Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

В лютому 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила постановити рішення, яким визначити додатковий строк для подання нею, [PERSON] , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року витребувано у Дніпровської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 12 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачка надала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач територіальна громада в особі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с.64). Третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи без її участі(а.с.63). Вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб в липні 1920 року та [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.54). У подружжя [PERSON] народилися двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.52) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області №Б-3346/0/217-23 від 07 грудня 2023 року(а.с.51). [PERSON] 12 лютого 1953 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », на підтвердження чого надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.50). 25 липня 1953 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00043427672 від 05 лютого 2024 року(а.с.49). Так у подружжя [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , про що складено актовий запис №36, свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.48). [INFO] у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00043777809 від 27 лютого 2024 року(а.с.47). 23 жовтня 1971 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 1971 року (а.с.53). [INFO] [PERSON] , двоюрідний брат [PERSON] , помер про що надано Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00043707787 від 21 лютого 2024 року(а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, позивачка [PERSON] 30 січня 2025 року звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.78). Однак постановою державного нотаріуса Кобрусєвої Л.В. Дніпровської районної державної нотаріальної контори Барвінко В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її двоюрідного брата [PERSON] , з підстав пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини(а.с.88). На виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року Дніпровською районною державною нотаріальною конторою 02 травня 2025 року надано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно матеріалів якої з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори зверталася виключно [PERSON] (а.с.76-88). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. За положеннями ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд приймає до уваги наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а саме запровадження в Україні карантину у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19, введення воєнного стану на всій території України та наявність онкологічного захворювання, підтвердженого наданими виписками з лікарень) та вважає їх поважними, враховуючи принцип верховенства права та дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає такий строк достатнім для реалізації позивачем права на подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved