Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

27.02.2025\~АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що банк, на підставі поданої відповідачем заяви про приєднання до запропонованих банківських послуг, відкрив особовий рахунок відповідачу, видав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та платіжну кредитну картку. Відповідач взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування у встановлені строки, але зазначених зобов`язань не виконує. Просить стягнути з відповідача борг на загальну суму 37040,29 грн та сплаечний за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 02.04.2025, 03.04.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 03.04.2025 у справі відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, у позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час, місце розгляду справи на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1\~ст. 280 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, на підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими\~главою 11\~ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. 30.10.2012 [PERSON] власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ознайомився з умовам кредитування. Між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Відповідач отримав кредитну картку, рух коштів по якій відображено у виписці банку. В анкеті-заяві зазначено про згоду відповідача, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг; ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його підписання та згоден з його умовами. На виконання умов договору позивачем відкритий картковий особовий рахунок та видана кредитна картка типу «Універсальна» № [NUMBER] , строк дії - до 04/16. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1) кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 08/17, тип - універсальна GOLD; 2) кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 11/21, тип - універсальна GOLD. У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку "Приват24" умови обслуговування кредитних карток, що банк постійно пропонує клієнтам для ознайомлення та огляду кожного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, у зв`язку із впровадженням Закону України "Про споживче кредитування" клієнт 01.12.2021 підписав паспорт споживчого кредиту з інформацією про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним у обумовлені сторонами строки. Після отримання картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що стверджується матеріалами справи (розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача). Зокрема, з наданої банком виписки за договором слідує, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом використання кредитного ліміту, встановленого на виданій йому банківській картці. Станом на 20.01.2025 загальний розмір заборгованості становить 37040,29 грн та включає в себе: 29903,21 грн заборгованості за тілом кредиту; 7137,08 грн заборгованості за простроченими відсотками. Зазначена сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Спір щодо розмірів обчислення цієї суми заборгованості між сторонами\~відсутній, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, зазначених позивачем у позовній заяві. Зазначений кредитний договір є чинним, відомостей про його оскарженння представником відповідача та відповідачем не надано, а тому підлягає виконанню сторонами. Таким чином, відповідач жодних доказів на спростування факту укладення договору, перерахування та отримання ним кредитних коштів чи розміру заборгованості не надав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором (ст.ст.\~1049,\~1050 ЦК України) За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). У відповідності до\~ст.\~536\~ЦК України за користування чужими коштами, боржник зобов`язується сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором (ст.625 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст. 525, 526 ЦК України). Таким чином, досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем підтверджується доданими до позову документами. Докази протилежного матеріали справи не містять та суду не надані. Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України). Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved