Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати земельний сервітут, встановлений Договором на встановлення земельного сервітуту №844/2020 від 10 лютого 2020 року, скасувати земельний сервітут, встановлений Договором на встановлення земельного сервітуту №845/2020 від 10 лютого 2020 року. В обґрунтування позову зазначає, що 10 лютого 2020 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з однієї сторони та [PERSON] , як землекористувачем, та [PERSON] , як землекористувачем, укладено договір на встановлення земельного сервітуту №844/2020. За умовами договору сервітуту №844/2020, було встановлено безоплатний персональний земельний сервітут постійної дії на частину земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 площею 0,0163 га, на право проїзду [PERSON] та [PERSON] на транспортному засобі по наявному шляху, згідно плану меж земельного сервітуту. 10 лютого 2020 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з однієї сторони та [PERSON] , як землекористувачем, укладено ще один договір на встановлення земельного сервітуту №845/2020 за умовами якого, було встановлено безоплатний персональний земельний сервітут постійної дії на частину земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 площею 0,0181 га, на право проїзду [PERSON] на транспортному засобі по наявному шляху, згідно плану меж земельного сервітуту. 11 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0650 га, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Яремче, село Поляниця, участок Вишні, кадастровий номер земельної ділянки: 2611092001:22:002:3159. Позивач зазначає, що на сьогодні така підстава як згода власника земельної ділянки [PERSON] відсутня. Таким чином, враховуючи припинення обставини (підстави), яка була підставою для встановлення сервітутів, сервітути, встановлені Договором сервітуту №844/2020 та Договором сервітуту №845/2020 підлягають припиненню на підставі пункту в) частини першої статті 102 ЗК України, пункту а) частини другої статті 102 ЗК України, пункту 4) частини першої статті 406 ЦК України. [PERSON] планує здійснити на земельній ділянці будівництво готелю. Для цього він змінив цільове призначення земельної ділянки з «02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на «03.08 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування». Згідно концепції будівництва на частині земельної ділянки, де встановлено сервітути необхідно проводити будівництво, в тому числі, але не виключно: перенесення електрокабелів, будівництво станції біологічної очистки зі скидом води, будівництво набережної тощо. Таким чином, наявність сервітутів встановлених Договором сервітуту №844/2020 та Договором сервітуту №845/2020 перешкоджає використанню земельної ділянки за її цільовим призначенням. Також позивач зазначає, що відповідач не користується Земельними сервітутами, встановленими Договором сервітуту №844/2020 та Договором сервітуту №845/2020, вже більше ніж протягом трьох років. Ухвалою судді від 09.08.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді від 14.08.2024 року провадження у справі відкрито та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Представник позивача - адвокат Тертицький В.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши наявні докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК). Статтею 15 ЦПК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту може виступати порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з однієї сторони та [PERSON] , як землекористувачем, та [PERSON] , як землекористувачем, укладено договір на встановлення земельного сервітуту №844/2020. За умовами Договору сервітуту №844/2020, було встановлено безоплатний персональний земельний сервітут постійної дії на частину земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 площею 0,0163 га, на право проїзду [PERSON] та [PERSON] на транспортному засобі по наявному шляху, згідно плану меж земельного сервітуту, що підтверджується договором на встановлення земельного сервітуту №844/2020 від 10 лютого 2020 року. 10 лютого 2020 року між [PERSON] , як власником земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з однієї сторони та [PERSON] , як землекористувачем, укладено ще один Договір на встановлення земельного сервітуту №845/2020, за умовами якого, було встановлено безоплатний персональний земельний сервітут постійної дії на частину земельної ділянки кадастровий номер 2611092001:22:002:3159 площею 0,0181 га, на право проїзду [PERSON] на транспортному засобі по наявному шляху, згідно плану меж земельного сервітуту, що підтверджується договором на встановлення земельного сервітуту №845/2020 від 10 лютого 2020 року. 11 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0650 га, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Яремче, село Поляниця, участок Вишні, кадастровий номер земельної ділянки: 2611092001:22:002:3159, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 лютого 2020 року та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №374372688). Таким чином, власником земельної ділянки з 11 лютого 2020 року по сьогодні є [PERSON] . На підставі пункту 12 Договору сервітуту №844/2020, а також підпункту а) частини 1 статті 102 Земельного кодексу України та пункту 1 частини 1 статті 406 Цивільного кодексу України, в зв`язку з поєднанням в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом, а саме, [PERSON] , земельний сервітут, встановлений Договором сервітуту №844/2020 в частині [PERSON] припинено з 11 лютого 2020 року. Відповідно до частини першої статті 101 Земельного кодексу України, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Аналогічна норма міститься в частині шостій статті 403 Цивільного кодексу України. Таким чином, сервітути, встановлені Договором сервітуту №844/2020 та Договором сервітуту №845/2020 щодо [PERSON] , є чинними. Відносини, пов`язані із правом земельного сервітуту, урегульовано Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України , іншими нормативно - правовими актами та договором про встановлення земельного сервітуту. У силу вимог статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Отже, ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Порядок встановлення земельних сервітутів встановлений статтею 100 ЗК України. Зокрема, передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі й у користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби, пов`язані з забезпечення використання цієї ділянки, іншим способом, ніж шляхом встановлення права обмеженого користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту. Відповідно до статті 102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення суду про скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: а) припинення підстав його встановлення; б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням. Статтею 406 ЦК України визначено, що сервітут припиняється у разі:1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Земельна ділянка площею 0,0650 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2611092001:22:002:3159, розташована за адресою: Івано-Франківська область, місто Яремче, село Поляниця, участок Вишні. З наданих позивачем доказів вбачається, що на земельній ділянці відсутнє будь-яке нерухоме майно, в тому числі відповідача [PERSON] , що підтверджується п. 6 Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 лютого 2020 року; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки 2611092001:22:002:3159 (Інформаційна довідка 370712543) та щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (Інформаційна довідка 388063678). Земельна ділянка межує з: від А до Б з земельною ділянкою кадастровий номер 2611092001:22:002:0395 (власник до 11.02.2020 року - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), власник з 11.02.2020 року - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); Від Б до В землі Поляницької сільської ради; Від В до А Прибрежно захисна смуга вздовж р. Прутець-Поляницький. Даний факт підтверджується: 1) витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 2611092001:22:002:3159; 2) кадастровий план земельної ділянки доданий до Договору сервітуту №844/2020 від 10.02.2020 року; 3) кадастровий план земельної ділянки доданий до Договору сервітуту №845/2020 від 10.02.2020 року. Враховуючи те, що земельна ділянка межує з землями Поляницької сільської ради, то [PERSON] , в разі необхідності, може задовольнити свою потребу, в проїзді на транспортному засобі по наявному шляху землями Поляницької сільської ради, тобто існує можливість задовольнити його потреби іншим способом ніж через земельну ділянку позивача. Відповідачем не надано доказів того, що відсутня можливість іншим способом, ніж шляхом встановлення права обмеженого користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту, задовольнити свої потреби, пов`язані з забезпечення використання цієї ділянки. З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельних ділянок: 2611092001:22:002:0395 (номер інформаційної довідки: 374372688), 2611092001:22:002:0155 (номер інформаційної довідки: 388299874), 2611092001:22:002:0940 (номер інформаційної довідки: 388312659), 2611092001:22:002:3064 (номер інформаційної довідки: 388319609), 2611092001:22:002:3065 (номер інформаційної довідки: 388298126), 2611092001:22:002:3066 (номер інформаційної довідки: 388294948), 2611092001:22:002:3063 (номер інформаційної довідки: 388292950); та [PERSON] , вбачається, що відповідач не володіє та не користується сусідніми та/чи найбільш наближеними земельними ділянками та майном (рухомим та нерухомим) на них. Доказів на спростування цього відповідачем не надано. Також, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача щодо не користування відповідачем сервітутами більш ніж протягом трьох років. З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач змінив цільове призначення земельної ділянки з «02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на «03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування» та планує здійснити на цій земельній ділянці будівництво готелю, про що надано попередній концепт будівництва, згідно якого на частині земельної ділянки де встановлено сервітути необхідно проводити будівництво, в тому числі, але не виключно: перенесення електрокабелів, будівництво станції біологічної очистки зі скидом води, будівництво набережної тощо. Таким чином, наявність сервітутів, встановлених Договором сервітуту №844/2020 та Договором сервітуту №845/2020, перешкоджає використанню земельної ділянки за її цільовим призначенням. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу позивача окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог - судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved