Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) у Покровському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 68, та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 лютого 2019 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є погіршення сімейних стосунків, що призвело до постійних сварок, втрати поваги один до одного та, як наслідок, фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюбні стосунки припинені з липня 2024 року. Ухвалою від 14 травня 2025 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Зі змісту частини другої статті 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вбачається, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною другою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першої статті 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина перша статті 55 Сімейного кодексу України). Суд установив, що 23 лютого 2019 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у Покровському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що складено актовий запис № 68, та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною третьою статті 56 та частиною другою статті 104 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин; шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ураховуючи, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, на виконання вимог пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1211 грн 20 коп. сплаченого судового збору. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач згідно з вимогами статті 134 ЦПК України, у позовній заяві зазначив про понесені витрати на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги від 17 березня 2025 року, додаткову угоду №\~1 до договору про надання правничої допомоги від 17 березня 2025 року та рахунок згідно договору про надання правової допомоги від 17 березня 2025 року на суму 2500,00 грн. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн. При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.

Outcome: approved