Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів. Зазначає, що 03.04.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ним був укладений кредитний договір № 63-08-И/33-С, відповідно до умов якого, надано грошові кошти в розмірі 80 000,00 дол. США, зі сплатою за користування кредитними ресурсами процентів у розмірі 8 (вісім) відсотків річних строком до 31.03.2028. Вказує, що відповідно до п.2.3 кредитного договору кредитні кошти, були використані для придбання 1-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв. м, житловою площею-17,3 кв.м. 03.04.2008 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ним, був укладений, в якості забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 686. Згідно з п. 1 іпотечного договору предметом іпотеки є 1-кімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею - 17,3 кв. м. 03.04.2008 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , в якості забезпечення виконання зобов?язань по кредитному договору, був укладений договір поруки №63-08-П/33-С. Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобов?язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов?язань за кредитним договором. Заочним рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі №760/16622/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», який був поданий 03.09.2015, до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року в розмірі 61674,35 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року становить еквівалент у розмірі 1411509 грн. 45 коп. В іншій частині позову - відмовлено. Послався, що відповідно до мотивувальної частини рішення суду першої інстанції заборгованість по кредитному договору № 63-08-И/33-С в сумі 61674,35 дол. США складалася з: 56 664,98 дол. США - строкова заборгованість по кредиту; 1 959, 87 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 286,61 дол. США- нараховані відсотки; 2 762,89 дол. США - нараховані відсотки на прострочену заборгованість; 15.11.2017 Апеляційним судом м. Києва було постановлено рішення у справі №760/16622/15-ц, яким заочне рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в частині визначення гривневого еквіваленту згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року змінено, зменшено розмір з 1 411 509 грн. 45 коп. до 1 409 875 грн. 64 коп. 11.03.2019 по результату проведення аукціону щодо продажу лоту №F07GL40804, до складу якого входив кредитний портфель, що складався з прав вимоги за 29 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою. До складу проданого кредитного портфелю входив також кредитний договір, який був укладений з позивачем - [PERSON] . Продаж лоту відбувся за ціною 8 501 267,00 грн., що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-02-05-000005-b від 11.03.2019. Згідно з паспорту активу 1 та паспорту активу 2, розміщених на веб сайті за адресоюhttp://torgi.fg.gov.ua/catalog/krediti/at -bank -f-nansi ta kredit/194420/index.php?lang=ua до складу кредитного портфелю входили права вимоги по кредитними договорами на суму 172 215 519,00 грн. з яких права вимоги по кредитному договору позивача, [PERSON] , складала заборгованість по кредитному договору в сумі 2 205 442,77 грн. 02.04.2019 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон`був укладений договір 9 про відступлення прав вимоги. Зазначив, що 02.04.2019 між відповідачем 1, АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 253, за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 686, (надалі - договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки). Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки сторони погодили, що за своєю природою даний договір є правочином з передання банком шляхом продажу прав вимоги за договором іпотеки, зазначеному у додатку 1 до даного договору, новому іпотекодержателю (відступлення права 20.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 774, за іпотечним договором, посвідченим Степаненко Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.2008 за реєстровим № 686. Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав вимоги первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права за іпотечним договором, посвідченим Степаненко Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.2008 за реєстровим № 686, що укладений в забезпечення виконання зобов?язань [PERSON] за кредитним договором № 63-08-1/33-С від 03.04.2008 відповідно, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього, права за яким передані (відступлені) Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим Журавльовою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.04.2019 та зареєстрований в реєстрі за № 253. Зазначено, що 21.12.2019 ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва, було відкрите провадження по справі № 760/34298/19 за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» про визнання недійсними договорів. Вказано, що 09.09.2020 ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва по справі №760/34298/19, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2021, було забезпечено позов шляхом заборони суб?єктам державної реєстрації, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваженнями, проводити будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на 1-кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею 17,3 кв. м. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, було відкрите провадження у справі №760/24300/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення грошових коштів в сумі 400 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами договору поруки №03/06-п від 03.05.2019 ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» поручилося перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за належне виконання [PERSON] зобов?язань за кредитним договором № 63-08-И/33-с від 03.04.2008 у розмірі 400 000,00 грн. За вказаним договором ТОВ «Фінансова компанія «CITI ГОЛД» погасило кредитну заборгованість Відповідача 1, [PERSON] у розмір 400 000,00 грн. Отже умови договору поруки ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» виконало в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.На сьогоднішній день цивільна справа № 760/24300/20 (позов ТОВ «ФК «Сіті Голд») перебуває на розгляді в Солом?янському суді м. Києва. З урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що укладений договір поруки № 03/06-п від 03.06.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» та ТОВ «ФК «АРАГОН» та договір поруки № 05/06-5 від 05.06.2019, що укладений між ТОВ «ФК Арагон» та ТОВ «Тракторія» є фіктивними. Зазначає, що банк, подавши 03.09.2015 позовну заяву, до нього та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, змінив строк повернення кредиту по кредитному договору з 31.03.2028 на 03.09.2015 та вказана позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, Зважаючи на те, що строк кредитування за кредитним договором сплив 03.09.2015, то і право у щодо нарахування відсотків припинилося з 03.09.2015, а за ним і право нараховувати пеню на відсотки. Згідно з договором поруки №03/06-п від 03.06.2019, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Гол» поручитель зобов?язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх - зобов?язань, що виникли за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03.04.2008 (п. 1.1 договору поруки 1). Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов?язання Позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. (п. 2.1. договору поруки 1). Згідно з договором поруки №05/06-п5 від 05.06.2019, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ТОВ «Траєкторія», поручитель зобов?язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов?язань, що виникли за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03.04.2008 (п. 1.1 договору поруки 2). Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов?язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. (п. 2.1. договору поруки 2). Зазначає, що умовами перерахованих вище договорів поруки не визначено зміст та розмір основного зобов?язання, зокрема: строк користування кредитом, розмір процентної ставки, суми кредиту, що суперечить загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: чч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, оскільки оскаржувані договори поруки не містять істотних умов, що порушує вимоги ст. 638 ЦК України, тобто суперечить вимогам законодавства. Відповідно до правових позицій викладених у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 по справі №755/19435/20 та у постанові Верховного Суду від 28.03.2023 по справі №307/168/21 укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п?ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. У випадку невиконання позичальником в установлений кредитним договором строк зобов`язань, передбачених кредитним договором, кредитор зобов`язаний направити поручителю письмове повідомлення, яким довести до відома поручителя факт недотримання позичальником вимог кредитного договору (п. 4.1 договорів поруки). У повідомленні, що адресуватиметься поручителю згідно п. 4.1 даного договору назначатиметься номер та дата договору, дані, які підтверджують факт невиконання позичальника, визначених кредитним договором зобов?язань, розрахунок заборгованості позичальника перед кредитором (п. 4.2 договору поруки). поручитель протягом 15-ти банківських днів, наступних за днем отримання від кредитора передбаченого у п.4.1 даного договору повідомлення, зобов?язується перерахувати на поточний рахунок кредитора суму, визначену останнім у розрахунку заборгованості позичальника, але не більше суми встановленої у п. 2.1 цього договору (п. 4.3 договору поруки). Моментом сплати суми боргу поручителем є дата зарахування коштів на рахунок кредитора (п. 4.4 договору поруки). Позивач зазначає, що як стало йому відомо з судової справи №760/24300/20, яка перебуває, вже, на розгляді Солом?янського районного суду м. Києва, ТОВ «ФК «Арагон» адресувало до поручителя ТОВ «ФК «Сіті Голд» вимогу вих. № 15/08 від 15.08.2019, зі змісту якої вбачається, що вказана вимога була отримана керівником ТОВ «ФК «Сіті Голд» 30.10.2020. При цьому, зі змісту зазначеної вимоги вбачається, що у ній відсутня інформація, яка має бути доведена поручителю відповідно до п. 4.2 договору поруки, а саме: дані, які підтверджують факт невиконання позичальником перед кредитором зобов?язань та розрахунок заборгованості позичальника перед кредитором. Зі змісту платіжного доручення № 7 від 20.08.2019 на суму 200 000,00 грн. та платіжного доручення № 27 від 20.08.2019 на суму 200 000,00 грн. вбачається, що поручителем ТОВ «ФК «Сіті Голд», було здійснено погашення заборгованості зг. Дог поруки № 03/06-п від 03.06.2019. Пунктом 4.4 договору поруки 03/06-п від 03.06.2019 встановлено, що моментом сплати суми боргу поручителем є дата зарахування коштів на рахунок кредитора. Однак, поручителем ТОВ «ФК «Сіті Голд» не надано документів, що підтверджують зарахування коштів на рахунок ТОВ «ФК «Арагон». Платіжне доручення № 7 та платіжне доручення № 27 датовані 20.08.2019, хоча вимога вих. № 15/08 від 15.08.2019, яка була адресована ТОВ «ФК «Арагон» до поручителя ТОВ «ФК «Сіті Голд», була отримана керівником ТОВ «ФК «Сіті Голд», лише, 30.10.2020. У зв?язку із зазначеним, залишається незрозумілим, яким чином ТОВ «ФК «Сіті Голд» здійснило перерахування на ТОВ «ФК «Арагон» 400 тис, грн., без отримання 30.10.2020 вимоги вих. № 15/08від 15.08.2019.У постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 910/7066/18 та від 02.07.2019 у справі № 910/11247/18 викладені правові позиції, відповідно до яких у поручителя виникає обов?язок погасити заборгованість боржника лише у разі, якщо до нього звернувся кредитор з відповідною вимогою (стаття 555 ЦК України). Отже, підставою для виникнення у поручителя прав та обов?язків є звернення до нього кредитора з вимогою виконати зобов?язання боржника за кредитним договором. Оскільки ТОВ «ФК «Арагон» як кредитор не звертався до ТОВ «ФК «Сіті Голд» до 30.10.2020 як поручителя з вимогою про виконання зобов`язань боржника за кредитним договором на підставі договору поруки № 03/06-п від 03.06.2019, у ТОВ «ФК «Сіті Голд» не виникало 20.08.2019 обов?язку з перерахування коштів ТОВ «ФК «Арагон». Позивач вважає за необхідне зазначити, що перераховані вище обставини, свідчать про наявність в діях ТОВ «ФК «Арагон», ТОВ «ФК Сіті Голд», ТОВ «Траекторія» нетипової ділової практики щодо укладення договору поруки № 03/06-1 від 03.06.2019 та договору поруки № 05/06-5 від 05.06.2019. На це вказують наступні ознаки: - договори поруки укладені після спливу строку кредитування (03.09.2015) за кредитним договором, тобто значно пізніше; - договори поруки укладені після набуття чинності заочного рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі № 760/16622/15-ц про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року в розмірі 61674,35 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року становить еквівалент у розмірі 1411509 грн. 45 коп., тобто, також, значно пізніше; - поручитель ТОВ «ФК «Сіті Голд» здійснив оплату по договору поруки без виникнення обов?язку, як у поручителя, з перерахування коштів на користь ТОВ «ФК «Арагон» - спільні судові справи, у яких позивачем виступає ТОВ «ФК «Арагон» відповідачами ТОВ «ФК «Сіті Голд», ТОВ «Траєкторія» за кредитним договорами, які в свій час були, укладені між фізичними особами та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - поручителі (ТОВ «ФК» «Сіті Голд», ТОВ «Траєкторія») пов?язані через бенефіціарних власників та посадових осіб з ТОВ «ФК «Арагон». Позивач вказав, що аналогічні ознаки щодо ознак фіктивності договорів поруки викладені у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 та у постанові Верховного Суду від 09.02.2021 по справі № 908/1152/18. Таким чином, при укладенні оскаржуваних договорів поруки його сторони не переслідували легітимну мету - забезпечення виконання боржником основного зобов?язання, оскільки укладення поручителями договорів поруки з кредитором без відома боржника і без наявності будь-яких відносин між поручителями та боржником має ознаку фіктивності укладених договорів поруки, з урахуванням того, що оскаржувані договори поруки є безоплатними, тобто не мають очевидної економічної мети (поручителі не беруть плату за свої послуги з боржника відповідно до статті 555 ЦК України). Позивач вказав, що укладення оскаржуваних договорів поруки позбавило його, як позичальника усіх прав, які надані клієнтам банку як споживачам фінансових послуг, та які можуть бути захищені у судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд: - визнати недійсним договір поруки № 03/06- від 03.06.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд». - визнати недійсним договір поруки № 05/06-п5 від 05.06.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кордюковою Ж.І. від 22.05.2023 відкрито загальне позовне провадження в справі. 10.07.2023 у підготовчому засіданні представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті голд» надав відзив на заяву, в якому зазначено, що в договорі поруки № 03/06-п від 03.06.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» визначено основне зобов?язання, за виконання якого поручається відповідач-2, - зобов?язання позичальника за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , а також зазначено, що розмір відповідальності поручителя обмежується сплатою суми у розмірі 400 000,00 гривень. Тобто, договір містить всі умови, передбачені ст. 553 ЦК України для договорів поруки. Твердження позивача про те, що в договорі поруки має вказуватися строк користування кредитом, розмір процентної ставки, суми кредиту не ґрунтуються на положеннях законодавства. Що стосується посилань позивача на обставини отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» вимоги про погашення заборгованості та обставини здійснення платежів за договором поруки, то такі обставини стосуються виконання договору, а тому дослідження цих обставин не впливає на дійсність договору і не стосується предмету спору в даній справі. Відповідач зазначає, що оскільки договір поруки не змінює обсяг та умови основного зобов`язання, його укладання не потребує згоди боржника. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» повністю виконало договір поруки № 03/06- від 03.06.2019, який оспорює позивач, перерахувавши кредитору - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» - 400 000,00 гривень, що підтверджується копіями платіжних доручень № 7 від 20.08.2019 та № 27 від 30.08.2019, які позивач додав до своєї позовної заяви. Таким чином, має місце не несуттєве часткове, а повне виконання договору поруки, що повністю спростовує твердження позивача про те, що договір поруки не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір, який повністю належним чином виконаний сторонами, не може бути визнаний недійсним з підстав його фіктивності. Також відповідач вказує, що позивач не довів, що оспорювані ним договори поруки якимось чином порушують його права та законні інтереси. Договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов?язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов?язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов?язання, забезпеченого порукою. Також зазначено, що в позовній заяві позивач, обґрунтовуючи порушення своїх прав, стверджує, що укладення оскаржуваних договорів поруки позбавило його, як позичальника усіх прав, які надані клієнтам банку як споживачам фінансових послуг, та які можуть бути захищені у судовому порядку Таке твердження позивача не заслуговує на увагу, адже укладання договору поруки жодним чином не змінює обсяг прав та обов?язків боржника за кредитним договором. Крім того, банк взагалі не є стороною оспорюваних договорів поруки, тож незрозуміло, яким чином укладання цих договорів могло позбавити позивача прав, які надані клієнтам банку. Твердження позивача в позовній заяві про те, що ТОВ «ФК «АРАГОН», ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» та ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» завдяки укладеним договорам поруки мають можливість обійти встановлену п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» заборону звернення стягнення на предмет іпотеки, також є безпідставними, адже, по-перше, п. 5-2 Прикінцевих положень був внесений до Закону України «Про іпотеку» 15.03.2022, тобто набагато пізніше моменту укладання договорів поруки від 03.06.2019 та 05.06.2019, і сторони при укладанні договорів ніяк не могли керуватися наміром його «обійти», а по-друге, оспорювані договори поруки жодним чином не дають можливості «обійти» встановлену цим пунктом заборону. Отже, позивачем не доведено, що оспорюваними договорами було порушено його права, а сама позовна заява містить лише особисте переконання позивача про те, що оспорювані договори укладені всупереч вимогам законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. 21.07.2023 до Голосіївського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що заперечення викладені у відзиві ТОВ «СІТІ ГОЛД» є необґрунтованими. Умовами договорами поруки не визначено зміст та розмір основного зобов?язання, зокрема: строк користування кредитом, розмір процентної ставки суми кредиту, що суперечить загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: чч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, оскільки оскаржувані договори поруки не містять істотних умов, що порушує вимоги ст. 638 ЦК України, тобто суперечить вимогам законодавства. При цьому, посилання в договорі поруки на назву кредитного договору без зазначення змісту та розміру основного зобов?язання є недостатнім з огляду на те, що відповідно до п. 2 договору 9 про відступлення прав вимоги від 02.04.2019, який був укладений між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон», права кредитора за основним договором переходять до нового кредитора (ТОВ «Фінансова компанія «Арагон») у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані відповідно до умов основного договору. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» після 09.04.2019 не має право нараховувати відсотки за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03.04.2008. Це означає, що розмір відповідальності, який визначений договором поруки не розповсюджується на нараховані проценти. У зв?язку із зазначеним, наявність змісту та розміру основного зобов?язання, який передбачений договором поруки, свідчить про неможливість визначення на момент укладення договору поруки, дійних зобов`язань по кредитному договору № 63-08-133-С від 03.04.2008, що суперечить правовій природі виникнення та існування видів забезпечення виконання зобов`язань. Зі змісту поданого відповідачем, ТОВ «СІТІ ГОЛД», до суду відзиву на позовну заяву не можливо встановити. які саме зобов`язання були виконані зазначеним підприємством по кредитному договору № 63-08-И/33-С від 03.04.2008. Це означає, що ТОВ «СІТІ ГОЛД» здійснило перерахування коштів ТОВ «ФК Арагон», в сумі 400 тис. гри, на погашення процентів, які були нараховані після 02.04.2019, що є неприпустимим. Отже, ТОВ «СІТІ ГОЛД» уклало договір поруки, який не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки ТОВ «СІТІ ГОЛД» здійснило погашення процентів, які були нараховані після 02.04.2019. З урахуванням викладеного, договір поруки залишається невиконаним, оскільки було виконане зобов?яання щодо погашення процентів, які були нараховані після 02.04.2019 та права по яким не були передані ТОВ «ФК «Арагон» по договору 9 про відступлення прав вимоги від 02.04.2019. Також пояснив, що на думку відповідача, ТОВ «ФК «Сіті Голд» відбулася заміна кредитодавця у договорі, стороною у яких виступав (брав участь) позивач, [PERSON] , з фінансової установи - банку (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та з ТОВ «ФК «Арагон». Однак, судячи зі змісту наявних документів в матеріалах справи, ТОВ «ФК «Сіті Голд» уклало фіктивний договір поруки, який направлений на унеможливлення оскарження позивачем, [PERSON] , договору, стороною яких позивач не був. Через наявність зазначених обставин позивач, [PERSON] , позбавлений як споживач фінансових послуг, можливості захистити свої права іншим способом ніж захист їх у судовому порядку. При цьому, намагання ТОВ «СІТІ ГОЛД» набути прав кредитора за міфічними зобов?язаннями є не що інше як рейдерство, яке направлено на завдання позивачу, [PERSON] , шкоди яка виражається у примушуванні виконання зобов?язань, які не передбачені договором. Такі дії зі сторони ТОВ «СІТІ ГОЛД» є не припустимими в силу змісту ст. 13 Цивільного кодексу України. Відповідач вказав, що відзив, ТОВ «СІТІ ГОЛД» не містить спростування обставин, якими, позивач, [PERSON] обґрунтовував позовні вимоги, а саме: дії ТОВ «ФК «Арагон», ТОВ «ФК Сіті Голд» містять нетипову ділову практику щодо укладення договору поруки № 03/06-п від 03.06.2019, оскільки: договір поруки укладений після спливу строку кредитування (03.09.2015) за кредитним договором, тобто значно пізніше; договір поруки укладений після набуття чинності заочного рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі № 760/16622/15-ц про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року в розмірі 61674,35 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року становить еквівалент у розмірі 1411509 грн. 45 коп., тобто, також, значно пізніше; поручитель ТОВ «ФК «Сіті Голд» здійснив оплату по договору поруки без виникнення обов?язку, як у поручителя, з перерахування коштів на користь ТОВ «ФК «Арагон»; спільні судові справи, у яких позивачем виступає ТОВ «ФК «Арагон» відповідачами ТАВ «ФК «Сіті Голд», за кредитним договорами, які в свій час були, укладені між фізичними особами та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; поручитель, ТОВ «ФК» «Сіті Голд» пов?язаний через бенефіціарних власників посадових осіб з ТОВ «ФК «Арагон». Враховуючи позивач вважає, що подана позовна заява підлягає задоволенню. 21.11.2023 до Голосіївського районного суду м. Києва від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення розгляд справи без участі предстаника ТОВ «Фінансова компанія «Арагон». 12.07.2024 до Голосіївського районного суду м. Києва від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» надійшли додаткові письмові пояснення де значено, що на виконання наказу Міністерства юстиції України №3147/5 від 01.09.2023 в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були виключені незаконні записи щодо зміни учасника, директора ТОВ «ФК «АРАГОН» та поновлено відомості про дійсного учасника та директора ТОВ «ФК «АРАГОН» - Решетуна М.В. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 19.12.2023 по справі №910/11801/23 витребувано з чужого незаконного володіння у [PERSON] на користь [PERSON] 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Динекс», вартість якої становить 6000000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення введення в оману суду іншими особами, просить суд не приймати до уваги подану заяву про визнання позову та відмовити у задоволенні позову позивачу в повному обсязі. Ухвалою до Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2024 передано матеріали справи №752/9328/23 за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті голд» просив відмовити у задоволенні позову. У судове засіданні представники Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАЄКТОРІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом встановлено, що 03.04.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 63-08-И/33-С, відповідно до умов якого, надано грошові кошти в розмірі 80 000,00 дол. США, зі сплатою за користування кредитними ресурсами процентів у розмірі 8 (вісім) відсотків річних строком до 31.03.2028. 03.04.2008 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем, був укладений, в якості забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 686. Згідно з п. 1 іпотечного договору предметом іпотеки є 1-кімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею- 17,3 кв. м. 03.04.2008 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , в якості забезпечення виконання зобов?язань по кредитному договору, був укладений договір поруки №б3- 08-П/33-С. Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобов?язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов?язань за кредитним договором. Заочним рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у справі № 760/16622/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», який був поданий 03.09.2015 до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03 квітня 2008 року в розмірі 61674,35 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року становить еквівалент у розмірі 1411509 грн. 45 коп. В іншій частині позову - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2017 постановлено рішення у справі № 760/16622/15-ц, яким заочне рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в частині визначення гривневого еквіваленту згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 жовтня 2015 року змінено, зменшено розмір з 1 411 509 грн. 45 коп. до 1 409 875 грн. 64 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 11.03.2019 по результату проведення аукціону щодо продажу лоту № F07GL40804, до складу якого входив кредитний портфель, що складався з прав вимоги за 29 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою. До складу проданого кредитного портфелю входив також кредитний договір, який був укладений з [PERSON] . Продаж лоту відбувся за ціною 8 501 267,00 грн., що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-02-05-000005-b від 11.03.2019. Згідно з паспорту активу 1 та паспорту активу 2, розміщених на веб сайті за адресою http://torgi.fg.gov.ua/catalog/krediti/at -bank -f-nansi ta kredit/194420/index.php?lang=ua до складу кредитного портфелю входили права вимоги по кредитними договорами на суму 172 215 519,00 грн. з яких права вимоги по кредитному договору позивача, [PERSON] , складала заборгованість по кредитному договору в сумі 2 205 442,77 грн. 02.04.2019 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» був укладений договір 9 про відступлення прав вимоги. 02.04.2019 між відповідачем 1, АТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 253, за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 686. Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки сторони погодили, що за своєю природою даний договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги за договором іпотеки, зазначеному у додатку 1 до даного Договору, Новому Іпотекодержателю (відступлення права вимоги). 03.06.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та «Фінансова компанія «Сіті голд» був укладений договір поруки №03/06-п. Згідно даного договору поручитель зобов?язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх - зобов?язань, що виникли за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03.04.2008 (п. 1.1 договору поруки 1). Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов?язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. (п. 2.1. договору поруки 1). 05.06.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ТОВ «Траєкторія» був укладений договір поруки №05/06-п5. Згідно даного договору поручитель зобов?язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов?язань, що виникли за кредитним договором № 63-08-И/33-С від 03.04.2008 (п. 1.1 договору поруки 2). Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов?язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. (п. 2.1. договору поруки 2). 20.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» був укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 774, за іпотечним договором, посвідченим Степаненко Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.2008 за реєстровим № 686. Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав вимоги Первісний іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права за іпотечним договором, посвідченим Степаненко Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.2008 за реєстровим № 686, що укладений в забезпечення виконання зобов?язань [PERSON] за кредитним договором № 63-08-1/33-С від 03.04,2008 відповідно, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього, права за яким передані (відступлені) Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим Журавльовою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.04.2019 та зареєстрований в реєстрі за № 253. Встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» повністю виконало договір поруки №03/06-ц від 03.06.2019, перерахувавши кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» - 400000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №7 від 20.08.2019 та №27 від 30.08.2019. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що умовами перерахованих вище договорів поруки не визначено зміст та розмір основного зобов?язання, зокрема: строк користування кредитом, розмір процентної ставки, суми кредиту, що суперечить загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: чч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, оскільки оскаржувані договори поруки не містять істотних умов, що порушує вимоги ст. 638 ЦК України, тобто суперечить вимогам законодавства. Крім того, зазначає про фіктивність вказаних договорів поруки та позбавлення позивача, як позичальника усіх прав, які надані клієнтам банку як споживачам фінансових послуг. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частиною 3 ст. 215 ЦК передбачено, що коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК. Виходячи із формулювання ст. 553 ЦК, договір поруки - двосторонній правочин, для укладення якого достатнім є волевиявлення кредитора і поручителя. Чинним законодавством України також не встановлений обов`язок поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов`язань перед кредитором. Згідно зі ст. 626 ЦК порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у Постанові від 20 лютого 2012 року у справі №6-51цс11. У Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2019 у справі № 904/4567/18, зазначено, що договір поруки безпосередньо на права та обов`язки боржника не впливає, його зобов`язання в цьому випадку не встановлюються, не припиняються та не змінюються (не доповнюються та не збільшуються). Разом із тим це не означає, що за позовом боржника такий договір не може бути визнано недійсним, якщо буде доведено, що він порушує його права чи законні інтереси чи буде доведено зловмисну домовленість кредитора з поручителем діяти на шкоду боржникові. У Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20 також вказано на те, що договір поруки є двосторонньою угодою, яка укладається між кредитором і поручителем. Боржник не виступає стороною в даній угоді, однак він є учасником у зобов`язанні, яке забезпечене порукою. Для кредитора чи поручителя при укладанні договору поруки положеннями законодавства не передбачено зобов`язання отримувати дозвіл боржника на укладення такої угоди та це не випливає з правової суті відносин договору поруки. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16, у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав. З наведених обставин справи вбачається, що позивачем оскаржується укладені між відповідачами договори поруки з підстав, що дані договори поруки позбавили його, як позичальника усіх права, які надані клієнтам банку як споживача фінансових послуг, є фіктивними та в діях позивачі наявна нетипова ділова практика щодо укладання договорів поруки. Разом з тим, з огляду на вищевикладене очевидним є висновок, що укладення договору поруки без дозволу та відома боржника не суперечить нормам ЦК України, а отже вказана обставина, сама по собі, не може бути підставою для визнання недійсним договору поруки. При цьому суд також враховує, що підстава недійсності правочину має існувати в момент вчинення правочину. Вказаний висновок суду ґрунтується на усталеній судовій практиці та, зокрема на правовому висновку викладеному у Постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі № 522/25151/14-ц. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України є визнання правочину недійсним. Однак, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У силу ч.ч.1-3, ч.5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Виділяються наступні критерії визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно). Виходячи з наведених норм при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. При цьому, саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються укладанням спірних договорів, а тому потребують захисту. Разом з тим, позивачем не підтверджено належними доказами порушення його прав та інтересів укладанням оспорюваного договору поруки, не доведено в ході розгляду справи, що зміст спірного правочину суперечить чинному законодавству або сторонами спірного правочину під час його укладення не додержано вимог встановлених чинним законодавством. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір поруки не змінює зміст зобов`язального правовідношення згідно договору про надання фінансового кредиту №63-08-И/33-С, не змінює розміру заборгованості позичальника за кредитним договором, не породжує у боржника нових прав та обов`язків. Крім того, посилання позивача на недійсність оспорюваного правочину у зв`язку з його фіктивністю спростовуються наступним. Згідно зі ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, укладений з метою приховати інший правочин, що тягне недійсність як фіктивного, так і прихованого правочину, але така фіктивність повинна бути доведена стороною, яка на неї посилається, відповідно до ст. 81 ЦПК України та ст. 626 ЦК України, де договір визначається як угода, спрямована на реальне настання правових наслідків. Позивач не надав жодних доказів свідомого наміру сторін не виконувати зобов`язання чи приховувати справжні наміри (наприклад, відсутність платежів, свідчення про змову чи встановлення факту ухилення від сплати податкових платежів). Твердження про фіктивність договору не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а вимагають конкретних доказів невідповідності волі та волевиявлення сторін, чого в цій справі недоведено. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed