Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», в особі представника Киричук Г.М., звернулось до Московського (після перейменування Салтівського) районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 55161,63 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. Між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 11.12.2020 укладено кредитний договір № 101752628101, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 40000 грн, 09.07.2021 укладено кредитний договір № 1010142885, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 15000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого станом на 06.10.2024 виникла заборгованість відповідача перед позивачем: -за кредитним договором № 101752628101 від 11.12.2020 в сумі 36758,67 грн, яка складається з: 21205,35 заборгованості за кредитом, 5,32 грн заборгованості за процентами, 15548 грн заборгованості за комісією; -за кредитним договором №1010142885 від 09.07.2021 в сумі 18402,96, яка складається з: 12294,54 грн заборгованості за кредитом, 3,18 грн заборгованості за процентами, 6105,24 грн заборгованості за комісією. Позивач направив відповідачу вимогу (повідомлення) від 07.10.2024 про сплату заборгованості, однак заборгованість за кредитом відповідач не сплатив. Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 23.12.2024 прийнято позовну заяву АТ «ПУМБ» до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Сторони у судове засідання не з`явились Представник позивача у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки відповідача суду невідомі. Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Із наданих до позовної заяви копій документів встановлено, що [PERSON] 11.12.2020 підписав Заяву №1001752628101 та 09.07.2021 підписав заяву №1010142885 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява). Відповідно до підписаної Заяви №1001752628101 та 09.07.2021, сума кредиту складає 40000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 %, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Відповідно до підписаної Заяви №1010142885 від 09.07.2021, сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 %, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Підписанням Заяв відповідач, серед іншого, підтвердив, що ознайомлений із ДКБО, Тарифами банку. Згідно з наданої позивачем виписки з рахунку відповідача за період з 11.12.2020 по 06.10.2024 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та погашав заборгованість. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 06.10.2024 відповідач свій обов`язок щодо своєчасного та повного погашення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виконав неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 55161,63 грн, з яких 33499,89 грн заборгованості за кредитом, 8,5 грн заборгованості за процентами, 21653,24 грн заборгованості за комісією, а саме: -за кредитним договором №1001752628101 від 11.12.2020 у розмірі 21205,35 грн заборгованості за кредитом, 5,32 грн заборгованості за процентами, 15548 грн заборгованості за комісією; -за кредитним договором №1010142885 від 09.07.2021 у розмірі 18402,96 грн, яка складається з: 12294,54 грн заборгованості за кредитом, 3,18 грн заборгованості за процентами, 6105,24 грн заборгованості за комісією. Позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2./561 від 07.10.2024 про сплату заборгованості за кредитним договором. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як визначено ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положенням ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України. Згідно положення ч.1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). В силу приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На час розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів, які б спростовували існування кредитних зобов`язань перед позивачем. Так само відповідачем не надано доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором або наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. За змістом ст. 12,13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд погоджується, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та їх неповернення у строк, визначений кредитним договором. Щодо стягнення комісії за кредитним договором №1001752628101 від 11.12.2020 в сумі 15548 грн, за кредитним договором №1010142885 від 11.12.2020 в сумі 6105,24 грн. суд зазначає наступне. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладення відповідачем договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1001752628101 від 11.12.2020 в сумі 15548 грн, вбачається, що у період з 11.01.2020 по 28.12.2022 відповідачу була нарахована комісія на загальну суму 7125,84 грн; за кредитним договором №1010142885 від 09.07.2021 у період з 09.08.2021 по 28.12.2022 в сумі 6105,24 грн. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 суд зробив висновок, що: «Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, в кредитному договорі №1010963197 від 20.12.2022 та кредитному договорі №№1010142885 від 09.07.2021 не зазначено, за які саме послуги з обслуговування кредитної заборгованості встановлена комісія. Отже, суд не може пересвідчитись, чи належать такі послуги до оплатних чи безоплатних послуг, наданих банком, тобто позивачем не доведена правомірність нарахування комісії за обслуговування кредиту. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial