Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області, який помер [INFO] у м. Скадовськ, Скадовський район, Херсонська область, причина смерті: забиття головного мозку, закрита черепно-мозкова травма: субарахноїдальний крововилив, перелом черепа та лицьових кісток. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що [INFO] у с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області помер батько її малолітньої доньки [PERSON] - [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона не може, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] їй необхідно для реалізації спадкових прав малолітньої доньки після смерті батька та видачі свідоцтва про смерть державного зразка. У судове засідання заявниця не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує і просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії довідки від 25.04.2025 № 7426-5003666321 та копії довідки від 29.04.2025 № 7426-5003668706 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 338/СК від 31.07.2024 та довідки про смерть № С-02072 від 13.08.2024, причиною смерті [PERSON] стали: забій головного мозку, закрита черепно-мозкова травма: субарахноїдальний крововилив, перелом черепа та лицьових кісток. Скадовським районним відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Херсонської області 13.08.2024 було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Михайлівка, Скадовський район, Херсонська область, помер [INFO] , місце смерті - російська федерація, Херсонська область, м. Скадовськ, актовий запис про смерть №170249950000501001009. 27.05.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.08.2024, виданого Скадовським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області, оскільки заявником пред`явлено документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства України. Згідно з ч.ч.3,4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом. За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів, реалізації спадкових прав малолітньої дитини, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню і є підставою для видачі свідоцтва про смерть.

Outcome: approved