Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2414814 від 28.09.2021 року у розмірі 25139,40 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 28.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2414814, відповідно до умов якого Відповідачу надано грошові кошти у сумі 7800 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку. Позивач стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював платежі на погашення кредиту та сплату процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість. 10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № ККЛУ-10082023, на підставі якого Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 2414814 від 28.09.2021 року. Станом на дату звернення до суду, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 25139,40 грн, з яких: 7800 грн - заборгованість за тілом кредиту та 17339,40 грн - заборгованість за процентами. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши з Відповідача зазначену суму заборгованості та сплачений судовий збір. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Договір № 2414814 не містить ознак кредитного договору, оскільки позивачем не є банк або інша фінансова установа, а також відсутні докази отримання Відповідачем кредитних коштів. Позивачем не надано належних доказів відступлення права вимоги, зокрема первинних документів, що підтверджують заборгованість. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим, а сума нарахованих відсотків значно перевищує розмір кредиту. Позивач, у свою чергу, подав відповідь на відзив, в якій спростовує доводи відповідача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 28.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2414814. Умови даного договору, зокрема щодо суми кредиту, процентної ставки, строків та порядку повернення, сторонами погоджені. На виконання умов кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало Відповідачу грошові кошти у сумі 7800 грн, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, не здійснював своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість. 10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № ККЛУ-10082023, на підставі якого право вимоги за кредитним договором № 2414814 від 28.09.2021 року перейшло до Позивача. Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Позивачем, загальна сума заборгованості Відповідача станом на дату звернення до суду становить 25139,40 грн, що включає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7800 грн та заборгованість за процентами у розмірі 17339,40 грн. Суд вважає наданий розрахунок обґрунтованим та таким, що відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач, [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, у якому висловила заперечення проти позовних вимог. Відповідач стверджує, що договір № 2414814 не має ознак кредитного договору, посилаючись на ст. 1054 ЦК України, та зазначає, що договір не містить її підпису. Суд встановив, що договір було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 6 цього Закону, електронний договір є рівнозначним письмовому, якщо дотримано вимог щодо його укладення. Позивач надав докази (електронний договір, виписку про перерахування коштів), які підтверджують факт укладення договору та надання кредиту в розмірі 7800 грн. Відсутність фізичного підпису не суперечить чинному законодавству, оскільки електронний підпис є достатнім для підтвердження згоди сторін. Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів перерахування кредитних коштів на її рахунок. Суд відхиляє це заперечення, оскільки позивач надав виписку з банківського рахунку, яка підтверджує перерахування 7800 грн на рахунок відповідача 28 вересня 2021 року. Ця виписка відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містить усі необхідні реквізити, включаючи дату операції, суму та номер рахунку. Відповідач стверджує, що Правила надання коштів не є частиною договору, оскільки не підписані нею. Суд зазначає, що Правила є невід`ємною частиною договору, про що зазначено в тексті договору № 2414814. Позивач надав копію Правил, які діяли на момент укладення договору, що підтверджується витягом з вебсайту ТОВ «Лінеура Україна». Відповідно до ст. 633 ЦК України, відповідач, приєднавшись до договору, погодилася з усіма його умовами, включаючи Правила. Посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року є некоректним, оскільки в цій справі йшлося про інший предмет спору. Відповідач вважає, що сума процентів (17339,40 грн) є непропорційною та перевищує допустимі межі, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 551 ЦК України. Суд встановив, що проценти нараховані відповідно до умов договору, які передбачали процентну ставку, узгоджену сторонами. Позивач надав детальний розрахунок заборгованості, який відповідає умовам договору та періодам прострочення. Крім того, відповідач не надала доказів того, що проценти є несправедливими або непропорційними. Відповідач просить застосувати позовну давність, посилаючись на ст. 257 та ст. 261 ЦК України, стверджуючи, що трирічний строк позовної давності сплив. Суд відхиляє це заперечення, оскільки позов подано 10 січня 2025 року, а останні платежі за договором мали бути здійснені в 2022 році. Відповідно до ст. 261 ЦК України, позовна давність обчислюється з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення свого права. Позивач набув права вимоги 10 серпня 2023 року на підставі Договору факторингу, і з цього моменту почався відлік позовної давності. Таким чином, позов подано в межах трирічного строку. Відповідач стверджує, що позивач не надав первинних бухгалтерських документів, які підтверджують розмір заборгованості. Суд вважає це заперечення необґрунтованим, оскільки позивач надав виписку з банківського рахунку, розрахунок заборгованості та копію договору, які є достатніми доказами відповідно до ст. 76 ЦПК України. Ці документи підтверджують факт надання кредиту, нарахування процентів та розмір заборгованості. Суд встановив, що кредитний договір № 2414814 від 28 вересня 2021 року був укладений в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець виконав свої зобов`язання, надавши кредит у розмірі 7800 грн, тоді як відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів. Право вимоги було передано ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на законних підставах відповідно до Договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved