Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У лютому 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи», про повернення коштів в сумі 51765,00 грн, стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн та судових витрат в розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 01.07.2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснювало ДП «Київгазенерджи». Фактичним споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою разом з неповнолітньою донькою. Послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] надавались постачальником ДП «Київгазенерджи» на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2500. Також, з метою належного виконання своїх зобов`язань, позивачем здійснювалась щомісячна оплата відповідних послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Так, зокрема, у період з червня 2022 року по серпень 2024 року включно особисто позивачем було перераховано на рахунок ДП «Київгазенерджи» грошові кошти на загальну суму 51 765,00 грн. у якості оплати за газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується платіжними дорученнями/ інструкціями. Разом з тим, з інформації розміщеної на сайті ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позивачу стало відомо, що за період з червня 2022 року по серпень 2024 року у неї утворилась заборгованість за спожитий газ в сумі понад 40 000,00 грн. Таким чином, у серпні 2024 року позивачу стало відомо, що з 01.05.2022 року побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП «Київгазенерджи», включені до реєстру клієнтів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». На адресу ДП «Київгазенерджи» був направлений адвокатський запит з вимогою про повернення коштів, однак відповідач кошти не повернув, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу сторін, крім того відповідачам було направлено копію позовної заяви з додатками. Також вказану ухвалу направлено на відомі адреси електронної пошти сторін та до електронного кабінету учасника справи. 04.04.2025 до суду надійшов відзив представника ДП «Київгазенерджи» на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] не є належним позивачем оскільки особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] та сума переплачених коштів була зарахована на його особовий рахунок як того вимагають Правила постачання природного газу. На підставі викладеного, [PERSON] є неналежним позивачем, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову. 17.04.2025 року позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі. Зазначає, що [PERSON] помер [INFO] в зв`язку з чим не може мати статус сторони по договору та будь-які договірні відносини з ним припинились в момент його смерті. Позивач є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] помер [INFO] , є фактичним споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована, проживає за вищевказаною адресою разом з неповнолітньою донькою. У судове засідання представник позивача не з`явилась, до суду подала клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому обставин. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , здійснює споживання природного газу та оплату послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Особовий рахунок № [NUMBER] оформлений на [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , однак набуття права власності в порядку спадкування не завершено і реєстрація спадкоємцями права власності на будинок [ADDRESS] не здійснена. Згідно копій платіжних інструкцій № 79ХН-Н4ТЕ-33Т7-5ТН6 на суму 1 740,00 грн., № 93С4-С7Т6-6Т6С-А610 на суму 1 740,00 грн., № НМФ4-71МК-16КЕ-В140 на суму 1 740,00 грн., № 5С9Е-ОР38-Т758-РТТХ на суму 1 740,00 грн., № ТХКС-6ФТ1-В10Т-ЕТ5С на суму 1 740,00 грн., № Н17С-8Т70-АРНТ-А0ВЕ на суму 1 740,00 грн., № ЗЕ8Р-419К-60КЗ-МЗТ8 на суму 1 740,00 грн., № СР29-МА77-46В9-33ТВ на суму 1 740,00 грн., № ВАЕК-Т1СЕ-Х74Н-6С5С на суму 1 740,00 грн., № КТАЕ-9М54-ЕМТС-ЕНЕС на суму 1 740,00 грн., № ЕЕ6Е-Е8ЕТ-Е83К-1А90 на суму 1 740,00 грн., № М6МК-60ЕР-266К-029Е на суму 1 740,00 грн., № 60Е4-1Е8В-ВНМК-0ТВК на суму 1 740,00 грн., № 852М-8479-60Е1-9ЕХ2 на суму 1 740,00 грн., № 7М22-А67С-08Х6-РН48 на суму 1 740,00 грн., № Е2Е1-6Н0М-Х1Е3-С642 на суму 1 740,00 грн., № К465-0В9Е-4РХВ-7Е9А на суму 1 740,00 грн., № 2С6Т-1ЕН9-К195-6Е58 на суму 1 740,00 грн., № ВАТС-55А7-3743-7РЕА на суму 1 740,00 грн., № АХ61-0952-Р0С6-9НР8 на суму 1 740,00 грн., № М7ТТ-93Т1-91С8-5Т40 на суму 1 740,00 грн., № Х222-ЕТВЕ-3245-ХЕ72 на суму 2 175,00 грн., № Е514-СХМ8-35АТ-52С0 на суму 2 175,00 грн., № 197778360 на суму 2 175,00 грн., № 201231463 на суму 2 175,00 грн., № 204739577 на суму 2 175,00 грн., № 208045325 на суму 2 175,00 грн., № 211578307 на суму 2 175,00 грн., позивачем була здійснена переплата коштів за спожитий газ на рахунок ДП «КиївГазЕнерджи» у розмірі 51 765,00 грн. Відповідно до листа ДП «КиївГазЕнерджи» від 21.11.2024 року № 181/01 вбачається, що 11.11.2024 року адвокат Семенюта О. В. в інтересах позивача звертався до відповідача з питанням повернення коштів внаслідок переходу побутового споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», на яке надано відповідь про те, що такий користувач як [PERSON] не обліковується як споживач послуг ДП «КиївГазЕнерджи». Відносини, які виникли між сторонами є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються нормами Цивільного кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно з нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» , споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до вимог п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2496 від 30 вересня 2015 року затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827. Згідно розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Тобто, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений термін шляхом заявочного приєднання Споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Акцептуванням Типового договору є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача. Пунктом 5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що постачальник природного газу суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до визначень, наведених у п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Згідно з п. 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Відповідно до п. 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу, спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно із п. 9 розділу VII Правил постачання природного газу, спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду. Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. З відзиву на позовну заяву встановлено, що ДП «КиївГазЕнерджи» за період часу з 01.07.2015 року по 30.04.2022 року здійснювало діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015, виданої постановою Національної комісії, відповідно до постанови НКРЕКП № 674 від 18.05.2017 року. Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01.05.2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції. Відтак відповідач ДП «КиївГазЕнерджи» з 01.05.2022 року здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими числовими значеннями об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані безпідставно, так як відповідні послуги відповідачем фактично надані не були природній газ вказаним постачальником не постачався. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 06.02.2020 року у справі № 910/13271/18 зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. А якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постанові ВС від 22.03.2023 року у справі № 592/12956/21. Отже, ДП «КиївГазЕнерджи» з 01.05.2022 року згідно Наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» припинило надавати послуги з постачання природного газу за особовим рахунком № [NUMBER] . Однак за рахунком № [NUMBER] мали місце оплати послуг на загальну суму 51 765,00 грн., які фактично надано не було, більш того, відповідач фактично припинив бути виконавцем послуг за договором з постачання природного газу. Відтак, правова підстава для оплати позивачем наданих послуг саме відповідачу відсутня, отже відповідні кошти переплати мають бути повернуті платнику. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ДП «КиївГазЕнерджи» не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження повернення коштів, які були сплачені позивачем. Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що фактичним власником коштів за послуги з постачання природного газу, що безпідставно були сплачені відповідачу, є [PERSON] , оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто до виникнення спірних правовідносин, а кошти внесено саме позивачем, яка і має право ними розпоряджатися. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» про стягнення коштів у розмірі 51 765,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується копією квитанції № 230777708 від 17.01.2025 року. також Позивачем заявлено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн., що підтверджується копією укладеного договору про надання /правової/правничої допомоги до Додатковою угодою до нього та квитанцією про оплату правової допомоги. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved