Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, який полягає у тому, що вона постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] на момент відкриття спадщини. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла матір заявника [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2005 року. Заявниця є рідною донькою померлої і являється спадкоємцем першої черги. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Задніпряної А.І. з метою оформлення спадщини та їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявниця спадщину прийняла своєчасно, проте змушена звернутись до суду для встановлення зазначеного факту, оскільки не може реалізувати своє право на спадщину. Ухвалою від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та витребувано спадкову справу, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник заявника надала заяву в якій вимоги заяви підтримала та просили задовольнити з підстав визначених у заяві. Представник Херсонської міська ради надав відзив на заяву в якому зазначив, що при вирішенні справи повністю покладається на розсуд суду. Від приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Задніпряної А.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду. 11.02.2022 року на виконання ухвали від 25.10.2021 року до суду надано матеріали спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Дослідивши письмові докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] актовий запис №1247 від 25.05.1961 року. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 21.08.1981 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 29 грудня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 1995. За життя спадкодавець [PERSON] 03.09.2008 року склала заповіт згідно якого остання належну їй квартиру [ADDRESS] , заповіла в рівних частинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 13.07.2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Задніпряної А.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2021 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що [PERSON] не змогла надати документи, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини. З акту про фактичне проживання особи № 3 від 15.09.2021 року вбачається, що померла [PERSON] проживала разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з весни 2014 року по [INFO] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У відповідності до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оскільки встановлення факту породжує для заявника юридичні наслідки, та встановити даний факт іншим шляхом, аніж в судовому порядку є неможливим, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника та наявність правових підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved