Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Згідно з наказом № 150к від 09 жовтня 1979 року позивача [PERSON] з 09 жовтня 1979 року було прийнято на роботу до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] . Наказом Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» № 29 від 01 липня 2024 року [PERSON] звільнено з посади головного геофізика партії обробки та інтерпретації геофізичних матеріалів за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України. Згідно з довідкою Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» № 189 від 15 липня 2024 року, підписаної начальником Придніпровської ГРЕ, [PERSON] дійсно працював в Придніпровській ГРЕ на посаді головного геофізика ПОІГМ та заборгованість Придніпровської ГРЕ із заробітної плати перед ним станом на 02 липня 2024 року становить 205 804,39 грн. У зв`язку з невиплатою заробітної плати під час звільнення [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДГП «Укргеофізика» про стягнення заробітної плати. Відповідачем Державним геофізичним підприємством «Укргеофізика» під час розгляду цієї справи позивачу [PERSON] було сплачено заборгованість із заробітної плати у загальному розмірі 32 452,08 грн. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2024 р. по справі № 183/8110/24 стягнуто з Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в розмірі 173 352 грн. 31 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.03.2025 р. по справі № 183/8110/24 рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2024 р. залишено без змін. Приписами ч.1 ст.47 КЗпП України встановлено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Приписами ст.116 КЗпП України встановлено, що При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що остаточний розрахунок із позивачем по виплаті заборгованості по заробітної платі при звільненні в сумі 173 352 грн. 31 коп. був здійснений Державним геофізичним підприємством «Укргеофізика» 31 березня 2025 р. після набрання законної сили судовим рішенням по справі № 183/8110/24, що підтверджується квитанцією №295. Відтак, судом встановлено, що затримка виплати позивачу заробітної плати при звільнені тривала 7 місяців і 30 днів, тобто відповідач не виконав свій обов`язок за ч.1 ст.47 КЗпП, у строк, зазначений в статті 116 цього Кодексу. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає застосуванню формула, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. З довідки ДГП «Укргеофізика» 01.04.2025 випливає, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] за два місяці, які передували його звільненню, тобто за період травень-червень 2024 становила 19\~365,97 грн. Судом встановлено, що за період з 01.05.2024 по 01.07.2024 кількість робочих днів склала 44 робочі дні, а відтак середньоденна заробітна плата [PERSON] у вказаний період складала 880,21 грн, яка розрахована судом за формулою 38\~731,95 (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні)/44 (відпрацьовані робочі дні). При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, судом визначено кількість робочих днів з 01.07.2024 по 01.01.2025 (шість місяців відповідно до ст.117 КЗпП), що складає 133 робочих дні. (https://services.dtkt.ua/calculators/workdays#calculator-result) При цьому суд, перевіривши розрахунок позивача, встановив, що розраховуючи ціну позову позивач помилився у арифметичних розрахунках, а саме розрахував середній заробіток виходячи з середньомісячної заробітної плати, а не середньоденної заробітної плати, а тому суд, приходить до висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 117\~067,93 грн. (880,21 грн х 133 дні), яка і підлягають стягненню з відповідача. Фактично вимоги позивача зводяться до стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати за період з 01.07.2024 по 31.05.2025, тому суд і вирішив це питання у відповідності до вимог закону, що не є виходом за межі заявлених вимог. Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що ДГП «Укргеофізика» є неналежним відповідачем у справі суд доходить висновку, що вони не заслуговують на увагу, оскільки\~ст. 2 ЦК України\~визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Приписами ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно з п. 1.6 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного підприємства «Укргеофізика», Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «Укргеофізика» не є юридичною особою, представляє інтереси Державного підприємства «Укргеофізика» і здійснює його функції або їх частину, що пов`язана з діяльністю Експедиції, та наділена самостійно при здійсненні фінансово-господарської діяльності в межах, визначених цим Положенням, рішенням керівника Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», довіреністю, виданої Підприємством начальнику Експедиції. П. 1.9 зазначеного Положення визначено, що експедиція має окремий баланс, який входить складовою частиною в єдиний баланс Підприємства. Експедиція має право відкривати від імені та в інтересах Підприємства поточні рахунки в установах банків. Експедиція також має печатку із своїм найменуванням. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика». Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Оскільки Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «Укргеофізика», в силу ст. 95 ЦК України є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» та не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 червня 2021року у справі № 760/32455/19. Отже, саме з відповідача ДГП «Укргеофізика» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved