Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом. Заявлені вимоги мотивує тим, що 17 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 178204 від 17.02.2021 року. Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн шляхом перерахування коштів на його картку, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами договору. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ ФК «Кеш ту гоу » було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ ФК «Кеш ту гоу » за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 9640,00 грн, з яких: 2000,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7640,00 грн\~прострочена заборгованість за процентами. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 9640,00 грн, з яких: 2000,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7640,00 грн\~прострочена заборгованість за процентами, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 10 год. 30 хв. 15 травня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 11 год. 30 хв. 19 червня 2025 року. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджував наступне. Позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідно до пп. 1.2.-1.3. договору про надання фінансового кредиту № 178204 від 17.02.2021 року, кредит надається строком на 10 днів, тобто до 26.02.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Отже, заборгованість за відсотками за умовами вказаного договору становить лише 400,00 грн, яка разом з простроченою сумою кредиту 2000,00 грн та комісією 300,00 грн, складає 2700,00 грн, що і має бути ціною позову. Окрім того, відповідач посилався на те, що в матеріалах справи відсутні дані про сплату позивачем платежу за договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року. Відповідач вважав, що не доведено факт укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач не довів наявність у нього права вимоги за кредитним договором, а отже, порушення свого права. Також відповідач просив зменшити розмір компенсації витрат позивача за надання професійної правничої допомоги до 2000,00 грн. До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач стверджував про те, що відповідно до умов договору нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, а проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Позивач звертав увагу, що нарахування відсотків у цьому випадку здійснювалось за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно зі статтею 625 ЦК України. Відповідно до платіжного доручення № 432 від 02.11.2021 року на рахунок первісного кредитора була зарахована сума в розмірі 20000,00 грн, що підтверджує факт перехову права грошової вимоги від ТОВ «Займер» до ТОВ ФК «Кеш ту гоу» відносно [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій раніше заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 17.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено Договір № 178204 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Згідно з умовами кредитного договору товариство зобов`язувалося надати відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн (п. 1.1.), строком на 10 днів (п. 1.2.) відповідач сплачує відсотки визначені п.п. 1.3. договору (а. с. 11-13). Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» виконало зобов`язання та надано відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн (а.с. 22). 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ ФК «Кеш ту гоу » було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ ФК «Кеш ту гоу » за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а. с. 14-17). 13.01.2025 ТОВ ФК «Кеш ту гоу » направило [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а. с. 7). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 178204, за 17.02.2021-13.01.2025 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 9640,00 грн, з яких: 2000,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7640,00 грн\~прострочена заборгованість за процентами. (а.с. 7). Як зазначено в ст. 526 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст.\~610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Водночас матеріали справи не містять доказів того, що кредитні кошти були перераховані на картку, яка належить саме відповідачу або на зазначені останнім реквізитами. Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Крім того, реєстру чи витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, яке б підтверджувало, що ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 178204 від 17.02.2021 року, у справі не міститься. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» в повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed