Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

16 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольга Миколаївна звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за договором про споживчий кредит №2017967850 від 11 лютого 2018 року у розмірі 41 902,22 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 32 802,56 гривень та заборгованості за відсотками 9 099,66 гривень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 11 лютого 2018 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідач уклали договір по споживчий кредит №2017967850, яким визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти, які розраховуються на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. На дату укладення договору, розмір процентної ставки становив 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі інтернет та по операціях зняття готівки в банках та пунктах видачі готівки. Розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становив 0,01% річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачеві кредитні кошти, визначені умовами договору і до 10 лютого 2022 року [PERSON] здійснював погашення за договором кредиту. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників, зокрема за Договором про споживчий кредит №2017967850 від 11.02.2018 року, який укладено із [PERSON] . 28 березня 2025 року позивач направив [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте така вимога останнім не була отримана, а повернута за закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку відповідачем банку не повернуто, а тому позивач має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих процентів, обумовлених договором. У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 902 гривні 22 копійки, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу правову допомогу в розмірі 8500 гривень. Ухвалою від 21 травня 2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 28 травня 2025 року через повернення до суду поштового повідомлення яке направлялось відповідачеві - без вручення, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін (а.с.14-16). Перше судове засідання призначено на 25 червня 2025 року. В перше судове засідання представник позивача не з`явився, 23.05.2025 року подав до суду заяву у якій просив розгляд справи та усі подальші судові засідання проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.12). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, відзиву не подав, судова повістка, яка направлялася за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21-22). Відповідно до положень п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи позицію представника позивача, суд вважав можливим розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 11 лютого 2018 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2017967850. Відповідно до умов кредитного договору, ПАТ «ОТП Банк» надало відповідачеві кредит на споживчі цілі на суму 5749 гривень 56 копійок, на умовах строковості, зворотності, платності на строк 9 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11 листопада 2018 року (п. 1.4 Договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25.20 % річних. За умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також відкриває розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки (п. 2.1 Договору). Пунктом 2.4 Договору визначено, що за користування кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет та по операціях зняття готівки а банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачем було здійснено 30 березня 2021 року, що відображено у розрахунку заборгованості за договором № 2017967850 станом на 23 березня 2023 року. Також [PERSON] ознайомився та підписав графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. Підписавши даний договір відповідач підтвердив і факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, що розміщений на інтернет сайті Банку (п. 2 Договору). Пунктом 3.1. Договору визначено, що банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі і підписанням цього договору [PERSON] надав свою згоду на таке відступлення права вимоги. 24.03.2023 року між АТ«ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 265, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги й став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № 2017967850 від 11 лютого 2018 року, укладеним між ПAT «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним Договором №2017967850 від 11 лютого 2018 року, наданого ТОВ «Брайт Інвестмент», вбачається, що [PERSON] частково вносив кошти на погашення заборгованості та користувався активно кредитною карткою (останній раз 30.03.2021 року), в результаті чого, станом на 24.03.2023 у нього утворилась заборгованість на загальну суму 41 902 гривні 22 копійки. 28 березня 2025 року на адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, в якому повідомлено про відступлення права вимоги та суму заборгованості, яку відповідач має сплатити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд констатує, що до ТОВ «Брайт Інвестмент» відповідно до укладеного з АТ «ОТП Банк» договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Станом на день відступлення права вимоги згідно з витягом з додатка № 1 за договором факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, загальний розмір заборгованості відповідача становив 41 902 гривні 22 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту 32 802 гривні 56 копійок, заборгованість за відсотками 9 099 гривень 66 копійок. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст. 530 ЦК України). Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Вказаними вище доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів та часткове погашення заборгованості, що свідчить про визнання останнім своїх зобов`язань. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, регламентовано, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта (пункти 62, 63). Підписаний відповідачем договір про надання споживчого кредиту №2017967850 від 11 лютого 2018 року, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та виписка з рахунку приватного клієнта за розрахунковий період з 11 лютого 2018 року по 24 березня 2023 року, вірогідність яких не заперечується, у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку про очевидність здійснення операцій щодо користування кредитними коштами, здійснення платежів та розрахунків саме відповідачем [PERSON] . Враховуючи те, що відповідач, будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши особисто кредитні документи та отримавши кредитні кошти, порушив умови вказаного кредитного договору, у добровільному порядку не здійснив їх повернення та не погасив заборгованості за договором, не надав та не спростував розмір заборгованості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» необхідно стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 2017967850 у сумі 41 902,22 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 32 802,56 гривень; заборгованості за відсотками 9 099,66 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимог про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини другої\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано договір про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, акт про надання правничої допомоги № 2305-25 від 23 травня 2025 року, Додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01/05 від 01 травня 2023 року укладених між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АБ «Юлії Чміль» з детальним описом наданих послуг, відповідно до якого визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8500,00 грн. Відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не довів необґрунтованість витрат на правову допомогу. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 8500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved