Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором № 4469920 від 11.06.2021 у розмірі 40609,08 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4469920, згідно з яким відповідачка отримала 6600,00 грн кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір, відповідачка та ТОВ "МІЛОАН" вчинили дії, визначені ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". [PERSON] підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений договір було розміщено в її особистому кабінеті, а також останній були перераховані кошти відповідно до п. 2.1. кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. ТОВ "МІЛОАН" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму. Однак остання зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 16 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до боржників, у тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4469920 від 11.06.2021. У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило право вимоги до вказаного боржника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", згідно з договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. Враховуючи вказане, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" становить 40609,08 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 6210,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 33673,08 грн та заборгованість за комісією - 726,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 1-6). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не подавала. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно із ухвалою від 19.06.2025, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 11 червня 2021 року відповідачка [PERSON] звернувлася до ТОВ "МІЛОАН", у зв`язку з чим за допомогою одноразового ідентифікатора U24386 підписала Паспорт споживчого кредиту № 4469920, в якому визначено порядок кредитування у вказаному Товаристві, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору та інші умови (а.с. 14). В подальшому того ж дня [PERSON] заповнила анкету-заяву на кредит № 4469920, в якій замовила в ТОВ "МІЛОАН" кредит на суму 6600,00 грн (а.с. 15). Після погодження замовленої суми кредиту ТОВ "МІЛОАН" [PERSON] 11.06.2021 підписала з вказаним Товариством електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора U24386 договір про споживчий кредит № 4469920 (а.с. 9-12). За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується на строк, визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1). Сума (загальний розмір) кредиту становить 6600,00 грн у валюті: Українські гривні (п. 1.2). Кредит надається загальним строком на 29 днів з 11.06.2021 (строк кредитування) (п. 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10.07.2021 (п.1.4). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3118,50 грн в грошовому виразі та 12,937.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9718,50 гривень (п.1.5). Комісія за надання кредиту: 726,00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом: 2392,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (1.6). Тип процентної ставки: фіксований. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (п. 1.7). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1). Плата за кредитом (п.2.2.): позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору (п.2.2.1.). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору (п.2.2.2). Пролонгація строку кредитування (п.2.3): Продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбутись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином (п.2.3.1): Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) і Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці (таблиця додається). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховується за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору (п.2.3.1.1.). Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацїї) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, так дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах ( п.2.3.1.2). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний застосунок чи інші засоби (п. 6.1). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ "Мілоан" електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ "Мілоан" електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2). Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5). Додатком до договору про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 є Графік платежів, де серед іншого визначено чисту суму кредиту в розмірі 6600 грн, комісію за надання кредиту в розмірі 726 грн та розраховані проценти за користування кредитом 2392,50 грн (а.с. 13). До матеріалів справи на підтвердження погоджених із відповідачкою умов кредитування позивач також долучив Правила надання фінансових кридитів товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (у редакції від 13.05.2021) (а.с. 16-19). Однак суд звертає увагу на те, що такі правила не містять підпису відповідачки, а відтак не має підстав уважати, що саме ці правила розуміла остання, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи кредитний догові. Роздруківка ж із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що звернув свою увагу Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За вказаних обставин суд не вбачає підстав для того, щоб уважати долучені до матеріалів справи Правила частиною договору про споживчий кредит № 4469920, а вказані у них умови - такими, що сторони взаємно погодили. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , яка ідентифікована ТОВ "МІЛОАН", підписала договір про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 шляхом введення одноразового ідентифікатора U24386, який направлений на мобільний телефон [NUMBER] (а.с. 20). Вказаний номер телефону зазначений відповідачкою і в договорі про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021, в якому також зазначені її інші особисті дані (номер паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання (а.с. 9). Відповідно до квитанції системи LigPay, виданої АТ КБ "ПриватБанк", за кредитним договором №4469920 від 11.06.2021 виплата коштів здійснювалася за допомогою системи LigPay платіж: ІD платежу - 1673353161; дата та час платежу: 2021.06.11 08:30; призначення: кошти згідно договору 4469920; сума: 6600,00 грн; отримувач: картка/рахунок [NUMBER] (а.с. 21). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідачки не надходило. У відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4469920 визначені найменування фінансових послуг (надання кредиту в сумі 6600 грн, нарахування комісії за оформлення кредиту - 726 грн та процентів згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 договору) та період їх нарахування з 11.06.2021 до 14.09.2021. Також мали місце часткова сплату тіла кредиту, комісії за пролонгацію та процентів. Таким чином заборгованість за тілом кредиту визначена у сумі 6210,00 грн, заборгованість по процентах 11938,08 грн, заборгованість по комісії 726,00 грн (а.с. 22-23). 16 грудня 2021 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 16/12-2021-43, згідно з яким від першого до другого перейшло право вимоги до боржників, у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 4469920 від 11.06.2021 (а.с.26-30). Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором факторингу, формами до Реєстру боржників (звор. а.с.30, а.с.37-39, а.с.40), актами приймання-передачі Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.31, звор. а.с.31, а.с.32, 33, звор. а.с.33, 36) та платіжним дорученням № 313550010 від 20.12.2021 (а.с. 35). Як вбачається із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" станом на 10.01.2023, за [PERSON] рахується загальна сума заборгованості в розмірі 40609,08 грн. Вказана сума визначена такиим чином: станом на дату початку розрахунку (16.12.2021) рахувалася заборгованість по основній сумі кредиту - 6210,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11938,08 грн, заборгованість з комісії - 726,00 грн, загальна сума - 18874,08 грн. За період з 16.12.2021 по 23.02.2022 (включно) дорахована сума процентів за користування грошовими коштами в розмірі 21735 грн, тому загальна сума склала 40609,08 грн (з якої 40609,08 грн - нараховані %). Жодних погашень боржником не здійснювалось (а.с. 24). У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило право вимоги до боржника [PERSON] ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", згідно з договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. У п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги вказано, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток № 4). У розділі 7 договору визначено ціну договору та розрахунки за продаж (відступлення) (а.с. 41-46). Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором №10-01/2023, формами до Реєстру боржників (звор. а.с.46-47, звор. а.с.47, а.с.48, 49, зворот. а.с.49, а.с.50, звор. а.с.50), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с.52-53). Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 складений та підписаний сторонами 10.01.2023 (а.с. 54). Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору про відступлення прав вимоги, від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №4469920 від 11.06.2021. Сума заборгованості за основним зобов`язанням - 6210,0 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 33676,08 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 726,0, загальна сума заборгованості за кредитом - 40609,08 грн (а.с. 55-57, 58). Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" станом на 24.03.2025, сума заборгованості [PERSON] за договором №4469920 від 11.06.2021 за основним зобов`язанням становить 6210,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33673,08 грн, сума заборгованості за комісією на дату відступлення права вимоги - 726,00 грн, загальна сума заборгованості за договором - 40609,08 грн (а.с. 25). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Виходячи з описаних норм законодавства, на підставі досліджених письмових доказів суд висновує, що відповідачка [PERSON] 11.06.2021 в електронній формі уклала із ТОВ "МІЛОАН" договір про споживчий кредит №4469920, який підписала електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Вказане свідчить про виникнення між [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" кредитних правовідносин, до яких слід застосовувати вимоги ст. 509, 1054 ЦК України. Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного договору про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021, ТОВ "МІЛОАН" надало [PERSON] кредит у розмірі 6600,00 грн на 29 днів (до 10.07.2021), строк якого було продовжено з урахуванням дотримання відповідачкою умов про його пролангацію (сплата процентів, комісії та частково тіла кредиту). Факт перерахування відповідачці кредитних коштів підтверджений належими доказами, що описано вище. Даний факт [PERSON] не заперечила, доказів на його спростування не надала. Кредитний договір, як і його певні умови недійсними не визнавалися. Неповернутим тіло кредиту залишилось в розмірі 6210,00 грн (6600 - 198 (сплачено 10.07.2021) - 192 (сплачено 13.07.021). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як виснував суд, 16 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого від першого до другого перейшло право вимоги [PERSON] . У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 відступило своє право вимоги до [PERSON] ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" . Оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження як факт укладення між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] кредитного договору, так і факт перерахування першим останній кредитних коштів, натомість доказів повернення таких матеріали справи не містять, позивач набув права вимоги до відповідачки на підставі договорів, що описані вище, суд уважає, що в ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" виникло право вимагати повернення позики (право дійсної вимоги), а у відповідачки обов`язок по поверненню тіла кредиту в розмірі 6210,00 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, натомість право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у встановленому законом порядку, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення. Щодо виникнення за договором про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитними коштами та періоду, протягом якого вони нараховувалися, суд зважає на таке. