Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1842493 від 09.02.2022 року. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 09.02.2022 року між Позивачем та [PERSON] (надалі Відповідач/Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 1842493 від 09.02.2022 року в електронній формі (надалі - Договір про споживчий кредит). За умовами п. 2.1. укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору про споживчий кредит, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 8\~000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 2.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що строк Кредиту за цим Договором, складає 30 (тридцять) днів, який починається з 09.02.2022 року та який має бути повернуто до 11.03.2022 року. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору про споживчий кредит між Позичальником і Позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 2.4. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок Відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується повідомленням № 1123/01 від 15.01.2025 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Таким чином, Позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як Відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №1842493 від 09.02.2022 у розмірі 24000,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 30.04.2025 року до суду від представника відповідача Чабаненка В.О. надійшов відзив на позов, відповідно до якого він просить позовні вимоги ТОВ «Веллфін» до [PERSON] залишити без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач позов не визнає в повному обсязі так як вважає, що до позову не додано жодних документів, котрими підтверджується виконання кредитором умов договору, та позивачем до заборгованості включено суму процентів по кредиту, сформовану, виходячи з нікчемних положень договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Чабаненко В.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Просив врахувати строки та те, що відсотки врази перевищують тіло кредиту. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що 09.02.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1842493 (а.с.31-36). Відповідно до п. 2.1. договору Кредитодавець надає Споживачу на умовах, що передбачені даним Договором, споживчий кредит (далі Кредит) у розмірі 8000 (вісім тисяч гривень 00 копійок) (далі -Сума кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності, а Споживач зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, зазначені у п.2.5. цього Договору. Відповідно до п. 2.2. Кредит надається Споживачу виключно за допомогою Веб-сайту Кредитодавця (https://creditup.com.ua або https://best-credit.com.ua), за умови ідентифікації Споживача одноразовим ідентифікатором з (дата укладення), шляхом безготівкового перерахунку особистий електронний платіжний засіб Споживача [NUMBER] (зазначається номер картки Споживача, на який перераховуються кошти) Пунктом 2.3. передбачено, що строк Кредиту за цим Договором складає 30 днів, який починається з 09.02.2022 року, Кредит має бути повернуто до 11.03.2022 року (додаток до Договору). Відповідно до п. 2.4, 2.5. 2.5.1. Договору цей Договір є укладеним з моменту перерахування суми Кредиту на банківський рахунок, вказаний Споживачем та діє до повного виконання Споживачем своїх зобов`язань за Договором. Строк та проценти за користування Кредитом за Договором є фіксованими та обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом на наступних умовах: протягом строку дії Кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розмір основних процентів складає: - 0.54 (нуль цілих п`ять десятих) процентів від суми Кредиту, але не менше ніж 50 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за перший день користування Кредитом; - 0.54 (нуль цілих п`ять десятих) процентів від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування Кредитом, починаючи з другого дня в межах строку Кредиту, зазначен в пункті 2.3. цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момен внесення Споживачем коштів на погашення Кредиту та належних на дату погашення платежів. Згідно з п. 8.2 Договору споживач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил. Для підписання цього договору відповідач використав електронний цифровий підпис з одноразовим ідентифікатором sd3276, який надається позикодавцем (а.с. 36). Відповідно до інформаційної довідки від 15.01.2025, виданої ТОВ «Платежі онлайн», 09.02.2022 о 13 год. 21 хв. відбулася транзакція з видачі грошових коштів за номером замовлення «а_47916419_11842493» в сумі 8000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] (а.с. 49). Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, за Договором позики №1842493 від 09.02.2022, розмір заборгованості позичальника складає 24000,00 грн. (а.с. 37-48). Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1\~статті 3Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12\~статті 11Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно з пунктом 1\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного. Із наданих позивачем та досліджених судом документів установлено, що відповідачу на підставі укладеного договору про споживчий кредит №1842493 були надані кошти у розмірі 8000,00 гривень, які відповідач у строки встановлені умовами договору не повернув, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків суд виходить із відсоткової ставки передбаченої умовами договору та строку користування коштами. Так, умовами Договору про споживчий кредит №1842493 передбачено строк користування коштами 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі визначеному п. 1.5. Договору. Згідно п. 2.5.1 договору сторони погодили, що протягом строку дії Кредиту, встановленого п.2.3 Договору, розмір основних процентів складає 0,54% від суми кредиту, але не менше ніж 50,00 грн за перший день користування кредитом; 0,54% від суми кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього договору. При цьому нарахування відсотків проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 1296,00 грн. (8000 х 0,54% х 30 = 1296). У іншій частині вимоги про стягнення відсотків є необґрунтованими та не відповідають умовам укладеного договору. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. Таким чином нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Отже, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 9296,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за договором у розмірі 8000,00 грн. та прострочена заборгованість по відсоткам у розмірі 1296,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ВЕЛЛФІН» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 938,28 грн.

Outcome: partial