Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 12.06.2014 в Хоростківській міській раді, Гусятинського району Тернопільської області. У них народився син, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку з липня 20121 року не надає її належної матеріальної допомоги, матеріально не забезпечує сина, а тому просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 05 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 13.05.2025 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду, подав відзив на позов, посилаючись на те, що все, що він являється особою з інвалідністю, проходить лікування після отриманої травми, через яку працювати не може. Його лікувння дороговартісне, тому затрати на лікування значні. Додатково посилається на те, що фінансово зобов`язаний утримувати та допомогати своїй мамі, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи, з якою спільно проживає. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] визнає частково, просить стягувати з нього щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. 23.05.2025 позивачем [PERSON] через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому сторона позивача додатково виклала свою позицію, посилаючись на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він дійсно хворіє онкологією. Після отримання травми вона перебувала біля відповідача у медичному закладі. За період перебування [PERSON] на лікування у медичному закладів на лікуванні останній кошти не витрачав, оскільки лікування безкоштовне. Більше того, місце приписки вона з сином [PERSON] змінили не добровільно, оскільки вони були зареєстровані за адресою [ADDRESS] до 28.01.2025 року, а після виписки чоловіка з лікарні, без відома матір Відповідача - [PERSON] зняла її та малолітнього сина з реєстрації, про що вона дізналася випадково. Додатково вказала, що і її батьки - [PERSON] та [PERSON] - є особами з інвалідністю III групи. На даний час вона спільно з ними споживає доглядає за ними, забезпечує лікування та здійснюю їхнє матеріальне тримання. З огляду на викладене, вважає ці обставини суттєвими та такими, що впливають на її можливості з виконання додаткових фінансових обов`язків. Також зазначила, що син [PERSON] часто хворіє респіраторними, алергічними, кардіологічними, урологічними, стоматологічними захворюваннями, тому є потреба у проведенні додаткових обстежень, забору аналізів, амбулаторного та стаціонарного лікування, тобто значних додаткових витрат. Часто потрібно звертатися до лікарів різних напрямків на платні консультації, які є дорого вартісними, тому самостійно не може фінансово утримувати та забезпечити усі затрати на лікування сина. 23.05.2025 відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив. Учасники справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові докази в справі, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 12 червня 2014 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Виконавчому комітеті Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №16, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 12 червня 2014 року Виконавчим комітетом Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.3). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане 03 грудня 2015 року Виконавчим комітетом Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області (а.с.4), який проживає та зареєстрований з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] .(а.с.5). Як встановлено, відповідач є інвалідом ІІІ групи (а.с.23). [PERSON] хворіє хронічним захворюванням, у зв`язку з чим знаходився на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується відповідними довідками .(а.с.24, 25, 26, 27, 66,67,68,69,70, 71,72, 73,-75,76-77) Судом також встановлено, що починаючи з 01.05.2025 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину. Дитина перебуває на утриманні матері [PERSON] проживає разом з нею, а відповідач [PERSON] не в повній мірі допомагає їй утримувати сина. Малолітній [PERSON] , [INFO] хворіє респіраторними, алергічними, кардіологічними, урологічними, стоматологічними захворюваннями, що підтверджується проведенними обстежень, забору аналізів, амбулаторного \~ \~ \~ \~та стаціонарного лікування. Згідно консультативного висновку діагноз: Двослулковий аортальний клапан без порушення функції. Рекомендовано: загальний режим, спостереження кардіолога; рекомендовані неспецифічні заходи профілактики інфекційного ендокардиту з повторними консультаціями. (а.с.36, 37-38, 39, 40-41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51-52, 53, 56). За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як слідує із розяснень, що містяться в пунктах 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8ст. 7 СК Українипри вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Як слідує із змісту положень ст.181 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно вимог частин першої, другої та третьої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню малолітньої дитини, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолітнього сина\~ [PERSON] , які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини. Проте, суд вважає, що за недоведеністю належними, допустимим та достатніми доказами належного майнового становища відповідача, достатнього для визначення розміру стягуваних аліментів у запитуваному позивачем розмірі (1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів), беручи до уваги норми Сімейного кодексу України, де визначено усереднений розмір аліментів на одну дитину, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що додаткові\~витрати на\~дитину,\~в яких\~бере участь\~батько,\~на відміну\~від аліментів,\~за своїм\~цільовим призначенням\~не є\~коштами спрямованими\~на утримання\~дітей.( Постанова КЦС ВС від 01 квітня 2019 року у справі № 545/819/18). Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~з врахуванням\~встановлених обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~в розмірі\~ частки\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу), але\~не менше\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial