Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

адвокат Муругов В.О. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов`язати відділ освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області поновити [PERSON] збереження середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану, провівши нарахування середнього заробітку з 19 липня 2022 року та виплатити йому середній заробіток з 19 липня 2022 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 20 жовтня 2014 року по теперішній час перебуває в трудових відносинах з відповідачем відділом освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, де займає посаду вчителя хімії Тур`є-Реметівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району. Згідно форми № 5, виданої начальником [INFO] № 876 від 09 березня 2023 року, позивач з 25 лютого 2022 року перебуває на військовій службі по мобілізації в [INFO] . З 25 лютого по 19 липня 2022 року відділ освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району відповідно до ст. 119 КЗпП України нараховував та виплачував позивачу середній заробіток. Разом з цим, з 19 липня 2022 року йому припинено виплату заробітної плати на підставі п.п. 17 п. 1 Закону України «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ. Як вбачається з листа начальника відділу освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району від 23 листопада 2022 року № 01-19/702, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, змінилося формулювання ч. 3 ст. 119 КЗпП України,\~ а саме: вилучення звідти збереження оплати за середнім заробітком для військовослужбовців під час мобілізації, а тому даний закон не зачепив збереження середнього заробітку. Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. До частини третьої статті 119 КЗпП України в редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали під час призову. Водночас, 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ, яким внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема частина третя статті 119 КЗпП України викладена в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форм власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали під час призову. Тобто з дати набуття чинності цим Законом, середній заробіток за працівниками, перелік яких визначений частиною третьою статті 119 КЗпП України, не зберігається. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту» передбачено, що у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Змін до зазначеної норми Закону України «Про освіту» внесено не було. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі. Оскільки позивач [PERSON] займає посаду вчителя хімії Тур`є-Реметівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району, а отже на нього поширюється дія Закону України «Про освіту», який є спеціальним законом, а тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Чепурнова В.О. (а. с. 22). Ухвалою судді Перечинського районного суду від 13 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Муругова В.О. до відділу освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про зобов`язання відповідача поновити збереження середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану та виплати середнього заробітку, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (а. с. 31-32). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 44).\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив зобов`язати відділ освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області поновити йому збереження середнього заробітку на період мобілізації на час воєнного стану, провівши нарахування середнього заробітку з 25 травня по 24 грудня 2023 року та виплатити йому середній заробіток з 25 травня по 23 грудня 2023 року (включно). Одночасно просив вказану цивільну справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відділу освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Цапик В.Й. у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні таких відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відділом освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та з 20 жовтня 2014 року обіймає посаду вчителя хімії та предмету «Захист Вітчизни» у Тур`є-Реметівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (а. с. 15, 16). Як вбачається з довідки начальника [INFO] [PERSON] від 09 березня 2023 року № 876, а також дубліката військового квитка серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2017 року [INFO] , старший лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації в Першому відділі Ужгородського РТЦКСП Закарпатської області з 25 лютого 2022 року (а. с. 17, 8-12).\~\~\~\~ Також суд встановив, що з серпня 2022 року позивачу [PERSON] припинені нараховування та виплата середнього заробітку відділом освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (а. с. 16). Відповідно до повідомлення начальника відділу освіти, молоді та спорту Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області В.Цвіка від 23 листопада 2022 року № 01-19/702, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, змінилося формулювання ч. 3 ст. 119 КЗпП, а саме: вилучення звідти збереження оплати плати за середнім заробітком для військовослужбовців «під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову». Закон № 2352 не зачепив збереження середнього заробітку на час виконання державних або громадських обов`язків, куди належить добровільна участь у територіальній обороні (а. с. 14).\~\~\~\~\~\~ Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України). Положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (частина перша статті 9 ЦК України). Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (див. постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2023 року в справі № 593/1156/21 (провадження № 61-11963св23)). Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час винесення спірного наказу). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено та проводиться загальна мобілізація. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП України слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається попередній середній заробіток. У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 718/209/23 (провадження № 61-11879св23) зроблено висновок, що «на рівні КЗпП України не передбачено правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. Правила в статті 4 ЦК України, про пріоритетність його норм над приватно-правовими нормами інших законів, до вирішення колізій між КЗпП України та іншими законами не застосовується; у частині другій статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема, шляхом відсилання як до частини третьої статті 119 КЗпП України, так і до норм інших законів (зокрема, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»); Законом № 2352-IX не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації і встановлені нормами інших законів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників). Тобто, для окремих категорій суб`єктів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників) призваних на військову службу за призовом під час мобілізації збережено таку гарантію як попередній середній заробіток; в частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, оскільки поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників; спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП України) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП України) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається попередній середній заробіток». Законом України від 22 листопада 2023 року № 3494-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни та у частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» слова «чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» виключено. Тобто з 24 грудня 2023 року за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, не зберігається попередній середній заробіток. Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку про те, що у період до 24 грудня 2023 року за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, попередній середній заробіток зберігався. Такий правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 158/2181/23 (провадження № 61-16956св23). З матеріалів справи відомо, що [PERSON] є педагогічними працівником, який 25 лютого 2022 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, а тому відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, мав право на отримання середнього заробітку до 24 грудня 2023 року. Поряд з цим, суд звертає увагу на наступне. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, що діяла до 18 липня 2022 року, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Поряд з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, зокрема, частини першу статті 233 КЗпП України викладено в новій редакції, яка діє і на момент ухвалення рішення, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Як видно з матеріалів справи, письмово про порушення свого права позивач [PERSON] дізнався з відповіді відділу освіти, молоді та спору Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського\~ району\~ Закарпатської\~ області\~ від\~ 23\~ листопада\~ 2022\~ року\~ № 01-19/702 (а. с. 14). Таким чином, станом на 23 листопада 2022 року, тобто на момент отримання позивачем [PERSON] відмови у нарахуванні та виплаті йому середнього заробітку за час проходження військової служби, строк звернення до суду за вирішенням трудового спору становив три місяці. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив, зокрема, зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату середнього заробітку за період з 25 травня по 23 грудня 2023 року (включно). За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки про порушення свого права з боку відповідача [PERSON] дізнався 23 листопада 2022 року, таке тривало до 24 грудня 2023 року, тоді як з вищевказаним позовом до суду він звернувся 25 серпня 2023 року, відтак, на думку суду, з урахуванням встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду, змінені позовні вимоги, які охоплюють період з 25 травня по 23 грудня 2023 року (включно) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.\~\~\~\~ Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved