Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2022 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору, розміщеного на вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ за формою визначеною Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 (зі змінами від 02.02.2022), за особовим рахунком № [NUMBER] з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором позивач взяв на себе обов`язок надавати послугу з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а відповідач за п. 29 Договору зобов`язувався проводити своєчасно оплату наданих послуг. Початкова заборгованість утворилася за період з 01.01.2020 року до 01.01.2024 року за показниками розподільного приладу обліку ЛК-1.5 №5293410. Оскільки, за вказаний період відповідачем своєчасно не передавалися показники квартирного лічильника, то нарахування проводилося за середньодобовим водоспоживанням за показниками розподільного приладу обліку. Після відновлення надання відповідачем показань квартирного лічильника, здійснено перерахунок до фактичних показань розподільного приладу обліку води у квартирі відповідача. Починаючи з 01.01.2024 року, через не проведення відповідачем повірки власного приладу обліку і по закінченню 4 кварталу 2023 року, прилад обліку ЛК-1.5 №5293410 знятий з обліку, як неповірений. З 01.03.2022 року змінились умови за якими надаються та оплачуються послуги, а всі договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення, які були укладені раніше втратили чинність. Про нарахування розміру плати з врахуванням комерційного приладу обліку ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомив власників будинку по [ADDRESS] , в тому числі і відповідача, шляхом розміщення 13.02.2020 року повідомлення на офіційному сайті позивача та рознесенням кожному абоненту повідомлення, а також розклеюванням на вхідних дверях під`їзду житлового будинку 16.02.2020 року повідомлення, що підтверджується актом від 16.02.2020 року, та підприємство повинно було його встановити не пізніше 01.08.2022 року. Оснащення вузлом комерційного обліку Sensus-25 №12489197 будинку, в якому проживає відповідач, відбулось 09.01.2023 року з початковими показниками 871 м3. Різниця не балансу за комерційним приладом обліку відповідачу не нараховувалась, оскільки у неї був квартирний лічильник до 01.01.2024 року та була інша одна квартира (відображено в графі 14 за довідкою про нарахування плати та розміру платежів), що необладнана розподільними приладами обліку, тобто небаланс припадав на іншу квартиру житлового багатоповерхового будинку [ADDRESS] , а відповідачу нарахування проводилося до показань розподільного приладу обліку. З січня 2024 року після зняття розподільного приладу з обліку таких квартир налічувалось 6 (загальна кількість осіб по цим квартирам [ADDRESS] ), які своєчасно не здійснили повірку розподільного приладу обліку, в тому числі і квартира [ADDRESS] , що належить відповідачу. Станом на 01.01.2024 року борг відповідача становив 2\~565,72 грн за квартирним приладом обліку, починаючи з січня 2024 року нарахування розміру плати проводяться з врахуванням комерційного засобу обліку. Жодних заяв про відмову від користування послугами з водопостачання та водовідведення на адресу позивача від відповідача не надходило. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання з оплати отриманих послуг, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 33\~578,31 грн, з яких: 31\~386,34 грн заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2020 року до 01.03.2025 року; 389,01 грн 3% річних та 1\~802,96 грн індекс інфляції за період з 01.01.2024 року по 01.03.2025 року. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», серед іншого затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця послуг. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Отже, через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті відповідача зазначеного договору, з урахуванням отримання позивачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним, відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги. Відповідно до абз. 6 ч 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Відповідні зміни внесені згідно із Законом №1060-IX\~від 03.12.2020 року та набули чинності з 01.05.2021 року Аналогічні приписи містить і п. 26 Типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690. За таких обставин, з 01.05.2021 року періодична повірка вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання води в квартирах будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку. Пунктом 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~квітня 2022\~р. №412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» було встановлено, що засоби вимірювальної техніки, строк дії повірки яких закінчився в період дії воєнного стану, зберігають свою чинність на період дії такого стану та протягом трьох місяців з дня його припинення чи скасування. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 року №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» вищезазначену Постанову №412 визнано такою, що втратила чинність та встановлено обов`язок здійснити подання на повірку всіх видів лічильників, в тому числі і води, протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду, тобто до липня 2023 року. Відповідно до акту від 25.01.2019 року зазначено, що в квартирі відповідача [ADDRESS] проведено опломбування засобу обліку для повірки водолічильника ЛК-15к, заводський номер № [NUMBER] , з початковими показаннями 345,800 куб. м., з терміном наступної повірки 1 квартал 2023 року. Зазначений акт підписано особисто відповідачем (а. с. 32). Відповідач повідомив позивача про необхідність проведення повірки лічильника відповідним повідомленням №О 0000000397414, шляхом відправки на адресу відповідача та через колл-центр, а також шляхом складання акту обстеження від 23.02.2023 року. Однак, відповідач послуги з повірки лічильника не оплатила та доступ до квартири не надала, а відтак з 01.01.2024 року зазначений лічильник знятий з обліку (а. с. 34 36, 44). Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення заборгованість за період з 01.01.2020 до 31.12.2023 року становить 2\~565,72 грн за квартирним приладом обліку (а. с. 6). Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), оснащення вузлами комерційного обліку (тобто загально-будинковими лічильниками) будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, в обов`язковому порядку зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж (тобто підприємство) у строк: теплової енергії - протягом року з дня набрання чинності цим Законом; гарячої та питної води для нежитлових будівель - протягом одного року, а для житлових будівель-протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підприємства питного водопостачання мають право, серед іншого, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. Згідно з повідомленням про намір встановлення вузла комерційного обліку та зі скріншоту сайту ОКВП «Дніпро-Кіровоград», 13.02.2020 року було розміщено оголошення про намір встановлення вузлів комерційного обліку за адресами: [ADDRESS] (а. с. 40 41, 42). Відповідно до акту обстеження від 16.02.2020 року повідомлення на встановлення комерційного приладу обліку рознесено кожному абоненту і розклеєно на під`їзді (а. с. 43). Зі скріншоту з сайту ОКВП «Дніпро-Кіровоград» вбачається, що 10.02.2022 року було розміщено повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про укладення Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (а. с. 39). Відповідно до скріншоту з сайту ОКВП «Дніпро-Кіровоград», 28.10.2022 року було розміщено оголошення, що 02.11.2022 року планується встановлення вузлів комерційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 45). Згідно з Актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 09.01.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку питної води (а. с. 12, 33). Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про\~комерційний облік\~теплової енергії\~та водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики,\~затвердженої центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері житлово-комунального\~господарства (ч.\~4\~ст.\~10\~Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). У Розділі ІХ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 передбачено, що для будинків, де частина приміщень не оснащена лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між споживачами, які не мають лічильників води, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються послугами. Обсяг небалансу визначається різницею між показниками комерційного вузла обліку та сумарними показниками індивідуальних лічильників холодної води. За таких обставин, до 31.12.2023 року нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу проводилось за показниками квартирного лічильника. У зв`язку з не проведенням повірки квартирного лічильника, з 01.01.2024 року зазначений лічильник знятий з обліку та нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення відповідачу проводилось з урахуванням показників комерційного (загально будинкового) приладу обліку та обсяг небалансу розподілявся між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання. Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 року по 01.03.2025 року розмір плати проводився з врахуванням комерційного засобу обліку та заборгованість становить 28 820,62 грн. З урахуванням зазначених норм права, нарахування позивачу, як споживачу послуг з водопостачання та водовідведення, з урахуванням показників загальнобудинкового вузла обліку води є правомірним. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Тобто, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. За таких обставин, оскільки відповідач, як власник квартири та споживач комунальної послуги не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості в загальному розмірі 33\~578,31 грн, з яких: 31\~386,34 грн заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2020 року до 01.03.2025 року; 389,01 грн 3% річних та 1\~802,96 грн індекс інфляції за період з 01.01.2024 року до 01.03.2025 року. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн.

Outcome: approved