Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначила, що відносно неї було відкрито виконавче провадження № 66625561, на підставі виконавчого напису № 7763, вчиненого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про існування якого їй стало відомо в березні 2025 року. Відповідно до\~ змісту\~Виконавчого напису,\~звернення стягнення\~грошових коштів\~проводиться з\~ [PERSON] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] \~(далі\~ Позивач)\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Альфа-Банк» (далі\~ Відповідач)\~ за\~кредитним договором №\~614575320\~ від\~06.10.2016\~року,\~укладеним між\~ Позивачем\~та Акціонерним товариством «Альфа-Банк»\~ідентифікаційний код\~юридичної особи\~23494714\~(далі\~ Кредитний\~договір),\~у загальному розмірі 22518,98 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7665,29 грн; прострочена заборгованості за комісією та процентами у розмірі 0,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту у розмірі 14119,00 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами у розмірі 84,69 грн. Позивача жодним чином не було повідомлення про зміну Первісного кредитора, а відтак інформацією про таку заміну Позивач не володів. Позивач беззаперечно переконаний, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог чинного законодавства під час його вчинення, зокрема: виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально; відповідач не надав нотаріусу доказів безспірності заборгованості за договором кредиту. Крім того, позивач не отримувала жодних вимог про усунення порушень за кредитним договором, повідомлень про правонаступництво, так само як і копій таких договорів. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед Кредитором, адже - не надано доказів того, що на час вчинення виконавчих написів, сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом, жодних доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі, позивачем не надано, та позивачем взагалі не доведено, чим саме порушуються його права вчиненням виконавчого напису для погашення заборгованості за Кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу. Відповідач також зазначив про порушення позивачем строку позовної давності, а також заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., у зв`язку з не співмірністю таких витрат із складністю справи. Відповідь на відзив залишена без розгляду згідно ухвали суду від 19.06.2025. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник просив проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідачем було подано відзив на позов. Строк для подачі письмових пояснень сплив. Письмові заперечення відповідача не можуть бути подані, враховуючи залишення без розгляду судом відповіді на відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, з якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, було винесено Виконавчий напис № 7763, відповідно до\~ змісту\~якого\~звернення стягнення\~грошових коштів\~проводиться\~ з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] (далі Позивач) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі Відповідач) за кредитним договором № 614575320 від 06.10.2016 року,\~укладеним між\~ Позивачем\~та Акціонерним товариством «Альфа-Банк»\~ідентифікаційний код\~юридичної особи\~23494714\~(далі\~ Кредитний\~договір),\~у загальному розмірі 22518,98 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7665,29 грн; прострочена заборгованості за комісією та процентами у розмірі 0,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту у розмірі 14119,00 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами у розмірі 84,69 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 650 грн. 26.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрито виконавче провадження № 66625561. З наявного в матеріалах справи договору № 614575320 від 06.10.2016 року вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 07.06.2021, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 07.06.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. З наявного в матеріалах справи договору № 614575320 від 06.10.2016 року вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи відповідача про пропуск позовної давності, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позов був поданий засобами поштового зв`язку 07.05.2025. 26.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрито виконавче провадження № 66625561. Вказана постанова була надана позивачем, тобто з цього моменту позивач дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав. Цивільним кодексом України визначено трирічний строк для захисту прав у спірних правовідносинах. Проте відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Укрїни, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, на даний час позовна давність за спірними правовідносинами не сплила. Представником позивача також було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи було надано: довідку-квитанцію про сплату 4000 грн від 12.03.2025; Договір про надання професійної (правничої) правової допомоги від 12.03.2025, ордер. Представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що такі витрати є не співмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг. Як вбачається з довідки квитанції від 12.03.2025 об`єм та вартість наданих послуг складає: попереднє вивчення письмових матеріалів та усна консультація, підготовка та подання адвокатських запитів відповідачу та третім особам, підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса (бригада В.О.) таким, що не підлягає виконанню, представлення прав та інтересів Клієнта у Близнюківському районному суді Харківської області. Вартість послуг складає 4 000,00 грн. Проте, суд зазначає, що в судове засідання представник позивача не з`явився, просивши проводити розгляд справи без їх участі. Тобто така послуга, як представлення прав та інтересів Клієнта у Близнюківському районному суді Харківської області була надана не повному обсязі, у зв`язку з чим доводи представника відповідача про не співмірність витрат із наданим обсягом послуг заслуговують на увагу. Отже, суд дійшов висновку, що за заявою представника відповідача, слід зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 грн. Зважаючи на вищенаведене, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100%).

Outcome: approved