Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05 грудня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші» було укладено кредитний договір №00-538943, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.12.2022 до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20160,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4080,00 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками; 10080,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. В зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-538943 в розмірі 20160,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2024 року було скасовано заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/6660/23. Ухвалою від 21 травня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач 30.09.2024 року надав заяву про виконання вимог ухвали суду про перерахування коштів на рахунок [PERSON] та підписання договору від 05.12.2019 року №00-538943 електронно-цифровим підписом, де зазначено, що інформація щодо укладення кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та позичальника, як у власника особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформації не передбачена договорами факторингу. 27 лютого 2025 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надали відповідь, в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] карту № [NUMBER] в банку не емітовано. Інформацію про зарахування по картці № [NUMBER] надати не вбачається можливим, з підстави неповного номеру рахунку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ч.2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно наданої позивачем копії договору №00-538943 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 05.12.2019 року та копії паспорту споживчого кредиту від 05.12.2019 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Качай гроші» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала даний договір та паспорт споживчого кредиту, на умовах яких отримала кредит у розмірі\~6000, 00 грн. 22.12.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Качай гроші» за плату, а ТОВ «Качай гроші» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Качай гроші». З Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] , в сумі 20\~160,00 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4080,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 10080,00 грн. Позивач вважає, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає, тому, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №00-538943 від 05.12.2019 в розмірі 20160 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 4080,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 10080,00 грн. Відповідно до ст.526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Умовами кредитного договору № 00-538943 від 05.12.2019 обумовлено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та внести плату за кредитом. В позовній заяві вказано, що між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір в електронній формі, однак в матеріалах справи відсутні докази, що договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором . Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов Договору факторингу та акту прийому-передачі реєстру боржників ТОВ «Качай гроші» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників, після чого від ТОВ «Качай гроші» перейшло право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і останній став кредитором по відношенню до боржників за кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 00-538943 від 05.12.2019 від кредитора ТОВ «Качай гроші» до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . За умовами договору факторингу заборгованістю є грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за управління кредитом і плата за процентною ставкою), пеня за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів. Також, суд зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Таким чином, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем надано копію договору про надання фінансового кредиту № 00-538943, паспорт споживчого кредиту від 05.12.2019, графік платежів, а також картку обліку по договору № 00-538943 від 05.12.2019 по позичальнику [PERSON] . Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача, зокрема, позивачем не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. При цьому, ні в момент звернення до суду із даним позовом, ні під час розгляду справи, позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів (первинних бухгалтерських документів), відповіді при витребуванні судом відповідних доказів не надав. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Таким чином, відсутні підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним. При цьому, надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором, у зв`язку із чим вимога про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 00-538943 від 05.12.2019 не підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами\~ст. 141 ЦПК України, тобто залишити за позивачем.\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed