Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, виданим 10.04.2025 у справі №740/1658/25, на користь [PERSON] на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , з частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.04.2025 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина, [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 березня 2025 року і до досягнення повноліття дитиною. Зазначив, що з твердженням [PERSON] про те, що з 22.06.2022 дитина проживає з нею, він категорично не погоджується, оскільки дитина часто перебуває з позивачем та членами його сім`ї, не менш як 3-4 дні в тиждень за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Після того, як він пішов добровольцем захищати свою країну через повномасштабне вторгнення росії в Україну, його мати бабуся дитини брала дитину на період від двох до п`яти днів на тиждень, що підтверджується покази свідків [PERSON] та [PERSON] . Зауважив, що більшість із дитячих речей були придбані за його кошти, зокрема, ліжечко, одяг, дитячі візочки, самокат, велосипед, іграшки та інші необхідні для дитини речі. Окрім того, кошти, необхідні для дитини, надавалися позивачем відповідачці у готівковій формі без будь-яких розписок. Крім того, після отримання тяжкого поранення у 2023 році він продовжував забирати дитину до суду, не мавши можливості повноцінно рухатися через перелом п`яткової кістки. Після завершення лікування позивач повернувся до служби, у червні 2024 року та у грудні 2024 року він отримав поранення. Позивач з 10.02.2025 по 10.03.2025 перебував у реабілітаційному центрі ДЗ «ЦПЗРВ «Лісова Поляна» МОЗ України», де лікарі намагалися покращити його психоемоційний стан. Просив врахувати, що внаслідок тривалого проходження служби та безпосередньої участі у бойових діях стан його здоров`я погіршився, що тягне за собою необхідність постійного медичного обслуговування та лікування на даний час, що значно погіршує його матеріальний стан. Крім того, посилався на те, що він є боржником за дванадцяти виконавчим провадженням, тобто із його зарплатні відбуваються відрахування і просив зменшити присуджений розмір аліментів з частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу). Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, у зв`язку неможливістю бути присутнім на судових засіданнях. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій зазначила, що з позивачем згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 10 квітня 2025 року видано судовий наказ Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , у розмірі частки заробітку (доход) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 березня 2025 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 7). 03.05.2024 [PERSON] видано посвідчення ветерана серії [NUMBER] (а. с. 15). Матеріалами справи підтверджується погіршення здоров`я позивача (а. с. 20 38) та наявність відкритих виконавчих проваджень (а. с. 55 64). Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17\~(провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17\~(провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19\~(провадження №61-2057св20). Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно приписів ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак вищевказані обставини не враховувалися при видачі судового наказу про стягнення аліментів, ураховуючи особливість наказного провадження. Положеннями ст.141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Отже, установлено, що аліменти з позивача стягуються на підставі судового наказу, постановленого за відсутності сторін, без з`ясування обставин, передбачених ст.182 СК України, зважаючи на встановлені ЦПК України особливості наказного провадження. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги той факт, що матеріальне становище позивача погіршилось, а також враховуючи інтереси та потреби дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця є розумним, справедливим, та не суперечить нормам матеріального права. При цьому суд ураховує позицію відповідачки в справі, яка визнала позов. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved