Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

у квітні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 03.02.2022 між ТОВ «ФК «Гвадіана» та відповідачем було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису договір №S-00020791 (ID договору 23430) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 2 000,00 грн, строком на 20 днів, зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості,зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В подальшому сторони уклали додаткову угоду до вищезазначеного кредитного договору, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування по договору на 30 днів до 24.03.2022 (під 2,50% в день, 912,50% річних). 07.05.2024 між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає останньому за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тім числі до відповідача за кредитним договором №S-00020791 від 03.02.2022. Враховуючи встановлені договором умови, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №S-00020791 від 03.02.2022 складає 9 000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн та судовий збір (а.с.1-5). Ухвалою від 28.02.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 55). У судове засідання сторони не з`явилися вдруге та повторно, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного документу позивачу (а.с.60,61,66,67), відповідач рекомендованим повідомленням, які повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.62, 63,68, 69). Представник позивача в позовній заяві просить у разі неявки відповідача розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення (а.с.4). Відповідачка причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності її учасників, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 03.02.2022 між ТОВ «ФК «Гвадіана» та [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] договір № S-00020791 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно з п.1 Договору позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на веб-сайті кредитодавця, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені у заявці як обов`язкові для заповнення (а.с.16 на зв.). У разі прийняття рішення про надання кредиту позичальник перед укладенням договору ознайомлюється з його умовами, Правилами надання коштів у позику в тім числі і на умовах фінансового кредиту, Паспортом кредиту в особистому кабінеті (п.16 Договору) (а.с.17). Відповідно до п.1.4 Договору перед приєднанням до договору позичальник зобов`язаний ознайомитися з умовами договору та Правилами, Паспортом кредиту (а.с.17). Згідно з п.1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС кредитодавця, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт або мобільний додаток. Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумц 2 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених договором (а.с.17 на зв.). Відповідно п.2.1 Договору кредит надається строком на 20 днів, тобто до 22.02.2022 (а.с.17 на зв.). Плата за користування кредитом (відсотки) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгацій (п.3.1 Договору) (а.с.17 на зв.). Пунктом 4.1 договору передбачено, що клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Продовження строку надання кредиту доступне всім позичальникам до 90 дня прострочення зобов`язання включно. З 91 дня прострочення зобов`язання продовження строку надання кредиту доступне тільки для клієнтів, сума (тіло) кредиту яких перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за кредитом є підтвердженням згоди позичальника щодо активації/продовження строку надання кредиту потребує підписання додаткових угод до цього договору. Після прийняття рішення кредитодавцем про пролонгацію строку надання кредиту, автоматично коригується додаток 1 до цього договору (графік платежів). Розмір та строк сплати відсотків і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Графіка платежів додатка 1, що є невід`ємною частиною цього договору. Сума відсотків за користування кредитом, передбачена додатком 1, є дійсною за умови дотримання позичальником строків сплати та/або суми платежу, передбаченого додатком 1 (п.3.3 Договору) (а.с.18). Цього ж числа [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] підписала анкету та Графік платежів, що є додатком №1 до договору, в якому зазначені сума кредиту, відсотки за користування кредитом, реальна відсоткова ставка та обчислення загальної вартості кредиту, а саме: сума кредиту становить 2000,00 грн, сума процентів - 1000,00 грн, а всього 3000,00 грн, терміном сплати до 22.02.2022 року (а.с.24 на зв.-25). 03.02.2022 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема сума кредиту складає 2 000,00 грн, строком на 20 днів, зі сплатою відсотків у період строку кредиту та період прострочення - 2,50% в день, що складає 912,50% річних. Загальні витрати за кредитом складають 1 000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за увесь строк користування кредитом - 3 000,00 грн, реальна річна процентна ставка - 241338,08%. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 2,50% в день, нараховується на початкову суму кредиту, нараховується і за період прострочення, але не більше 90 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки (а.с.25 на зв.-26). Як видно з довідки щодо дій позичальника в Інформаійно - телекомунікаційній системі товариства, [PERSON] 31.01.2022 подала заявку на кредит. Акцепт оферти позичальником одноразовим ідентифікатором [NUMBER], відправлений 03.02.2022 на номер телефону [NUMBER] (а.с.28). Згідно з інформаційною довідкою, наданою ТОВ «Платежі Онлайн», 03.02.2022 через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція №34389-85968-57064 у сумі 2 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] за договором № S-00020791 (а.с.12). Відповідно до довідки наданої ТОВ «ФК «Гвадіана», на підставі договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №S-00020791 від 03.02.2022 [PERSON] було надано кредит у розмірі 2 000,00 грн, в рахунок погашення заборгованості за період з 03.02.2022 по 07.05.2024 виплати нею не здійснювалися. Станом на 07.05.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.15). Також позивачем надано додаткову угоду від 22.02.2022, що укладена між ТОВ «ФК «Гвадіана» та [PERSON] , за №S-00020791 від 03.02.2022, відповідно до умов якого сторонни домовились продовжити строк кредиту на 30 днів до 24.03.2022 під 2,50% в день (а.с.29,30). 07.05.2024 між ТОВ «ФК «Гвадіана» (надалі - клієнт) та ТОВ «Цикл Фінанс» (надалі - фактор) укладено договір факторингу №1, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників (а.с.39-47). Відповідно платіжної інструкції №6141 від 07.05.2024 позивачем здійснено ТОВ «ФК «Гвадіана» сплату за договором факторингу №1 від 07.05.2024 (а.с.48). Відповідно до Реєстру прав вимоги від 07.05.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 2 050,00 грн (а.с.10-11). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу Українивизначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, оскільки позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, а відповідачка в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, суд доходить висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором за №№ S-00020791 від 03.02.2022, що складається з тіла кредиту в розмірі 2000,00 грн та процентів за користування кредитом, нараховані в межах строку кредитування, у розмірі 1000,00 грн., а всього 3000,00 грн. При цьому суд зазначає, що право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено також частиною першою статті1048, статтею1056-1 ЦК України. Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина другастатті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно достатті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК Українипоза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18)). За умовами спірного кредитного договору № № S-00020791 від 03.02.2022сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом - 22.02.2022. Подальше правомірне користування позичальником кредитними коштами визначалось порядком пролонгації кредиту, встановленим додатковою угодою від 22.02.2022, якою визначається волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту вчиненням позичальником дії по сплаті відсотків в розмірі 0,00 грн. Проте належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про продовження строку кредитування та наявності у кредитодавця права нараховувати передбачені договором проценти після 22.02.2022 матеріали справи не містять. Таким чином, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитним договором обмежено встановленим договором строком кредитування, а у разі прострочення боржника після спливу строку кредитування настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позовних вимог про стягнення грошових коштів з урахуванням частини другої статті 625 ЦК України позивачем по справі не заявлялось. Посилання позивача про те, що заявлена ним заборгованість за спірним кредитним договором була нарахована первісним кредитором та передана позивачу за договором відступлення права вимоги не є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до статті 514 ЦК України у разі заміни кредитора у зобов`язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Слід зазначити, що за реєстром боржників, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки в розмірі 2050,00 грн. Графіку платежів до додаткової угоди позивачем не надано. Суд, розглядаючи наданий позивачем в позовній заяві розрахунок, зауважує, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування у [PERSON] кредитної заборгованості у заявлених до стягнення розмірах. Так, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18; від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18. Суд також зауважує, що обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 7000,00 грн, їх розмір і порядок нарахування, період нарахування час прострочення боргу, але не більше 90 днів, ТОВ «Цикл Фінанс» посилається на паспорт споживчого кредиту від 03.02.2022 року. Проте, посилання товариства на те, що відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, як на підставу для задоволення позову у цій частині, є необґрунтованою, так як ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який включається до форми договору про споживчий кредит (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Вказане узгоджується із правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 (справа №393/126/20), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2022 (справа № 156/268/21). Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № S-00020791 від 03.02.2022в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу №1 від 07.05.2024, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у загальному розмірі 3000,00 грн та позов в цій частині задовольнити. До позовної заяви ТОВ «Цикл Фінанс» в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано: договір №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024, додаткову угоду №10 до договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024, акт №149 прийому-передачі наданих послуг від 12.02.2025, платіжну інструкцію №DІ0148 від 12.02.2025, довіреність та свідоцтво серії КВ №000117 від 12.03.2018 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.6, 13,14, 35-37, 38,49). Згідно з актом №149 прийому-передачі наданих послуг Адвокатським об`єднанням «Деналі» надано усну консультацію, узгоджено правову позицію та складено позовну заяву вартістю 3 500,00 грн (а.с.13). Згідно зі ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1165,00 грн та судовий збір у розмірі 807,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial