Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

У вересні 2019 АБ "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 85978,59 грн та судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та [PERSON] (відповідач-1) укладено кредитний договір № 2203/9-312 від 27 жовтня 2011 року, за умовами якого відповідач-1 отримала кредит у сумі 140000 зі сплатою 17,1 % річних до 26 жовтня 2021 року. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] (відповідач-2) було укладено договір поруки № 312/9-1 від 27 жовтня 2011 року. Зобов`язання за кредитним договором не виконано, у зв`язку з чим, станом на 24 липня 2019 року утворилася заборгованість на загальну суму 85978,59 грн, що складається з: 77175,36 грн заборгованість за кредитом, 8803,23 грн нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 р. по 30.04.2015 р. Представник відповідача подав відзив, в якому просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, зазначив що відповідач-2 ймовірно помер на окупованій території, та просив відмовити у задоволенні позову Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203/9-312, за умовами якого остання отримала від банку кредит в сумі 140000 грн. зі сплатою 17,1% річних в межах строку кредитування та 22,1 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором, на строк з 27 жовтня 2011 р. по 26 жовтня 2021 р. (а.с.36-38). Згідно договору поруки № 312/9-1 від 27 жовтня 2011 року, підписаного позивачем та відповідачами, [PERSON] зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 2203/9-312 від 27 жовтня 2011 року (а.с.42). Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Зобов`язання передбачені кредитним договором відповідач-1 не виконав. Станом на 24 липня 2019 року утворилася заборгованість на загальну суму - 85978,59 грн, що складається з: 77175,36 грн заборгованість за кредитом, 8803,23 грн нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було зроблено запит стосовно смерті відповідача-2 [PERSON] , проте Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано довідку про відсутність актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . Отже, у суду відсутні підстави вважати відповідача-2 померлим. Отже вбачаються правові підстави для стягнення заборгованості з відповідачів. Проте, відповідач просив застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається нарахування відсотків за період 01.09.2014 року по 30.04.2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 5.8 Кредитного договору № 2203/9-312 від 27.10.2011 р. строк позовної давності за цим Договором встановлюється Сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього Договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Згідно конверта позивач звернувся до суду з позовом 06.09.2019 року. Отже, задоволенню підлягають вимоги з 06.09.2016 року. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 77175,36 грн. Крім того, суд приймає до уваги, що позивачем правомірно було враховано в рахунок погашення тіла заборгованості переплати відповідача здійснені разом з черговими платежами. Таким чином, тіло кредита було відповідно зменшено на розмір переплат. Доводи представника відповідача щодо неправильності розрахунку розміру заборгованості зводяться до його власного тлумачення умов договору та не відповідають фактичним обставинам справи та руху коштів по рахунку відповідача і розрахунку сум заборгованості. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial