Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

У травні 2025 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, Позов обґрунтований тим, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії. У період з 01.08.2021 по 31.01.2025 позивач надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та постачання теплової енергії, гарячої води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі, які оплату за надані послуги здійснювали не у повному обсязі, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 35\~507,67 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Концерну «МТМ» вказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду. Ухвалою суду від 06 травня \~2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог заявлених до\~ [PERSON] , у зв`язку зі смертю останньої до звернення позивача до суду з вказаним позовом. Прийнято до розгляду позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення, або про розгляд справи у його відсутність, а також відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну «Міські теплові мережі» та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» затвердженими постановою КМУ від 05 липня 2019 року № 690, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України\~та іншими нормативно-правовими актами України. Позивач по відношенню Відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем комунальних послуг, а саме, з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії. Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №1341777 від 01.05.2025 місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 06.09.2011 по теперішній час. Як вбачається з довідки Концерну «Міські теплові мережі» позивачем\~у період з 01.08.2021 по 31.01.2025 були надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 35\~507,67 грн. Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладався. На ім`я [PERSON] та [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . За наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаний період оплата послуг за вищевказаною адресою не здійснювалась у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 35\~507,67 грн. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Статтею 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно\~та належної\~якості житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої\~статті 7\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до\~ч.4.\~ст.13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Відповідно до ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На час розгляду справи відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів сплати заборгованості суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуг наданих позивачем за адресою: [ADDRESS] та враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем не було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними та обґрунтованими. Разом з цим, визначаючи розмір заборгованості за надані послуги, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.322 ЦК України власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. \~ \~ \~ \~Згідно із ст.\~360\~ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. \~ \~ \~ \~Отже, власник несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у власності. \~ \~ \~ \~Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270347319 від 13.08.2021 вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача за надані послуги має розраховуватись у відповідності до частки у спільному майні, тобто 1/2 частини. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, розмір нарахованої заборгованості за комунальні послуги за вказаною вище адресою, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] відповідно до належній йому частки жилого приміщення становить 17\~753,83 грн. (35\~507,67/2), а відтак суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду сплачено 2\~422,40 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (17\~753,83 грн. ? 100% / 35\~507,67грн. = 50%; 50%;? 2\~422,40 грн./ 100% = 1 211,20 грн).

Outcome: partial