Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У травні 2025 року представник позивача адвокат Луєнко Ю. В. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 1997 року, спільних дітей не мають. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13\~травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20\~травня 2025\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~ позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 26 червня 2025\~року 09-30\~год. Представник позивача - адвокат Луєнко Ю. В. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його та позивача участі, повернути позивачу 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачкою. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі, не стягувати з неї 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви. Оскільки відповідачка визнала позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі\~- СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 15 серпня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області, за актовим записом № 323. За твердженням позивача, що не заперечувала відповідачка, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 484,00 грн та на підставі ст.\~142 ЦПК України повернути позивачу судовий збір у сумі 484,00 грн.

Outcome: approved