Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

У жовтні 2024 із позовом до суду звернулося ПАТ АБ «Укргазбанк» яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 31296,10 грн. Позов обґрунтовано тим, що 25.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір. Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12.11.2018 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 99132,49 грн, та сплачений судовий збір. Рішення набрало законної сили 12.12.2018 року. Наразі рішення суду не виконується, та з огляду на це позивач просить стягнути 31296,10 що є заборгованістю за прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою суду від 25.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень на позов не надходило, на підставі ст. 280 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав наведених у позові. Судом встановлено, 25.10.2011 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №177/2011Р з наступними умови кредитування: сума кредиту 145 000,00 грн. (п. 1.1. Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом 16,9 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору); за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,9 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору); строк повернення кредитних коштів, до 24 жовтня 2016 року. (п. 1.3.1. Кредитного договору). Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12.11.2018 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 99132,49 грн, та сплачений судовий збір. Рішення набрало законної сили 12.12.2018 року. Згідно розрахунку вимог позивача у зв`язку з невиконанням відповдіачем грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, заборгованості за рішенням суду за період з 12.11.2018 року по 17.02.2022 року 3% річних становлять 9591,19 грн, інфляційні збитки 21704,91 грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2018 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором №177/2011Р від 25.10.2011 року не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі по 2422,40 грн.

Outcome: approved