 (см. куб.) ( а. с. 52 том 1 ) і жодних відомостей про їх продаж, позивачем не надано. Не знайшло свого підтвердження і тому факту, що позивач та померлий разом обробляли земельні ділянки та мали дохід, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів та встановлених під час розгляду справи обставин, земельні ділянки, які належали померлому перебували в оренді у ПП «Острівське», про свідчать Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ( а. с. 26, 27 том 1 ). Державна реєстрація договорів оренди була здійснена 16.04.2018 року, строк дії 10 років. Отже, під час розгляду справи позивачем не було доведено, а судом встановлено під час розгляду справи, що між позивачем та померлим [PERSON] існували\~ відносини, які притаманні подружжю. Не заслуговують на увагу посилання позивача, що\~ в період спільного проживання ними був придбаний автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , про що зазначала позивач у позовній заяві, реєстрація автомобіля за [PERSON] , оскільки з боку позивача не було надано доказів наявності в неї доходу та відповідно наявності у сторін спільного бюджету. До того ж, сама позивач в судовому засіданні зазначала, що автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] був придбаний за рахунок коштів від продажу попереднього автомобіля «Фольксваген», який перебував у власності\~ померлого, вона лише додала своїх особистих коштів в сумі десь 300 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Водночас, посилання позивача на ту обставину, що нею було додано особистих коштів у вищевказаному розміру, свідчить про те, що у сторін був окремий бюджет. Отже, під час розгляду справи позивачем не було доведено, а судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] існували\~ відносини, які притаманні подружжю. З боку позивача не було надано належних та допустимих доказів наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. В постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц (провадження № 61-28377св18) зазначено, що спільно відвідували знайомих та друзів, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, що підтверджується показаннями свідків не вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів дійсного перебування у фактичних шлюбних відносинах із спадкодавцем. Верховний Суд погодився із таким висновком апеляційного суду, зазначивши таке. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, вимоги позивача в частині встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача в\~ частині зміни черговості права на спадкування, то з цього приводу суд зазначає про таке. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та зароджені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та перша статті 1267 ЦК України). Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою\~ частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц. В свою чергу, під час розгляду справи не було встановлено та відповідно позивачем доведено, що померлий [PERSON] мав безпорадний стан, неспроможність останнього самостійно забезпечувати себе, а також те, що позивач здійснювала таку опіку. Оскільки стороною позивача не було доведеного вищезазначеного, а також підтверджено належними та допустимими доказами наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю, у зв`язку з чим такі вимоги позивача не підлягають замовленню, з цього приводу зазначено судом вище, не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині зміни черговості права на спадкування. Оскільки в задоволенні вищевказаних вимог позивача було відмовлено, не підлягають замовленню і вимоги позивача\~ в частині\~ визнання за позивачем право спільної сумісної власності на автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , так як під час розгляду справи не було встановлено наявності відносин, притаманних подружжю, а також доказів тому, що\~ при його придбанні позивач та померлий має спільний бюджет, а позивач взагалі наявність будь-якого доходу. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Позивач скористувалась своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають до задоволення, то в силу ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2024 року по даній справі. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. Поняття «судовий збір» надане у Законі України «Про судовий збір», відповідно до ст. 1 якого під судовим збором розуміється - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. При звернені до суду з вищевказаним позовом, позивачем сплачено судовий збір, але оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, враховуючи положення вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed