Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідачки в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 06.08.2024-100002325 від 06.08.2024 у розмірі 15733,44 гривень. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 06.08.2024 укладено Кредитний договір (оферти) №06.08.2024-100002325 відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 11000 гривень строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15733,44 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7124 грн, процентів у розмірі 3989,44 грн та неустойки у розмірі 4620 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилася, не повідомила про причини неявки, відзиву на позов не надала. Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 06.08.2024 уклали кредитний договір (оферти) № 06.08.2024-100002325, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 11000 гривень строком на 140 днів. Згідно пунктом 3.1 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08ХХ-ХХХХ-9908. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи ВаnkID Національного банку. Пропозицію, заявку, та паспорт споживчого кредиту підписано одноразовими ідентифікаторами Е961, А961, які було надіслано на телефон [NUMBER] . Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» від 21.04.2025 про перерахунок коштів, 06.08.2025 17:45 оплачено 11000 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 473760780, призначення платежу - видача за договором кредиту № 06.08.2024-100002325. Як видно із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 06.08.2024-100002325 від 06.08.2024 заборгованість за кредитним договором становить 15733,44 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7124 грн, процентів у розмірі 3989,44 грн та неустойки у розмірі 4620 грн. Згідно із частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей\~3,\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга\~статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої\~статті 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 06.08.2024 в електронній формі уклали кредитний договір (оферти) № 06.08.2024-100002325 відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 11000 гривень строком на 140 днів. [PERSON] 06.08.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 11000 грн, що підтверджується інформацією про перерахунок коштів. Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 4620 грн суд зазначає, що\~пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою\~статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по цей час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 4620 грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Разом із тим, згідно із нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої\~статті 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Як стверджує позивач у позові, відповідачкою проведена часткова сплата по кредитному договору на суму: за період з 19.08.2024 по 28.10.2024 на загальну суму 14900,42 грн та вже дана сплата врахована у позовних вимогах. Отже, сума боргу відповідачки буде становити 11113,44 грн. Оскільки відповідачкою не спростовано такий розмір заборгованості, позов в цій частині підлягає до задоволення. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, а саме в розмірі 11113,44 грн із 15733,44 грн, що становить 70,64 %, в силу\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачки в користь позивача слід стягнути 1711,08 грн (70,64 % від 2422,40 грн) судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial