Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

у липні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулась Кредитна спілка «ІСТОК», в особі представника - Шкурака А.І. з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 вересня 2020 року до КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК» (далі - Позивач) звернувся [PERSON] (далі - Відповідач 1) із заявою на вступ до кредитної спілки (копія - Додаток 1). На засіданні правління кредитної спілки (копія протоколу №78 від 16 вересня 2020 року - Додаток 2) на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень (копія витягу з протоколу спостережної ради № 21 від 20 липня 2004 року - Додаток 3) заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК». У той же день, 16 вересня 2020 року, [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 147 від 16 вересня 2020 року та № 148 від 16 вересня. Таким чином, на підставі ст. 10, ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у КРЕДИТНІЙ СПІЛЦІ «ІСТОК». Відповідно до ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» та п. 5.1. Статуту КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК» (копія Статуту - Додаток 25) кредитна спілка: «...- приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; ...- надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.; ...». Позивач на дату надання кредиту був зареєстрований як юридична особа та фінансова установа, що підтверджується витягом з ЄДР (копія - Додаток 26) та Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (копія - Додаток 27), а також отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16 лютого 2017 року № 311 (копія - Додаток 28). Ліцензія видана національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг кредитній спілці «Істок» станом на дату укладання договору є чинною та продовжувала діяти після набрання чинності постанови НБУ №27. Отже, на дату укладання кредитного договору Позивач володів необхідним обсягом правосуб`єктності для здійснення діяльності щодо надання кредитів. 13 квітня 2021 року Відповідач 1 подав до Позивача заяву на отримання кредиту (копія - Додаток 5). 13 квітня 2021 року кредитний комітет Позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки - Відповідачу 1 (копія протоколу від 13 квітня 2021 року - Додаток 6). 13 квітня 2021 року Позивач та Відповідач 1 уклали Договір про споживчий кредит №ДК2 - 890 (далі - Кредитний договір), (копія - Додаток 7). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Відповідач 1 отримав кредит у сумі 150 000 (Сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, до 13 квітня 2023 року. Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем 1 укладений у відповідності до ст. 638 ЦК України, згідно якої Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах Договору. Кредитний договір скріплений особистим підписом Позичальника, що свідчить про його згоду з умовами отримання та повернення кредиту. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку Відповідача 1 стосовно Позивача, виникло зобов`язання, згідно якого Відповідач 1 зобов`язаний повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за кредитом та інші передбачені кредитним договором нарахування в терміни та в розмірі, встановлені кредитним договором. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується видачею Відповідачу 1 кредиту відповідно до умов Кредитного договору (копія видаткового касового ордеру № 45 від 13 квітня 2021 року, № 46 від 14 квітня 2021 року та №47 від 15 квітня 2021 року - Додаток 10). Згідно п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту - Графік), що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.4.3. Кредитного договору платежі проводяться Позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок. З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача 1 за вказаним Кредитним договором, 13 квітня 2021 року Позивач уклав з [PERSON] (далі - Відповідач 2) та [PERSON] (далі - Відповідач 3) Договір поруки № ДК2-890 ДП1 та Договір поруки № ДК2-890 ДП2 (далі по тексту - Договір поруки). Відповідач 1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови Кредитною договору. Так, у порушення п. п. 4.1., 4.3. Кредитного договору Відповідач 1 припинив здійснювати погашення платежів по кредитному договору, а саме: останній платіж Відповідачем 1 було зроблено 28 березня 2022 року, хоча згідно Графіку повернення кредиту він повинен був щомісячно сплачувати платежі до 13 квітня 2023 року включно (Бухгалтерська довідка розрахунку заборгованості - стовпчик «Фактичне внесення коштів на виконання Договору, грн.» - Додаток 12). Таким чином, Відповідачем 1 були порушені вимоги ст. ст. 525 - 527 ЦК України. Зобов`язання не було виконане належним чином у встановлений термін і є в наявності однобічна відмова від виконання зобов`язань. У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з Графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п. 6.2.2. Кредитного договору, 26.10.2021 р. Відповідачу 1 [PERSON] на адресу, вказану в розділі 9, згідно п. 8.8. Кредитного договору: [ADDRESS] , Відповідачу 2 [PERSON] на адресу, вказану в розділі 6, згідно п. 5.6. Договору поруки: [ADDRESS] та Відповідачу З [PERSON] на адресу вказану в розділі 6, згідно п. 5.6. Договору поруки: 03168, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, були направлені листи - попередження № 298 , № 299 та № 300 (копія - Додатки 13, 15, 17) про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору. Факт направлення підтверджується копіями листів та довідками пошти (копія - Додатки 14, 16, 18). Проте вказані звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день Відповідачем 1, Відповідачем 2 та Відповідачем 3 не погашено. Вищевикладене свідчить про невиконання Боржниками умов кредитного договору, тобто про порушення зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору та договору поруки. Відповідно до пункту 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний згідно Графіку здійснювати щомісячний платіж, у розмірі 8 750 грн. 00 коп., що складається з частини кредиту та частини плати. Станом на 13.04.2023р., Відповідач 1 мав би сплатити за Графіком 23 (двадцять три) платежі по 8 750 грн. 00 коп. та 1 (один) платіж 8 613 грн. 04 коп., загалом 209 863 грн. 04 коп. Проте Відповідач 1, замість 24 платежів здійснив лише 3 платежі за Графіком та 7 платежів з порушенням Графіку на загальну суму 87 505 грн. 00 коп., з якої 58 875 грн. 00 коп. основної суми кредиту та 28 630 грн. 00 коп. - плата. Таким чином, Відповідачем 1 сплачено 58 875 грн. 00 коп. основної суми (тіла) кредиту. Отже, залишок основної суми (тіла кредиту) становить 150 000 грн. 00 коп. - 58 875 грн. 00 коп. = 91 125 грн. 00 коп. Відповідно до п.2.5. Кредитного договору, за надання кредиту Позичальник сплачує на користь Кредитора платіж 59 860 грн. 04 коп. - ціну за надану фінансову послугу (плата). Відповідно до п.2.6. Кредитного договору, плата сплачується Позичальником частинами, вказаними в Графіку платежів. Як було зазначено вище, - станом на 13.04.2023р. Позичальником сплачено 28 630 грн. 00 коп. плати. Таким чином, заборгованість по платі по Кредитному договору складає: 59 860 грн. 04 коп. (нараховано) - 28 630 грн. 00 коп. (погашено) = 31 230 грн. 00 коп. Отже, прострочена заборгованість по кредитному договору складає: залишок основної суми (тіла кредиту) 91 125 грн. 00 кон. + заборгованість по платі за надання кредиту 31 230 грн. 00 коп. = 122 358 грн. 00 коп. Інфляційні нарахування за період з 27.09.2021р. по 28.02.2022р. розраховуються за формулою: Інфляційні нарахування = Сума боргу * (індекс інфляції за період -100) / 100. Таким чином, за період з 27.09.2021р. по 28.02.2022р. Інфляційні нарахування по Кредитному договору згідно Бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості стовпчик «Інфляція» (Додаток 12) становлять 7240 грн. 00 коп. Отже, на думку Позивача загальна заборгованість за Кредитним договором за період з дня укладання 13.04.2021р. по 13.04.2023р. становить 129 598 грн. 00 коп., з якої: - заборгованість за основною сумою кредиту = 91 125 грн. 00 коп.; - заборгованість по платі = 31 230 грн. 00 коп.; - інфляційні нарахування = 7 240 грн. 00 коп. Позивач просить суд визначити у рішенні такий спосіб захисту прав передбачений законом та договором, як стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 129 598 грн. 00 коп. 22 липня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 01 жовтня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у документах долучених до позовної заяви міститься заява в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток за їх зареєстрованим місцем проживання, останнім відомим місце проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень щодо винесення заочного рішення у справі до суду не надходило. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що 16 вересня 2020 року до КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК» звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК». 16 вересня 2020 року, [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 147 від 16 вересня 2020 року та № 148 від 16 вересня 2020 року. Таким чином, на підставі ст. 10, ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у КРЕДИТНІЙ СПІЛЦІ «ІСТОК». (а.с. 10 - 15). Також, 16 вересня 2020 року відповідачем [PERSON] було подано заявку про надання кредиту члену кредитної спілки «ІСТОК» (а.с. 10 - 14). За результатами проведеного засідання кредитного комітету КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ІСТОК» було затверджено надання кредиту члену кредитної спілки [PERSON] на певних умовах (а.с. 15). 13 квітня 2021 року КС «ІСТОК» та [PERSON] уклали Договір про споживчий кредит №ДК2- 890 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. вказаного Кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 150000 (Сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяці, до 13 квітня 2023 року. Кредитний договір скріплений особистим підписом Позичальника, що свідчить про його згоду з умовами отримання та повернення кредиту. Згідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповдчем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2- 890 від 13 квітня 2021 року. Підписання відповідаем [PERSON] . Договору свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Як вбачається з видаткових касових ордерів № 45 від 13 квітня 2021 року, № 46 від 14 квітня 2021 року та №47 від 15 квітня 2021 року, позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та видав [PERSON] з каси грошові кошти в сумі 150 000,00 грн. (а.с. 20). Згідно п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведений у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.4.3. Кредитного договору, платежі проводяться Позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним Кредитним договором, 13 квітня 2021 року Позивач уклав з [PERSON] та [PERSON] Договори поруки № ДК2-890 ДП1 та № ДК2-890 ДП 2 (а.с. 18 - 19). Згідно з розрахунком заборгованості, а також бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості, наданих позивачем КС «ІСТОК», відповідач - [PERSON] станом на 13 квітня 2023 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 129 598 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 91 125 грн. 00 коп., заборгованості по платі 31 230 грн. 00 коп. та інфляційних нарахувань у розмірі 7 240 грн. 00 коп. (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України "Про кредитні спілки", для здійснення своєї діяльності кредитна спілка має право, зокрема, нараховувати та отримувати проценти за наданими кредитами, а також отримувати плату за надання інших визначених цим Законом послуг; Суд зважає на те, що відповідач [PERSON] своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь - яких доказів на спростування тверджень позивача у позовній заяві не надав. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості зі сплати основної суми заборгованості за кредитом та плати за користування кредитом є обгрунтованою. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачється, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за укладеним з позивачем договором не виконані у повному обсязі, крім того сплата певних траншів платежів з погаення заборгованості здійсннення з порушенням строків, встановлених договором. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних витрат підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором про споживчий кредит № ДК2 - 890 від 13 квітня 2021 року, позивачем було укладено з відповідачами [PERSON] та [PERSON] Договори поруки № ДК2-890 ДП1 та № ДК2-890 ДП2. Таким чином, вимоги позивача заявлені до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які є поручителями за Договором про споживчий кредит № ДК2- 890 від 13 квітня 2021 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з частинами 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № ДК2- 890 від 13 квітня 2021 року у розмірі 129 598 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 91 125 грн. 00 коп., заборгованості по платі 31 230 грн. 00 коп. та інфляційних нарахувань у розмірі 7 240 грн. 00 коп., є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № ПН2836 від 08 липня 2024 року, яка міститься в матеріалах справи. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved