Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

01.05.2025 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають постійно з позивачкою, відповідач не приймає участі в утриманні дітей. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до повноліття дітей. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 року було відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання. 02.06.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що він визнає позов частково, не погоджується зі способом стягнення аліментів заявленим позивачкою в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) та вважає, що розмір аліментів варто встановити у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, оскільки відповідач не працевлаштований, не має стабільного доходу Справу розглянуто згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України за відсутності позивачки, яка у поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі та у спосіб визнані відповідачем, тобто у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 гривень, оскільки відповідач є непрацевлаштованим. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2023 року (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 березня 2020 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.03.2020 року (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2020 року (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2021 року (а.с. 12). Неповнолітні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 4, 9, 11, 13), довідкою № 60 від 09.04.2025 року виданої виконкомом Підволочиської селищної ради (а.с. 14), актом обстеження житлово-побутових умов № 16 від 28 квітня 2025 року (а.с. 15). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України). Відповідач у поданому відзиві не оспорював своє батьківство стосовно дітей, не заперечував необхідність сплати аліментів на утримання своїх дітей, однак заперечував проти способу стягнення аліментів визначеного позивачкою, та просив суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 гривень, оскільки він є непрацездатним. З цього приводу суд зазначає, що згідно положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Отже, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Відповідно до ст.183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стосовно заперечень відповідача, щодо стягнення аліментів у частці від доходу, то суд зазначає, що непрацевлаштованість та відсутність доказів щодо заробітку (доходу) відповідача, не приводить до висновку, що аліменти мають бути присуджені у тому розмірі, як того хоче відповідач. Аліменти у мінімальному гарантованому розмірі можуть бути присуджені коли відповідач доведе, що він спроможний платити їх лише в такому розмірі внаслідок стану здоров`я, наявності утриманців, тощо. Вказаних обставин відповідач не довів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. При цьому, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі встановленому законом. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що аліменти присуджуються судом у спосіб тільки за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, встановлюється одержувачем аліментів, а не платником. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно положень ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні позивачки, відповідач коштів на їх утримання не надає, з урахуванням того, що відомості про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, у справі відсутні, відповідач є працездатною особою, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів у розмірі заявленому позивачем, а саме половини заробітку (доходу), щомісячно з дати подачі позову до суду до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved