Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.10.2020 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №186. Заявлені вимоги про розірвання шлюбу позивач обґрунтовує тим, що з червня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, стосунків протягом цього часу не підтримують, ведуть окремо домашнє господарство, проживають окремо. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надано суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.10.2020 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №186, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2020 року. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що у подружжя сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені з червня 2021 року, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно із частиною восьмою статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що у позовній заяві представник позивача адвокат Галушка С.С. заявив про необхідність розподілу витрат на професійну правничу допомогу та вказав, що у зв`язку з розглядом позовної заяви позивач очікує понести витрати на загальну суму 5000грн. В постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19). На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги суду не надано договір про надання правничої допомоги, акти прийняття наданих послуг, квитанції до платіжних інструкцій з призначенням платежу за послуги правничого характеру, а лише подано попередній розрахунок судових витрат в позовній заяві, що вочевидь є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

Outcome: approved