Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

19 лютого 2025 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З 2014 року після розірвання шлюбу, неповнолітня [PERSON] , залишилась проживати біля нього. На даний час донька навчається у КЗ Кривоозерський ліцей №1 Кривоозерської селищної ради, мати не приймає участі у житті доньки, не цікавиться шкільним життям дитини. Враховуючи вказані обставини, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав по відношенні до неповнолітньої доньки - [PERSON] , зазначила, що спілкується з донькою, по можливості фінансово допомагає, донька доволі часто приходить до неї додому. Також розповіла, що поки позивач [PERSON] знаходиться на роботі в Київській області Христина проживає в бабусі по лінії батька. На її думку колишній чоловік налаштовує доньку проти неї. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, вказуючи на недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбних стосунків у них народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилася проживати з батьком. Мати життям дитини не цікавиться, вихованням та утриманням дитини займається виключно батько. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 06 червня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року шлюб розірвано. Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати біля батька. Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати біля матері. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07 червня 2024 року встановлено, що [PERSON] дійсно здійснює догляд за своєю донькою [PERSON] , та утримує її, даний факт підтверджують сусіди. Відповідно до даних довідки КЗ Кривоозерський ліцей №1 Кривоозерської селищної ради №410-28/07 від 18 грудня 2024 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 9-А класі КЗ Кривоозерський ліцей №1 Кривоозерської селищної ради, мати [PERSON] не бере участі в шкільному житті дитини. Так позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач фактично не бере участі у вихованні та розвитку їх спільної доньки [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. За положеннями ч.ч.1, 2, 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч.2, 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно положень ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно положень п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до положень абзацу 6 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. У даному випадку позов пред`явлено з підстав п.2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей). Згідно положень ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку органу опіки та піклування Кривоозерської селищної ради Миколаївської області №03-01/24/598 від 12 травня 2024 року, вказано про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , [INFO] . Як вже зазначалось позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі №1915/2789/12 (провадження №61-14726св23). Крім того у рішенні "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" Європейський суд з прав людини зазначає, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, щоб зв`язки дитини з її сім`єю були збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, "відновити" сім`ю. Так в судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем з часу розірвання шлюбу між сторонами, при цьому мати спілкується дитиною, та заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її доньки. Отже, оскільки поведінка відповідача загалом свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed