Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] адвокат Шарова В.В., повноваження якої підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги та не обмежені договором, звернулася до суду з заявою, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991. На обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] , народилася [INFO] у м. Кременчуці Полтавської області. З моменту свого народження вона проживала у м. Кременчуці, спочатку зі своїми батьками до 1982 року за адресою: [ADDRESS] , а з 11.06.1983 року була перереєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що заявниця навчалася у загальноосвітній школі № 16 м. Кременчука Полтавської обрості, потім у професійно-технічному училищі № 16 м. Кременчука Полтавської області. 05.08.1981 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з дівочого [PERSON] на [PERSON] . В шлюбі заявниця має двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що заявниця отримувала паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року у зв`язку з досягненням 16-річного віку, а пізніше документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року у зв`язку із зміною прізвища через укладення шлюбу. З записів у трудовій книжці вбачається, що заявниця у період з 28.01.1987 по 07.12.1991 працювала у Кременчуцькому відділі робітничого постачання Полтавського відділення ордена Леніна Південної залізниці, тобто станом і на 24.08.1991. Вказала на те, що питанням отримання громадянства України заявниця не займалася, паспорт громадянина України не отримувала. При зверненні до відділу УДМС України в Полтавській області отримала відмову у документуванні паспортом громадянина України із роз`ясненням права звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. З урахуванням вищевикладеного просила заяву задовольнити, вказавши, що встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для отримання ним паспорту громадянина України. Представником заінтересованої особи відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надані письмові пояснення, де зазначено, що 09.04.2024 [PERSON] зверталася до Відділу у місті Кременчуці Управління ДМС у Полтавській області із заявою № Ш-9/6/5348-24 щодо встановлення даних втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР з метою документування паспортом громадянина України. У заяві нею повідомлено про зміну прізвища із [PERSON] на [PERSON] , а також адреси місць її проживання у м. Кременчуці: вул. Деповська. Буд.38 та [ADDRESS] . За результатами розгляду заяви було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Кременчука Полтавської області у зв`язку з досягненням 16-річного віку документувалася паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданим 11.02.1981 Крюківським РВВС м. Кременчука Полтавської області. 22.01.1982 у зв`язку з переміною прізвища з [PERSON] на [PERSON] РВВС м. Кременчука Полтавської області паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] був замінений на паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року сері серії [NUMBER] . У службових відмітках заяви про видачу паспорта серії [NUMBER] відсутня інформація про втрату паспорта або обмін на паспорт громадянина України. Також було перевірено інформацію про постійне місце проживання [PERSON] . За інформацією Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відомості щодо зареєстрованого місця проживання станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 на території Крюківського району міста Кременчука стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні. Оскільки заявником втрачено паспорт, а документальними перевірками не встановлено факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, для документування паспортом громадянина України заявниці було рекомендовано пройти процедуру встановлення належності до громадянства України. Іншого способу встановити факт постійного проживання заявниці на території України, крім як звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або встановлення юридичного факту проживання особи на території України станом на 13.11.1991, немає. З урахуванням викладеного просив врахувати дані письмові пояснення при розгляді справи. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у її тексті та просила задовольнити заявлені нею вимоги. Додатково вказала, що вона народилася, навчалася, працювала та весь час проживала у м. Кременчуці. За межі України ніколи не виїздила. Вказала, що вона втратила паспорт громадянина СРСР вже давно, вчасно за отриманням паспорта громадина України не зверталася. Не була зареєстрована як проживаюча на території м. Кременчука станом на 24.08.1991, оскільки виписалася з адреси, де проживала з чоловіком, а за іншою адресою, де проживала після розірвання шлюбу, прописана не була. Коли звернулася до державного органу із заявою про видачу паспорта отримала відмову. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Тимченко Я.О. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою заявниці [PERSON] . Вказала, що з моменту свого народження у 1982 році по 1991 рік вона разом з батьками, сестрою, батьковим братом та батьковими батьками (її дідом та бабою) проживали за адресою: [ADDRESS] , житло належало батькам її батька. Після розлучення батьків вона разом з мамою переїхала за іншою адресою, а саме [ADDRESS] , де її матір проживає і на даний час. Вказала, що до її повноліття її матір завжди була разом з нею, нікуди не від`їздила. Вона, свідок, ходила у м. Кременчуці до дитячого садка, звідки її завжди забирала мама, далі навчалася у школі № 16 м. Кременчука, потім у інституті і увесь цей час вони проживали разом. Станом на 1991 рік її мама [PERSON] працювала у м. Кременчуці, кожного робочого дня ходила на роботу, але де саме вона працювала - не пам`ятає. За межі України [PERSON] ніколи не виїздила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою заявниці [PERSON] , знає її приблизно з 1981 року, коли [PERSON] вийшла заміж та переїхала за чоловіком проживати на [ADDRESS] . У той час вона, свідок, працювала на станції водоканалу по вул.. Редутній і товаришувала із свекрухою заявниці, тому бачила [PERSON] практично кожен робочий день. Після розлучення [PERSON] переїхала на вул. Деповську у м. Кременчуці, але вона продовжувала її часто бачити, оскільки це паралельні вулиці, крім того, заявниця приходила часто на вул..Редутну забирати дітей від дідуся і бабусі, коли діти гостювали. Вони і надалі підтримували час від часу спілкування, [PERSON] весь час проживала у м. Кременчуці. Вислухавши заявника, його представника адвоката Шарову В.В., представника заінтересованої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.1 постанови № 5 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~в порядку\~окремого провадження\~розглядаються справи\~про встановлення\~фактів,\~якщо: згідно\~з законом\~такі факти\~породжують юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян; чинним\~законодавством не\~передбачено іншого\~порядку їх\~встановлення; заявник\~не має\~іншої можливості\~одержати або\~відновити загублений\~чи знищений\~документ,\~який посвідчує\~факт,\~що має\~юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянствоУкраїни» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Так, відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:1)\~усі громадяни\~колишнього СРСР,\~які на\~момент проголошення\~незалежності України\~(24\~серпня 1991\~року)\~постійно проживали\~на території\~України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Оскільки [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України». Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У відповідності до п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Згідно п.3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання\~на законних\~підставах на\~території України\~протягом останніх\~п`яти років\~є однією\~з умов\~прийняття громадянства\~України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні. Встановлено,\~що [PERSON] народилася [INFO] у м. Кременчуці Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу, сформованого 30.08.2024, вбачається, що 05.09.1981 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 837 та після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла шлюбне прізвище, [PERSON] . Копіями документів підтверджується, що заявниця [PERSON] має двох доньок. [PERSON] , матір`ю якої є заявниця, народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та копією свідоцтва про одруження [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] у м. Кременчуці народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . З копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 29.08.1985 на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що остання у період з 29.08.1985 по 21.03.1998 працювала на різних підприємствах м. Кременчука Полтавської області: з 29.08.1985 по 30.10.1985 поштарем Кременчуцького міського відділу зв`язку, з 28.01.1987 по 06.01.1989 прибиральницею у відділі воєнізованої охорони мосту ст..Кременчук, з 04.11.1989 по 07.12.1991 мийником у Кременчуцькому відділі робітничого постачання Полтавського відділення ордена Леніна Південної залізниці (що також підтверджується архівними довідками від 05.09.2024 про наявність особового рахунку та про розмір заробітної плати), з 22.04.1993 по 01.01.1994 розсієвим заготівельником Кременчуцької дільниці ОПЗП «Полтававторресурси», з 30.03.1995 по 21.03.1998 санітаркою у Пологовому будинку м. Кременчука. З копії архівної довідки, виданої архівним відділом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 05.09.2024, вбачається, що [PERSON] у період часу з листопада 1989 року по грудень 1991 року отримувала заробітну плату з Кременчуцького відділу робітничого постачання Полтавського відділення ордена Леніна Південної залізниці. Матеріалами справи підтверджується, що 09.04.2024 [PERSON] зверталася до відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби в Полтавській області з заявою щодо встановлення даних втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР з метою документування паспортом громадянина України. За результатами розгляду заяви [PERSON] 26.04.2024 була надано відповідь, що за обліками Відділу у місті Кременчуці Управління ДМС у Полтавській області встановлено, що у зв`язку з досягненням 16-річногно віку на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Кременчука Полтавської області, 11.02.1981 Крюківським РВВС м. Кременчука Полтавської області було видано паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] . У подальшому у зв`язку з переміною прізвища з [PERSON] на [PERSON] заявниці 22.01.1982 Крюківським РВВС м. Кременчука Полтавської області було видано паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] . У службових відмітках заяви про видачу паспорта серії [NUMBER] відсутня інформація про втрату паспорта або обмін на паспорт громадянина України. Окрім того, відділом у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби в Полтавській області перевірено за обліками органу реєстрації надана [PERSON] інформацію про постійне місце її проживання по [ADDRESS] та [ADDRESS] . За повідомленням Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відомості щодо зареєстрованого місця проживання станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 на території Крюківського району міста Кременчука та Потоківського старостинського округу [PERSON] , [INFO] , відсутні. На заяві [PERSON] форми 1 на видачу паспорта від 22.01.1981 міститься штамп «Україна». У судовому засіданні представником заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Тимченко Я.О. підтверджено, що управління не встановило фактів перетину державного кордону заявницею. Отже з встановлених судом обставин та проаналізованих доказів вбачається, що на момент 24 серпня 1991 року [PERSON] постійно проживала у м. Кременчуці Полтавської області, що є територією України. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення особистих прав заявника, а саме отримання громадянства України, водночас він не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, іншого порядку його встановлення законом не передбачено і заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом не встановлено наявності спору про право. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved