Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Волинь-Паливо» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що з 07.11.2023 року він працював на посаді молодшого оператора заправних станцій АЗС №25 як працівник з повною зайнятістю. 31.12.2024 року він розірвав трудовий договір на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. Станом на 31.12.2024 року відповідач не виплатив йому заробітну плату за листопад 2024 року та грудень 2024 року. В день звільнення роботодавець: не видав йому копію наказу про звільнення, не видав письмового повідомлення про нараховані/виплачені суми при звільненні; не провів з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 КЗпП України. На його вимогу лише вніс запис про звільнення до трудової книжки. ТОВ «Волинь-Паливо» як юридична особа не ліквідоване, в стані припинення не перебуває. Посилається на ст.ст.43, 47, 94, 115, 116,117 КЗпП України, правові позиці ВС та практику ЄС. У зв`язку з несвоєчасним розрахунком із звільненим працівником, відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На запит адвоката відповідач не надав довідки про його заробітну плату, розмір заборгованості та розмір середнього заробітку. Адвокатом отримано від Головного управління ДПС у Волинській області інформацію про його доходи. Орієнтований розмір судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу становлять 5000 грн. Просить стягнути з ТОВ «Волинь-Паливо» на його користь заборгованість по заробітній платі з листопада по грудень 2024 року в розмірі 26333 грн. 98 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу без його участі, позов підтримує. Представник відповідача ТОВ «Волинь-Паливо» в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав особовий рахунок працівника [PERSON] , згідно якого заборгованість по заробітній платі за період листопад, грудень 2024 року становить 26333 грн. 98 коп., розмір середньої заробітної плати становить 431 грн. 70 коп. Суд ухвалив слухати справу заочно. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до ТОВ «Волинь-Паливо» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Судом встановлено, позивач за період з 07.11.2023 року працював у ТОВ «Волинь-Паливо» молодшим оператором заправних станцій АЗС №25, звідки звільнений 31.12.2024 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпроП України, що підтверджується записами у трудовій книжці, особовим рахунком працівника. Згідно особового рахунку працівника ТОВ «Волинь-Паливо» та відповіді Головного управління ДПС у Волинській області, за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 26333 грн. 98 коп., яка не виплачена, заборгованість по заробітній платі складає 26333 грн. 98 коп. без врахування податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно особового рахунку працівника ТОВ «Волинь-Паливо» розмір середньої заробітної плати становить 431 грн. 70 коп. з урахуванням податків та зборів. Відповідно до 115 КЗпроП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпроП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпроП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. \~ \~ \~ \~Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.06.2015 року. \~ \~ \~ \~Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку\~(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі №6-15цс13). \~ \~ \~ \~В зв`язку з чим, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, враховуючи законодавче обмеження періоду стягнення середнього заробітку не більше як за шість місяців за період з 01.01.2025 року (наступний день після звільнення) по 16.06.2025 року. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягає не календарні дні, а робочі дні. В зв`язку з чим за період з 01.01.2025 року по 16.06.2025 року кількість робочих днів складає 124 дня (січень 2025 року - 23 дні, лютий 2025 року - 20 днів, березень 2025\~року-21\~день,\~квітень 2025\~року \~22\~дні,\~травень 2025\~року -\~22\~дні,\~червень \~2025\~року \~16\~днів)\~х 612\~грн.\~42\~коп. (середньоденна заробітна плата позивача, з розрахунку 13958 грн. 92 коп. (21 день у листопаді 2024 року) + 12375 грн. 06 коп. ( 22 дня у грудня 2024 року)= 26333 грн. 98 коп. / 43 ), таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, складає 75940 грн. 08 коп., з розрахунку: 612 грн. 42 коп. х 124 днів, без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючі висновок Верховного Суду України у постанові по справі №6-259цс17 від 13.03.2017 року щодо можливості судом зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки розрахунку суд вважає необхідним присудити до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку в межах суми заборгованості по заробітної платі в розмірі 26333 грн. 98 коп. Суд вважає визначений розмір середнього заробітку в сумі 26333 грн. 98 коп., є співрозмірним та пропорційним розміром компенсаційних витрат позивача, яких він зазнав, внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку відповідача, враховуючі розмір простроченої заборгованості відповідача позивачу при звільненні на день звільнення 26333 грн. 98 грн., період затримки розрахунку 5 місяців, відсутність підтвердження відповідачем поважних та обгрунтованих підстав для вказаної затримки розрахунку. Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв`язку задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач звільнений законодавством в розмірі 3028 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності, в сумі 5000 грн., які належним чином документально підтверджені договором про надання професійної правничої допомоги від 10.03.2025 року, рахунком та калькуляцією, актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.03.2025 року.

Outcome: approved