Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 10.03.2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позикиу розмірі 11\~838,60 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що 13.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 715321, в подальшому право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу від 29.10.2024 року № 291024 перейшло до позивача. Відповідач отримав позику у розмірі 3 500,00 грн., строк позики складає 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 5\~045,48%. Орієнтовна загальна вартість позики 4\~838,75 грн. Згідно договору позики № 715321 від 13.06.2024 року грошові кошти в сумі 3 500 грн. були перераховані на електронний платіжний засіб відповідача № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконавумови договору та станом на 29.10.2024 року утворилась заборгованість в сумі 11\~838,60 грн., яка складається з: 3 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1\~338,60 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 7\~000,00 грн. заборгованість за пенею. На підставі вище викладеного позивач просив стягнути з відповідача вище вказану заборгованість, а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.03.2025 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. 23.04.2025 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 24.04.2025 року. Ухвалою суду від 29.04.2025 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 03.06.2025 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 27.06.2025 року. До суду 13.06.2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позову, згідно якого просив у задоволені позову у розмірі 11\~838,60 грн. відмовити та зауважив, що він не відмовляється від сплати тіла кредиту та відсотків за ним у сумі 4\~838,75 грн. У судове засідання 27.06.2025 року сторони не прибули. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено щорозгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 02.07.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 715321 від 13.06.2024 року. Згідно п. 2.1. Договору [PERSON] отримав позику у розмірі 3\~500 грн. Згідно п. 2.2. Договору строк позики (первісний строк кредитування) складає 30 днів. Згідно п. 2.3. Договору процентна ставка (фіксована) - 1.28%. Датою подання позики 13.06.2024 року. Дата повернення позики 13.07.2024 року. Денна процентна ставка/день 1.28%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою 3%. Пеня 3% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 5045.48 %. Орієнтовна загальна вартість позики 4\~838,75 грн. Згідно п.3. Договору Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п. 30. Договору номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором О74Сv4. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua та підписання Договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, з якими він ознайомився перед підписанням договору позики та отриманням кредиту. Факт перерахування коштів підтверджується Платіжною інструкцією/Операцією се199667-3583-42е4-80е8-f1сс81е24310 від 13.06.2024 року, з якої вбачається, що ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] грошові кошти у сумі 3 500,00 грн. Факт укладання та отримання грошових коштів відповідачем підтверджено у наданому до суду відзиві. З розрахунку заборгованості,складеного ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»,судом встановлено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за Договором позики № 715321 від 13.06.2024 року станом на 29.10.2024 року становить 11\~838,60грн., яка складається з: 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1\~338,60 грн. - заборгованість за процентами, 7\~000 грн. - заборгованість за пенею. 29.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором позики №715321 від 13.06.2024 року перейшло ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». З витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 29.10.2024 року до договору факторингу №291024 від 29.10.2024 року, судом встановлено, що сума боргу відповідача на момент відступлення прав вимоги за договором позики № 715321 від 13.06.2024 року складає: 11 838,60 грн., яка складається з: 3 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 338,60 грн. - заборгованість за процентами, 7 000 грн. - заборгованість за пенею. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 року боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 року у справі № 681/44/15-ц. Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 500 грн.та заборгованості за процентами у розмірі 1\~338,60 грн. Разом з тим позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею (штрафами) у розмірі 7\~000 грн. Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022від 24лютого 2022року «Провведення воєнногостану вУкраїні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом ПрезидентаУкраїни №26/2025від 14січня 2025року «Пропродовження строкудії воєнногостану вУкраїні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб до 07 серпня 2025 року. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Враховуючи те, що заборгованість за пенею у [PERSON] за договором позики №№ 715321 від 13.06.2024 року виникла у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що вказана заборгованість у розмірі 7\~000 грн. не підлягає стягненню, а тому в цій частині позову слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» заборгованості за договором позики № № 715321 від 13.06.2024 року у розмірі 4\~838,60 грн. з яких: 3 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1\~338,60 грн. - заборгованість за процентами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями ст.ст.133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги, наданої адвокатом. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача 7\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2024 року. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав: Договір про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 13.12.2024 року, згідно якого загальна вартість підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 7\~000,00 грн.; детальний опис робіт; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 002494 від 14.04.2021 року; ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1269047 від 20.06.2025 року. Враховуючи часткове задоволення позову згідно ч.2 ст.141 ЦПК України на 40,87 %, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно витрати на правничу допомогу у розмірі 2\~960,90 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково на 40,87 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно у розмірі 990,03 грн.

Outcome: partial