Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

04 серпня 2020 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Виконавчим комітетом Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №13 від 04.08.2020, що підтверджується інформацією, яка міститься в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2020. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: - син [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); - донька [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) ; - син [PERSON] , [INFO] ( актовий запис №209, ДІЯ) . Малолітні діти зареєстровані та проживають разом із позивачем, що стверджується інформацією, які міститься у Витягах з реєстру територіальної громади від 19.03.2025 № 2025/003714035, від 19.03.2025 № 2025/003714037. Позивач стверджує, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх двох років шлюбні відносини між ними з відповідачкою поступово погіршились, у сторін зовсім різні погляди на сімейне життя, у відносинах відсутнє порозуміння та повага. Кожен з нас має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, фактично близько двох років кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач на адресу суду подав заяву, в якій просить позов розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою\~\~звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам\~\~одного з них. Як встановлено\~в судовому\~засіданні та\~доведено матеріалами\~справи те,\~що одружившись\~ 04 серпня 2020 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2020) , подружжя на даний час стосунків не підтримує. Причина розладу у сім`ї - відсутність спільних інтересів, формальність існування шлюбу, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Шлюбні стосунки подружжям припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, проте позивач просить витрати, пов`язані з розірванням шлюбу, залишити за ним. В той же час, суд враховує, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, а тому інших 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають стягненню на його користь з відповідача. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved