Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

29 травня 2025 року до Київського районного суду м.Харкова електронним шляхом надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , відповідно до якої позивач просить розірвати шлюб, укладений 17 липня 2010 року між ним та відповідачкою, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №886. Судові витрати віднести на рахунок позивача. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 17 липня 2010 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, у якому у подружжя народилась [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час сторони прийшли до висновку про необхідність розірвання зазначеного шлюбу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2025 позовну заяву передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у позивача оригінал свідоцтва про шлюб. 05.06.2025 до суду надійшла заява позивача на виконання ухвали суду від 30.05.2025, надано суду оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач у судове засідання, призначене на 30.06.2025, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило. Відповідачка у судове засідання, призначене на 30.06.2025, не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. 03.06.2025 електронним шляхом до суду надійшла заява відповідачки про визнання позову. Згідно із частиною1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~укладено\~шлюб,\~зареєстрований\~17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №886. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 22.12.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4513, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України\~). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України\~ суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін чи їх дитини, суду не надано. Враховуючи вищевикладене,\~та визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають\~задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України. У позовній заяві позивач прохає судові витрати віднести на рахунок позивача. З огляду на зазначене та враховуючи принцип диспозитивності, судом не стягується з відповідачки на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання даного позову. Частиною 2 статті 142 передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачкою, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 484,48 гривень.

Outcome: approved