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] , просив, у тому числі, крім тіла позики (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. З наданих позивачем розрахунків заборгованості встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" нараховувало проценти за кредитним договором №446920 в період з 11.06.2021 до 14.09.2021 (а.с. 22-23). Надалі нарахування таких процентів продовжило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", набувши право вимоги до відповідачки за договором факторингу від 16.12.2021 та здійснивши розрахунок процентів за період з 16.12.2021 до 23.02.2022, визначивши їх у розмірі 40609,08 грн, з яких 18874,08 грн проценти нараховані первісним кредитором, 21735,00 грн - проценти нараховані ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 24 -25). Однак суд звертає увагу на те, що кредит надавався відповідачці на 29 днів і датою його повернення визначено 10.07.2021. Тобто саме до цього часу кредитодавець мав право нараховавути відсотки за користування кредитними коштами. Крім того, вказаним договором передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує, користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів (п.2.3.1.1). Як встановлено вище, [PERSON] вчинила дії, передбачені договором про споживчий кредит №4469920, погасивши частково проценти, тіло кредиту та комісію за пролонгацію, а відповідно відбулася пролонгація строку договору, однак така могла мати місце не більше як на 60 днів. Таким чином строк кредитування з урахуванням пролонгації було продовжено ще на 60 днів, тобто з 11.07.2021 до 08.09.2021. Оскільки подальше нарахування процентів ТОВ "МІЛОАН", а саме з 09.09.2021 до 14.09.2021 в розмірі 372,6 грн (62,10 грн х 6 днів (09.09.2021-14.09.2021) не обумовлено договором про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021, і доказів на підтвердження погодження сторонами такого нарахування процентів в цей період матеріали справи не містять, тому такі нараховувались за межами строку вказаного договору, а відтак підстав для їх нарахування суд не вбачає. Безпідставно та поза межами строку кредитування нараховані проценти і ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" в період з 16.12.2021 до 23.02.2022 на суму 21735,00 грн. Тому, з урахуванням викладеного, суд уважає, що підставними до нарахування є відсотки в розмірі 11565,48 грн (відсотки нараховані з 12.06.2021 до 08.09.2021), розрахунок яких проводився в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак правомірно нарахованою заборгованістю за відсотками за договором про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 слід уважати 11565,48 грн грн (33673,08 грн - 372,60 грн- 21735,00 грн). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків після закінчення строку кредитування за договором слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки нараховування передбачених договором відсотків за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. До стягнення ж підлягають нараховані та несплачені відсотки в розмірі 11565,48 грн. Також у розрахунку заборгованості заявлено до стягнення комісію в розмірі 726,00 грн. За умовами договору про споживчий кредит, з якими погодилася відповідачка, визначена комісія в розмірі 726,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 відсотків від суми кредиту одноразово, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. А відтак позивач підставно заявляє до стягнення комісію у вказаному розмірі. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови договору про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів не надала, не подала й будь-яких доказів на спростування факту отримання нею кредитних коштів, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" слід стягнути заборгованість у розмірі 18501,48 грн, з яких заборгованість за кредитом - 6210,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками - 11565,48 гривень, заборгованість за комісією - 726,00 гривень, а позовні вимоги задовольнити частково. Як встановлено судом, з отриманої інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, а саме з відповідей Вигодської селищної ради та ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , однак згідно з паспортом [NUMBER] від 18.01.2023 вона рахується як Гошовська, тому інформацію як органом місцевого самоврядування, так і відділом моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС було надано із зазначенням прізвища [PERSON] . З метою забезпечення можливості виконання рішення, встановивши дані про особу відповідачки, які були змінені після укладення нею договору, саме встановлені дані відповідачки щодо її прізвища суд зазначає у вступній та резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №0514590001 від 16.04.2025 (а.с. 8), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 гривень. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідачки 18501,48 грн боргу, що становить 45,56% (18501,48 грн / 40609,08 грн х 100%) від заявленої суми, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 1103,65 грн (45,56% від 2422,40) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 13000,00 гривень надав: - договір № 01-07/24 про надання правової допомоги від 01.07.2024, який укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", в якому визначено вартість кожної з послуг, яку надає дане адвокатське об`єднання Товариству (а.с.66-67); -прайс-лист адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС" із зазначеннями наданого виду послуг та їх вартості (а.с.68); -заявку на надання юридичної допомоги №380 від 01.03.2025 адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (а.с.69); - витяг з акта № 6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 за вказаним договором про надання правничої допомоги, де вартість наданих послуг по боржнику [PERSON] становить: надання усної консультації з вивченням документів (2 год) - 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 год) -12000,00 грн (а.с. 70). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5922,80 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (45,56% від заявленої до стягнення суми в розмірі 13000 грн). На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 626, 628, 639, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: partial