Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 25.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3564109, за умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 2100 грн. строком на 20 днів. 26.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77731524 відповідно до якого, відповідач отримав кредит в сумі 12000 грн. строком на 24 дні. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит Капітал» укладено договір № 26-01/2022-83, за умовами якого відбулось відступлення прав вимог та ТОВ «Кредит Капітал» набуло право вимог до боржників, у тому числі за договором № 3564109. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та ТОВ «Коллект Центр» набув право вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором № 3564109. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022 та до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». 10.01.2023 було укладено договір факторингу № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором № 77731524. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та заборгованість [PERSON] за договором № 3564109 від 25.10.2021 становить 11961,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2100 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 9714,60 грн. та заборгованість за комісіями - 147 грн. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 77731524 становить 35406,74 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 11386,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 24018,47 грн. нараховані 3% річних - 1,87 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати у справі. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позові та просить його задовольнити. У судове засідання, призначене на 11.06.2025 відповідач не з`явився. Відповідачем подано відзив на позов в якому він зазначає, що є військовослужбовцем, а тому на нього поширюється Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначив, що позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції, пеню та відсотки за користування кредитними коштами, що в свою чергу суперечить вимогам п. 15 ст. 14 Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказує, що позивачем не доведено, що між сторонами були укладені кредитні договори, як і не доведено факту наявності заборгованості у зазначений в позовній заяві сумі. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 25.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3564109. 26.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77731524. Кредитні договори № 3564109 та № 77731524 були укладені в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також судом встановлено, що 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, за умовами якого відбулось відступлення прав вимог та ТОВ «Кредит Капітал» набуло право вимог до боржників, у тому числі за договором № 3564109. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до [PERSON] за договором № 3564109. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022 та до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором № 77731524. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17, провадження № 61-12551св20). До позовної заяви представником позивача долучено договори факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі. Тобто, факт укладення договорів факторингу позивачем підтверджено належними та допустими доказами. Отже, до позивача, відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3564109 та договіром позики № 77731524, що підтверджується витягом з Реєстру боржників. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо укладеного договору про споживчий кредит № 3564109 від 25 жовтня 2021 року. Відповідно до п.1.2 договору про споживчий кредит № 3564109, сума кредиту становить 2100 грн. Кредит надається строком на 20 днів з 25.10.2021 (строк кредитування) (п.1.3). Згідно п.1.4 доловору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.11.2021. Комісія за надання кредиту: 147 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. (п.1.6 договору). Проценти за користування кредитом: 369,60 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п.1.7 договору). Відповідно до п.1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п.1.7). Позивач зазначає, що [PERSON] свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3564109 не виконав та заборгованість відповідача становить 11961,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2100 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 9714,60 грн. та заборгованість за комісією - 147 грн. Оскільки [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором № 3564109, а тому вимоги позивача, як нового кредитора, про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту в сумі 2100 грн., комісії в сумі 147 грн. (п.1.4 договору) є підставними та підлягають задоволенню. З матерівалів справи слідує, що 25.10.2021 ТОВ «Мілоан» надало Волянському кредит строком на 20 днів, строк повернення суми кредиту та відсотків - 14.11.2021. З 26.10.2021 відповідачу були нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до п.1.7 договору, в розмірі 0,88% за кожен день, тобто 18,48 грн. Тобто, [PERSON] були нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 369,60 грн. (18,48 грн. х 20 днів = 369,60 грн.) Відповідно до п.2.3.1.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгацїї) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Оскільки до 14.11.2021 боржник не сплачував кошти, починаючи з 15.11.2021, кредит був пролонгований, що узгоджується з п.п.2.3.1.1.2 договору, та [PERSON] нараховувались відсотки за ставкою 5% за кожен день строку користування кредитом в сумі 105 грн., за 60 днів відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 6300 грн. Отже підлягають до стягненню відсотки за користування кредитою з наступного обрахунку: 369,60 грн. за 20 днів з відсотковою ставкою 0,88% в день + 6300 грн. з відсотковою ставкою 5% в день за 60 днів (пролонгований строк кредитування) = 6669,60. Таком чином, з відповідача підлягає стягненню 2100 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6669,60 грн. відсотків за користування кредитом та 147 грн. комісії, а всього - 8916,60 грн. Щодо укладеного договору позики № 77731524 від 26 вересня 2021 року. Відповідно до п. 2.1 договору про надання позики, сума кредиту становить 12000. Строк позики: 24 дні (п. 2.2 договору). Відповідно до п. 2.3 договору, знижена процентна ставка становить 0,796%, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Позивачем надано розрахунок заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 77731524, яка становить 35406,74 грн. та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 11386,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 24018,47 грн., нараховані 3% річних - 1,87 грн. Згідно умов договору позики (2.3 договору), знижена процентна ставка становить 0,796% на день, строк кредитування до 20.10.2021 (24 дні). Тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за відсотками в сумі 2292,48 грн (24 днів х 95,52 грн.). Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами у сумі 24018,47 грн. З таким розрахунком суд не погоджується, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч.1 ст. 1050 ЦК України). В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що процентна ставка (знижена) буде складати 95,52 грн. в день. Оскільки кредит укладався на 24 дні, а тому [PERSON] повинен сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 2292,48 грн. [PERSON] було проведено оплату 21.10.2021 двома платежами в сумі 2200 грн. та 24.10.2021 було сплачено 5100 грн. Сплачені [PERSON] кошти в сумі 2200 грн. були зараховані на сплату відсотків за користування кредитними коштами, а 92,48 грн. була зарахована на оплату тіла кредиту. Тобто заборгованість за тілом кредиту станом на 21.10.2021 становить 11907,52 грн. (12000 грн. - 92,48 грн.). [PERSON] 24.10.2021 сплачено 5100 грн., а тому до сплати залишилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 6807,52 грн. (11907,52 грн. - 5100 грн.). Отже з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 77731524 в сумі 6809,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6807,52 грн., 3% річних - 1,87 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що [PERSON] відсутність боргу належними та допустимими доказами не спростував, доказів повернення кредитних коштів відповідач суду не надав. Згідно поданого відзиву, відповідач вказує, що нараховані відсотки за кредитним договором, пеня та штрафні санкції суперечать п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо таких доводів відповідача, суд зазначає наступне. Згідно наданого відповідачем службового посвідчення, [PERSON] займає посаду у [NUMBER] прикордонному загоні. Посвідчення видано 23.11.2023 та дійсне до 31 грудня 2028 року. Таким чином, у період укладення кредитних договорів, відповідач ще не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України та відповідно на нього не поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». Враховуючи процес змагальності, відповідач зобов`язаний був спростовувати доводи і твердження позивача, подавши свої докази. Відповідач будь-яких доказів не подав, вимоги позивача не спростував, а лише обмежився поданим відзивом на позов. Судом встановлено, що відповідач уклавши кредитні договори, та взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Щодо судових витрат. За правилами ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає доведеним позов на суму 15725,99 грн., отже позов задоволено на 33,20% (15725,99 х 100) : 47368,34) = 33,20%. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 804,24 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: (2422,40 грн. х 33,20%) : 100 = 804,24 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивач підтвердив витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн. заявкою на надання юридичної допомоги № 375 від 01.02.2025, витягом з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025. Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме на 33,20 % від заявленої суми, тому, згідно пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 33,20 % від 13000 грн., що становить 4316 грн.

Outcome: partial