Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 14.03.2024, мотивуючи тим, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільної згоди для розірвання шлюбу сторони не досягнули. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечили. Судові витрати просить покласти на відповідача. У судове засідання відповідачка повторно не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. З заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась, відзив на позов не подала. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2024, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Положеннями СК України передбачено розірвання шлюбу між подружжям, яке не має дітей, органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 106 СК стосується подружжя, яке взагалі не має спільних дітей або їхні діти досягли повноліття і, відповідно до ст.6 СК України, втратили правовий статус дитини. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу. Матеріалами справи та власне поведінкою відповідачки, яка не надала жодного заперечення та не прибула в судове засідання, підтверджується відсутність її згоди для розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання, до порозуміння подружжя не прагне. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, що відповідачем, в свою чергу, у відповідності до ст.81 ЦПК України спростовано не було. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved