Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Стрункова І.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить виключити відомості про позивача, як батька дитини з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис 11407, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, дата складання: 08.11.2014р., номер свідоцтва: [NUMBER] , дата видачі: 08.11.2014р.; Виключити відомості про позивача як батька дитини з актового запису про народження дитини [PERSON] [INFO] , номер запису: 314, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), дата складання: 15.01.2020, номер свідоцтва: [NUMBER] , дата видачі: 15.01.2020 р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2008 року [PERSON] уклав шлюб зі [PERSON] . Від попереднього шлюбу у відповідачки було на той момент двоє дітей: 2003 року народження та 2006 року народження. [INFO] народився спільний син [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Приблизно через п`ять років спільного життя, через сімейні непорозуміння сторони почали проживати окремо. 19.06.2015 року позивач подав позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачкою. Судове рішення вступило в законну силу 01.07.2015 року, яким шлюб було розірвано. Також позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, [PERSON] . Рішенням суду визначене місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] . Рішення набрало законної сили 05.01.2016 року. У вересні 2024 року при встановлені застосунку «ДІЯ» позивач дізнався, що він зазначений батьком ще двох дітей, а саме: - [PERSON] , [INFO] , Номер запису: 314 ,Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дата складання: 15.01.2020, номер свідоцтва: [NUMBER] , дата видачі: 15.01.2020 р.; - [PERSON] , [INFO] , актовий запис 11407, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції дата складання: 08.11.2014 р., номер свідоцтва: [NUMBER] , дата видачі: 08.11.2014 року; Вказує, що він не може бути біологічним батьком цих дітей, оскільки з червня 2013 року не перебував з відповідачкою у будь-яких стосунках, а з 01.07.2015 року взагалі шлюб було розірвано за рішенням суду. Також зазначає, що згоду на запис позивача батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] [INFO] , позивач не надавав, заяви до органів реєстрації актів цивільного стану про державну реєстрацію народження дитини особисто не подавав, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 35). Ухвалою суду від 22 січня 2025 року витребувано докази від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 49-50). Ухвалою суду від 10 березня 2025 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено до виконання експертизи (а.с. 103-105). Ухвалою суду від 27 травня 2025 року провадження по справі № 517/1/25 відновлено з метою подальшого розгляду справи (а.с. 150). Ухвалою суду від 11 червня 2025 року підготовче провадження по справі № 517/1/25 закінчено та призначено вказану справу до розгляду по суті (а.с. 161). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 151). Представники позивача, адвокат Стрункова І.О. та адвокат Чумаченко Д.О. у судове засідання не з`явилися, до матеріалів справи додали заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі (а.с. 153-154, 157). Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, натомість належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив не подавала, причини поважності неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією суду про виклик в судове засідання, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 52, 65, 98, 162). Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 159). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, якщо адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст.128 ЦПК України\~суд повідомляє\~учасників справи\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання чи\~вчинення відповідної\~процесуальної дії,\~якщо їх\~явка є\~не обов`язковою.\~Судові повідомлення\~здійснюються судовими\~повістками-повідомленнями. Судова повістка,\~а у\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~-\~разом з\~копіями відповідних\~документів,\~надсилається до\~електронного кабінету\~відповідного учасника\~справи,\~а в\~разі його\~відсутності -\~разом із\~розпискою рекомендованим\~листом з\~повідомленням про\~вручення або\~кур`єром за\~адресою,\~зазначеною стороною\~чи іншим\~учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 09.01.2025 року, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 09.01.2025 року відповідачем подано не було. Поряд з цим, частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Крім того, відповідно до вимог ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Згідно відповіді Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 08.01.2025 року № 02-20/27, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача та його представників, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.05.2008 року [PERSON] уклав шлюб зі [PERSON] , який заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2015 року було розірвано (а.с. 8). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 жовтня 2008 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.12.2015 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 05 січня 2016 року (а.с. 8). Згідно актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). У відповідності до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Як зазначив позивач у своєму позові, у вересні 2024\~року при\~встановлені застосунку\~«ДІЯ» позивач\~дізнався,\~що він\~зазначений батьком\~ще двох\~дітей,\~а саме:[PERSON] та [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0049359347 від 11.02.2025 року витребуваного судом за клопотанням представника позивача вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 69-70). У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0049558744 від 19.02.2025 року витребуваного судом за клопотанням представника позивача вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 84-85). Висновком молекулярно-генетичної експертизи для подання до суду від 19.05.2025 року № 47727, проведеного медико-генетичним центром «Мама Папа» на підставі ухвали суду про призначення експертизи встановлено, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 0%; Ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 0% (а.с. 127-149). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно до\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини справи, відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до\~ст. 125 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. У відповідності до\~ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно зі\~ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126,\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж\~Постанови\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до\~ст. 136 СК\~оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Відповідно до пункту 8 вказаної Постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19), зазначено, що: «за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати». Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Калачева проти російської федерації (від 07.05.2009) зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 676/1200/20 та встановив, що у\~\~разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. ВС наголосив, що передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема проведення відповідної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 Закону\~\~України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 7 травня 2009 року). Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком [PERSON] , та дітьми [PERSON] та [PERSON] , доведений належними та допустимими доказами. Крім цього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved