Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №14486-02/2024 від 09.02.2024 року в розмірі 14\~200,00 грн. та за договором позики №2646224 від 26.05.2024 року в розмірі 20\~815,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14486-02/2024 від 09.02.2024 року, а 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору факторингу №19092024 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14\~200,00 грн. Також, як убачається із позову, 26.05.2024\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір позики\~№2646224.\~Далі 14.06.2021\~між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено договір\~факторингу №\~14/06/21\~у відповідності\~до умов,\~якого ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №35 від 28.10.2024 року до договору факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021\~року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20\~815,00 грн. У порушення умов договорів відповідач зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість на загальну суму 35\~015,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 25.04.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ\~«Аванс Кредит»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№14486-02/2024\~від 09.02.2024\~року (а.с. 7-9). Згідно з п.п. 1.1. п.1 кредитного договору, Товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 7\~100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором. У відповідності з п.п. 1.2. п. 1 кредитного договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 09.02.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 07.06.2024. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування (п. 1.4.1). Зі змісту пункту 7.1 договору слідує, що він вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.2 цього договору (а.с. 9). 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14\~200,00 грн., з яких: 7\~100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7\~100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 12-14, 16). З матеріалів справи також слідує, що 26.05.2024\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір позики\~№2646224, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) у сумі 12 000,00 грн., строком на 29 днів, зі сплатою 0,825 % на день (а.с. 22-24). Договір позики №2646224 від 26.05.2024 року підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (п. 29 договору). Отже, належними та допустимими доказами доведено, що договір позики №2646224 від 26.05.2024 укладений та на його виконання відповідач отримав позику в сумі 12\~000,00 грн. Докази протилежного матеріали справи не містять. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до витягу з реєстру боржників №35 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики №2646224 в сумі 20\~815,00 грн., з яких 11 944,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2\~871,00 грн. - заборгованість за відсотками, 6\~000,00 грн. заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою (а.с. 26-28, 33). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору наведені у статті 639 ЦК України, згідно з якою, зокрема, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, котрий накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження належними і допустимими доказами фактів укладення вищевказаних договорів відповідачем, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вищевказаними договорами на підставі договорів факторингу. За приписами статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору. Згадані у позові договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що, що [PERSON] не виконав в повному обсязі передбачених кредитними договорами обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитами, що у свою чергу відповідно до закону та умов договорів порушило права нового кредитора, яким є ТОВ «ФК «ЄАПБ». За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №14486-02/2024 від 09.02.2024 року в розмірі 14\~200,00 грн., за договором позики №2646224 від 26.05.2024 року в розмірі 20\~815,00 грн., в межах заявлених вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3\~028,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. З огляду на викладене та

Outcome: approved