Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням кооперативу імені 50-річчя Жовтня м. Старокостянтинова [PERSON] та членам її сім`ї було виділено вищевказану квартиру та на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №16 від 21 липня 1972 року видано ордер №101 на право зайняття зазначеної квартири. [PERSON] та [PERSON] вселились в квартиру та здійснили оплату за дану квартиру. З того часу позивачка проживає та зареєстровані в ній. [PERSON] [INFO] померла. Рішенням загальних зборів уповноважених житлово-будівельного кооперативу імені 50-річчя Жовтня від 10 липня 2004 року житлово-будівельний кооператив імені 50-річчя Жовтня м. Старокостянтинова ліквідований. В довідці, виданій комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна компанія» Старокостянтинівської міської ради 05 листопада 2004 року, згідно списків кооперативу імені 50-річчя Жовтня зазначена вище квартира належить [PERSON] . Однак вона у зв`язку з ліквідацією кооперативу в позасудовому порядку не може оформити своє право власності. Позивачка та її представник адвокат в судовому засіданні підтримали позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування. Позивачка до того ж повідомила, що вона з батьками в 1983 році приїхала проживати в м. Старокостянтинів. Ордер на заявлену квартиру був виданий на: її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; її матір [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і вона являється її єдиною спадкоємицею, та вже оформила спадкові права на інше спадкове майно; та на неї. Спочатку внески за квартиру вносила мати, а в подальшому вона, що підтверджується доданими до позову квитанціями, де вона вказана за різними прізвищами, так як кілька разів виходила заміж. Оплата за квартира здійснена в повному обсязі, вона постійно проживає та зареєстрована в ній, сплачує комунальні послуги. Представник відповідача направив до суду заяву, якою при вирішенні справи поклався на розсуд суду, також просив розглянути позов без його участі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наступне. Судом встановлено, що 26 липня 1972 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 21 липня 1972 року за №16 спільно із рішенням адміністрації та фабзавмісткома [PERSON] на сім`ю з трьох осіб, в тому числі на [PERSON] (чоловіка та відповідно батька позивачки) та на позивачку [PERSON] , видано ордер №101 серія С на право зайняття квартири [ADDRESS] . Згідно пред`явлених копій квитанцій за період з 1971 по 1989 роки здійснено оплату за дану квартиру. Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12 липня 2007 року за №325 затверджено акт приймання-передачі житлового фонду бувшого житлово-будівельного кооперативу ім. 50-річчя Жовтня м. Старокостянтинова в комунальну власність територіальної громади міста від 04 липня 2007 року. Зобов`язано Старокостянтинівську житлово-експлуатаційну контору до 23 серпня 2007 року взяти безкоштовно на баланс та обслуговування житлові будинки згідно акту. У відповідності до змісту довідки №367 комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна компанія» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 05 листопада 2024 року та листа комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна компанія» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 23 квітня 2025 року за №115 квартира [ADDRESS] належала житлово-будівельному кооперативу ім. 50-річчя Жовтня. Житлово-будівельний кооператив ім. 50-річчя Жовтня на даний час не діє. Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12 липня 2007 року №325 «Про затвердження акту приймання передачі житлового фонду в комунальну власність територіальної громади міста» та протоколу кооперативу імені 50-річчя Жовтня від 10 липня 2004 року багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] було передано на баланс та обслуговування у Старокостянтинівську житлово-комунальну контору. З 2017 року будинок обліковується на позабалансовому рахунку й належить співвласникам. Згідно списків та протоколу зборів від 10 липня 2004 року кооперативу ім. 50-річчя Жовтня квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , яка повністю сплатила внески за квартиру в сумі 5900 рублів. Технічний паспорт на заявлену квартиру виготовлений на ім`я [PERSON] 08 листопада 2024 року. За даними паспорта позивачки серії [NUMBER] , виданим Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29 грудня 2007 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване по [ADDRESS] з 23 січня 1987 року. Зі змісту виданих станом на листопада 2024 року довідок місцевих комунальних підприємств слідує, що позивачка оплачує надані комунальні послуги. [PERSON] померла [INFO] в м. Старокостянтинів Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2018 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та дочкою, встановлений рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 року (справа №683/2738/18, провадження №2-о/683/197/2018). Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи №452/2018, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 06 вересня 2018 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , єдиною її спадкоємицею являється дочка [PERSON] , яка вже оформила свої спадкові права за законом на інше спадкове майно. Відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від\~01\~липня 2004\~року №1952-IV право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно раніше діючому Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації, навіть у випадку, якщо пай був виплачений тоді, коли реєстрація прав на нерухомість не була обов`язковою. На даний час право власності на заявлену квартиру не зареєстровано, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №426877898 від 14 травня 2025 року. У відповідності до ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення, тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалось у результаті діяльності кооперативу подаються: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). За ч. 2\~ст. 145 ЖК України,\~якщо член житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу (крім випадків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 6, 7 ст. 147), помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім`ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім`ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмовленні її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним. Відповідно до ч. 5\~ст. 145 ЖК України\~до членів сім`ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним жилим приміщенням. У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною п`ятою\~статті 144 цього Кодексу. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набутгя права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-1V «Про кооперацію», стаття 384 ЦК). При цьому також враховується, що виникнення права власності на будинки, споруди інше нерухоме майно, не залежало від державної реєстрації, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом Українив редакції, що діє із 2004 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діючого з 2004 року. За правилами частин 1 і 4 статті 182 ЦК України, в редакції, що діяла із 2004 року, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1). Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4). За правилами частини 4 статті 334 ЦК України, діючої із 01 січня 2004 року, із змінами внесеними Законом України № 1878-VІ від 11 лютого 2010 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній з часу його прийняття з 2004 року, передбачалося, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Цією ж статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але в редакції чинній із 01 січня 2013 року, передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] померли, а член їх сім`ї [PERSON] проживала разом із ними та продовжує проживати та користуватися квартирою, оплачує комунальні послуги, сплачені пайові внески за квартиру, відсутній житловий спір, відповідач не заперечує проти задоволення позову, тому суд прийшов до висновку, що позивачка набула права власності на заявлену нерухомість, однак в силу ліквідації кооперативу позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності, тому її права підлягають захисту в судовому порядку і позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за нею.

Outcome: approved