Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 50 385,28 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 25.03.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За словами позивача, з дня розлучення і по сьогоднішній день син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Син є дитиною з інвалідністю, з дня народження постійно потребує особового догляду і лікування, в дитини діагностовані такі захворювання: затримка психологічного розвитку, затримка мовного розвитку ІІ р, дизартрія; органічне ураження головного мозку внаслідок гіпоксично-ішемічної енцефалопатії із затримкою психологічного розвитку розладами спектру аутизму, гіперкінетичний синдром з порушенням поведінки та уваги, ЗНМ І рівня, алалія; органічний психічний розлад F 06.8; алергія; сколіотична постава, плоско-вальгусна установка стоп (рекомендовано, зокрема, дієта №15 повноцінне збалансоване харчування, вітаміни, консультація невролога ЛФК (плавання, масаж), носити взуття на ортопедичній підошві; респіраторний алергоз; хронічний тонзиліт. У зв`язку з хворобами дитина потребує додаткових витрат на лікування. Так, понесені позивачем витрати складають: 800 грн. електроенцефалографія згідно направлення лікаря від 30.08.2024; 13 000 грн. за написання індивідуальної логопедичної програми [PERSON] 19.09.2024; 1 000 грн. за надану амбулаторно-поліклінічну допомогу у ТОВ «Еласко-Арніка» 12.06.2024, 17.06.2024; 9 415,33 грн. витрати на ліки; 22 950 грн. витрати на заняття плаванням. Також для сина були придбані: очищувач повітря 14 498 грн.; Ecoflow River Pro (зарядна станція) 19 999 грн.; крісло 4 999 грн.; бездротовий маяк 1 549 грн.; водонепроникне простирадло на резинці 486 грн.; ортопедичне взуття 7 040 грн.; іграшки та інше на загальну суму 1 665,90 грн. Крім того, на оздоровлення дитини та її розваги витрачено: 2 550 грн. за проживання в готелі Рутенія (м. Свалява) з 3.06.2024 по 29.06.2024; 334,16 грн. та 334,16 грн. вартість залізничних квитків на проїзд на оздоровлення сина у Карпатах згідно рекомендацій лікаря, 150 грн. сума витрат на відвідування дитиною зони відпочинку у м. Одеса. Загальна сума витрат на дитину складає 100 770,55 грн. З огляду на викладене у позові, обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, [PERSON] просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 385,28 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 17.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив частково задовольнити позов про стягнення додаткових витрат на дитину на загальну суму 1 436,80 грн., відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідач вказує, що позивачем належним чином доведені та підтверджені лише витрати за надану амбулаторно-поліклінічну допомогу в розмірі 1 000 грн. та витрати на аналізи на суму 1 873, 60 грн., що становить 2 873,60 грн. Таким чином, 50% загальної суми становить 1 436,80 грн., які він визнає. Щодо витрат за електроенцефалографію, то, на думку відповідача, направлення лікарня з ТОВ «Магнітом» не є належним доказом у зв`язку з відсутністю необхідних ідентифікуючих реквізитів документу, зокрема, не вказані дані ЄДРПОУ організації, відсутні дата складання документів, підпис та повні ініціали лікаря, печатка організації. В той же час, на підтвердження сплати послуг за електроенцефалографію позивач надала копію фіскального чеку від 30.08.2024 року, сплаченого на користь ФОП [PERSON] , а не ТОВ «Магнітом», який до того ж не містить підтверджуючих даних щодо платника за надані послуги та досліджуваної особи (пацієнта), а отже не може вважатися належним доказом. Щодо витрат за написання індивідуальної логопедичної програми Логопед Дефектолог від 19.09.2024 року у розмірі 13 000 грн., то в матеріалах справи відсутні висновки лікарів або ж направлення лікарів-логопедів, згідно яких було призначено написання індивідуальної логопедичної програми. Щодо витрат на ліки (в тому числі, аналізи та вакцинування) на загальну суму 9 415,33 грн., відповідач частково визнає витрати позивача на аналізи дитини у розмірі 1 873, 60 грн. У матеріалах справи відсутні висновки лікарів або ж направлення лікарів, згідно яких були проведені відповідні аналізи за наступними рахунками: № [NUMBER] від 11.06.2024 ТОВ «Смартлаб» на суму 1 329 грн.; № 1000078482196 від 08.09.2024 ТОВ «Смартлаб» на суму 1 670, 50 грн. Відповідні дослідження були проведені без будь-яких підстав чи направлень лікарів і не підтверджені жодним чином. Щодо витрат на плавання на загальну суму 22 950 грн., то додані до позову платіжні інструкції жодним чином не підтверджують факт відвідування [PERSON] занять з лікувального плавання. Натомість, всі платіжні документи вказують на сплату за фітнес-послуги, але не доводять факт надання послуг саме з лікувального плавання (ФЛК) як призначено лікарем згідно з довідки по відношенню до [PERSON] . Щодо витрат на побутові прилади, іграшки та інші непоіменовані витрати, які не відносяться до категорії додаткових витрат, на загальну суму 50 236,90 грн., то перерахована категорія витрат (на купівлю очищувача повітря, Ecoflow River Pro (зарядної станції), крісла, бездротового маяка (Apple Air Tag), простирадла, ортопедичного взуття, іграшок та інших непоіменованих позивачем витрат), не відноситься до категорії додаткових витрат відповідно до практики Верховного Суду. Стосовно витрат на відпочинок дитини, її розваги та відвідування зони відпочинку у м. Одеса на загальну суму 3 368, 32 грн., то відповідач надала копії скріншотів з веб-сайту Booking.com про підтвердження факту бронювання готелю у м. Свалява. Проте, даний доказ не підтверджує факт сплати позивачем за бронювання номеру. Відповідні витрати жодним чином не підтверджені належними доказами, оскільки позивач не надала копії платіжних документів, квитанцій, які б підтверджували понесення нею відповідних витрат. Більш того, рекомендаційний характер медичних листів та довідок не являється призначенням лікаря та належним доказом обґрунтування необхідності понесення зазначених витрат, зумовлених особливими обставинами. Також відповідач звертає увагу на те, що відповідна категорія витрат не підпадає під додаткові витрати згідно з практикою ВСУ. Як зазначає [PERSON] , позивачем не доведено розмір вищезазначених додаткових витрат, а також не доведено особливість обставин, з якими пов`язані такі витрати. Позивач заявляє про те, що вона очікує та понесе у зв`язку із розглядом справи 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Натомість, відповідач звертає увагу суду, що представником позивача не надано жодних документів, які підтверджують понесення [PERSON] витрат на правничу допомогу, оскільки відсутні докази безпосередньо оплати позивачем коштів, а саме чеки, квитанції, платіжні доручення тощо. У судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. За словами [PERSON] , вона намагалася обговорити лікування сина з відповідачем, надсилала йому листи, але він відповів лише через кілька місяців, тому всі рішення з цього приводу приймала сама. Довідка з ТОВ «Многоборец» за датою співпадає з початком відвідування [PERSON] занять з плавання. Обирала для сина тільки кращих лікарів, найкраще лікування. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що консультативний висновок і є направленням лікаря на написання індивідуальної програми. Рахунки ТОВ «Смартлаб» - це аналізи, які Марк періодично проходить, тут не потрібно призначення лікаря. Листи ТОВ «Магнітом» є бланком товариства, там є всі реквізити. У ТОВ «Многоборец» немає КВЕД на плавання, тому вказане саме таке призначення. Бездротовий маяк придбаний з метою слідкування за Марком, який не може орієнтуватися в просторі. Щодо купівлі взуття, то у магазині «Калорія» є не тільки ортопедичне взуття, але й звичайне. Квитанції за готель «Рутенія» немає, є лише підтвердження бронювання. Відповідач у судовому засіданні підтримав свої заперечення проти позову, викладені у відзиві. Додатково пояснив, що лікувальне плавання під наглядом лікаря і просто відвідування басейну це різні речі. Квитанції про переказ коштів не є доказами оплати за лікувальне плавання та не можуть братися до уваги. Немає ніяких направлень, рішень про написання логопедичної програми. Витрати на ліки не належать до додаткових витрат. В матеріалах справи відсутні направлення на вакцинування. Побутові прилади, вакцинація, іграшки та інше не відноситься до додаткових витрат. Очищувач повітря якби і був призначений лікарем, то все одно б не вважався додатковими витратами. Готель «Рутенія» не є санаторієм, направлення туди від лікаря не було, була лише рекомендація такого санаторного лікування. Витрати на взуття не є такими, що викликані особливими обставинами, оскільки у квитанції не зазначено, що позивач придбала саме ортопедичне взуття. До того ж у магазині «Калорія», де придбавались туфлі, продається не тільки ортопедичне взяття. Заслухавши пояснення позивача та її представників, відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року розірвано шлюб між сторонами (а.с. 8). Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною\~другою статті\~185\~СК України\~розмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №202/7117/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 та від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). На підтвердження своїх доводів щодо понесення додаткових витрат на дитину [PERSON] надала копії консультативного висновку КНП «ЧОПЛ ЧОР» від 17.05.2019 року, довідки ТОВ «Магнітом», індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, заключення, медичного висновку КНП «Міського психіатричного диспансеру» Одеської міської ради, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативного заключення лікаря алерголога тощо, згідно яких [PERSON] встановлено діагнози: затримка психологічного розвитку, затримка мовного розвитку, дизартрія; органічне ураження головного мозку внаслідок гіпоксично-ішемічної енцефалопатії із затримкою психологічного розвитку розладами спектру аутизму, гіперкінетичний синдром з порушенням поведінки та уваги, ЗНМ І рівня, алалія; органічний психічний розлад F 06.8; алергія; сколіотична постава, плоско-вальгусна установка стоп; респіраторний алергоз; хронічний тонзиліт. Так, позивачем понесені витрати за електроенцефалографію в сумі 800 грн. (а.с. 44), за написання індивідуальної логопедичної програми [PERSON] 19.09.2024 року в сумі 13 000 грн. (а.с. 47), за надану амбулаторно-поліклінічну допомогу у ТОВ «Еласко-Арніка» в сумі 500 грн. 12.06.2024 року та 500 грн. 17.06.2024 року (а.с. 45). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з плавання у фітнес-клубі ТОВ «Многоборец» з грудня 2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою ТОВ «Многоборец» від 18.09.2024 року (а.с. 62). Вартість послуг складає 22 950 грн. (а.с. 62 зворот 64). Дослідивши надані позивачкою фіксальні чеки (квитанції, платіжні інструкції, рахунки) щодо купівлі медичних препаратів (оплати медичних/лікувальних послуг) для лікування (реабілітації) сина сторін [PERSON] , медичні призначення лікарів, які вказують на необхідність вжиття заходів стосовно його лікування (реабілітації) суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення наведених у попередніх двох абзацах витрат та витрат на ліки (в т.ч. аналізи, вакцинування) в сумі 9\~415,33 грн., що разом становить 47\~165,33 грн., оскільки понесені позивачкою згадані витрати зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дитини. Разом з тим, суд не приймає як доказ додаткових витрат на дитину квитанцію про сплату 14 498 грн. на купівлю очищувача повітря, 19 999 грн. на купівлю зарядної станції, 4 999 грн. на купівлю крісла, 1 549 грн. на купівлю маяка, 486 грн. на купівлю простирадла, 1 665,90 грн. на купівлю іграшок, 150 грн. за оплату зони відпочинку, оскільки вказані витрати за своїм призначенням не були пов`язані із лікувальними рекомендаціями, наданими лікарями дитині [PERSON] . Також суд критично оцінює квитанцію на суму 7 040 грн. як доказ додаткових витрат, оскільки з її змісту неможливо достеменно встановити, що ця сума була сплачена саме за ортопедичне взуття. З цього приводу судом звернуто увагу і на індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда №832 від 20.12.2023 року, яка містить рекомендацію про носіння взуття не ортопедичної підошви (а.с. 28-29). Щодо витрат позивача за проживання в готелі Рутенія (м. Свалява) з 23.06.2024 по 29.06.2024 в сумі 2 550 грн. та 668,32 грн. вартість залізничних квитків на проїзд на оздоровлення сина, суд зазначає наступне. У постановах Верховного Суду від 17.01.2019 у справі №720/1119/17, від 22.03.2023 у справі №758/6113/19, від 19.04.2023 у справі №760/10847/20-ц вказано, що поїздка та відпочинок на морі (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням), не визнаються особливими обставинами, що зумовлюють обов`язок батьків брати участь у таких додаткових витратах на дитину. У матеріалах справи відсутні докази того, що потреба у відвідуванні дитиною готелю «Рутенія» у м. Свалява зумовлена його хворобами, такий відпочинок здійснювався за рекомендацією лікаря та сприяв його лікуванню, отже позивачем не доведено, що витрати на відпочинок дитини зумовлені особливими обставинами. У зв`язку із тим, що за сімейним законодавством на батьків в рівній мірі покладений обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з [PERSON] 23 582,66 грн. як половини вартості витрат, обумовлених необхідністю забезпечувати лікування та реабілітацію дитини, які відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України належать до додаткових витрат. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2024 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 11 вересня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Чайковською Р.А. укладено договір про надання правничої допомоги №238/2023, в якому сторони узгодили, що вартість послуг за цим договором та порядок оплати таких послуг визначається у протоколі погодження гонорару №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до протоколу №1 погодження гонорару за юридичні послуги від 20.09.2024, вартість позовної заяви про стягнення додаткових витрат становить 7\~000,00 грн., проведення 1-го судового засідання 1\~500,00 грн. Загальна вартість наданих послуг буде зазначена в акті приймання-передачі юридичних послуг (а.с. 153). Згідно з актом приймання-передачі юридичних послуг у справі №295/15004/23 від 13.01.2025 року адвокатом надані наступні послуги: позовна заява про стягнення додаткових витрат 7 000 грн., проведення 2-х судових засідань 3 000 грн. (а.с. 155). [PERSON] здійснено оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката Чайковської Р.А. на суму 10 000 грн., підтвердженням чого слугує квитанція №215281104 від 20.09.2024 (а.с. 154). Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу». Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, взявши до уваги складність справи, обсяг наданих адвокатом позивачу [PERSON] послуг та витрачений адвокатом час на надання таких послуг, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідності процесуальних дій. Разом з тим з огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4 680,47 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про оплату додаткових витрат на дитину, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, в сумі 566,90 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial