Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

14.01.2025 до Здолбунівського районного суду Рівненської області звернулося Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 28.02.2025 до Рівненського районного суду Рівненської області на підставі ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.02.2025 надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Капітал" до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" суму заборгованості в розмірі 115433,36 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.09.2019 між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем укладено договір кредиту та страхування №Z62.00208.005664922, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 55828,00 грн, зі сплатою процентів 15% річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 55828,00 грн. строком до 05.09.2021, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 року становить 115433,36 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 45531,06 грн, заборгованості за відсотками 24179,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 45723,18 грн. 19.12.2023 між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу №19/12-2023. 22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ "Оптіма Факторинг" відступає ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" приймає право вимоги за кредитним договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019. За таких обставин, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" починаючи з 22.12.2023 відповідно факторингу №22/12-2023 перейшло право за договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, що укладено між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . У зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язань за договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, що станом на 19.12.2023, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості складають 115433,36 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 45531,06 грн, заборгованості за відсотками 24179,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 45723,18 грн. 19.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача адвоката Хворост Дарії Михайлівни до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, а саме в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту. Вважає, нікчемними пункт 1.5 кредитного договору №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, зважаючи на положення Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Зазначає, що відповідачем було сплачено плату за обслуговування кредиту, зокрема: 07.10.2019 238,20 грн, 05.11.2019 223,31 грн, 05.11.2019 1507,36 грн, 06.12.2019 1451,53 грн, 06.12.2019 223,31 грн, 09.01.2020 1410,11 грн, 09.01.2020 208,90 грн, 11.02.2020 201,70 грн, 11.02.2020 1361,48 грн, 05.03.2020 173,73 грн, 06.03.2020 1125,72 грн, 06.03.2020 207,91 грн, 06.04.2020 162,97 грн, 09.04.2020 26,18 грн, 05.04.2023 207,91 грн, 05.04.2023 26,18 грн - загальна сума: 8756,50 грн. Відтак, вважає, що вимоги про стягнення 45723,18 грн. в якості заборгованості за обслуговування кредиту не підлягають задоволенню, а сума 8756,50 грн вже сплачених комісій повинна бути зарахована в рахунок погашення інших платежів за кредитним договором. Водночас, вказує на те, що відповідач проводить розрахунки відсотків за невідомий період (позивач не додає детального розрахунку заборгованості). Також вказує, що кредит відповідачу надано строком на 24 місяці, термін повернення кредиту 05.09.2021, доказів, що відбулася пролонгація договору №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, позивачем не надано. Відтак, відсотки мають бути нараховані по 05.09.2021 та становити 9926,65 грн за весь період кредитування. Крім того, відповідач звертає увагу, що згідно виписки наданої позивачем, відповідачем сплачено відсотки згідно виписки: 07.10.2019 688,29 грн, 05.11.2019 693,21 грн, 06.12.2019 652,77 грн, 08.01.2020 17,42 грн, 09.01.2020 637,20 грн, 05.02.2020 233,16 грн, 11.02.2020 399,43 грн, 11.02.2020 3,46 грн, 05.03.2020 571,71 грн, 06.04.2020 588,21 грн, 05.05.2020 5,96 грн - загальна сума: 4490,82 грн. Тобто вказує, що відповідачем вже було сплачено 4490,82 грн відсотків, а відтак борг за відсотками становить 5435,83 грн = 9926,65 грн (нараховані відсотки) - 4490,82 грн (сплачені відсотки) Тому, відповідач вважає правильним наступний розрахунок заборгованості - 45531,06 грн (заборгованість за основним боргом) + 5435,83 грн (заборгованість за відсотками) 8756,50 (сплачені відповідачем кошти, які були зараховані позивачем в порядку погашення заборгованості за комісією) = 42210,39 грн. Отже, загальна сума заборгованості складає 42210,39 грн. Крім того, відповідач зазначає, що позивач не надав до суду належним чином оформлених реєстрів прав вимог до договорів факторингу, а відтак не довів факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором тому відповідач заперечує повністю щодо задоволення позову. Також представник відповідача заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки на її думку, сума правничої допомоги адвоката у розмірі 7000,00 грн. є завищеною і не співмірною зі складністю справи, оскільки справа є малозначною та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Справа не потребує значних витрат часу та зусиль на підготовку позовної заяви, відсутня необхідність у збиранні доказів, допиті свідків, тощо. Отже відповідач вважає, що розумним розміром витрат на правову допомогу є 2000,00 грн. Водночас, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у позові в повному обсязі. 03.04.2025 від представника позивача до суду надійшли пояснення на відзив, у яких представник позивача зазначила, що ТОВ "ФК "Профіт Капітал" не погоджується зі змістом відзиву на позовну заяву, оскільки вважає, що позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та такими, що відповідають процедурі та вимогам чинного законодавства, а наданий відзив на позовну заяву не аргументованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на наступне. Вказує, шо комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена у пункті 1.5 та Додатку №1 до Договору кредиту та страхування, в свою чергу Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. ТОВ "ФК "Профіт Капітал" не здійснювало видачу кредитних коштів, так і не здійснювало нарахування заборгованості за кредитним договором, як відповідно до Договору факторингу до останнього перейшло тільки право вимоги за уже сформованим розрахунком заборгованості. Зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача підтверджено випискою з його рахунку. Отже, з моменту зарахування кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі на поточний рахунок клієнта банк вважається таким, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Водночас, в розумінні положень п. 12 та 19 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України строк позовної давності продовжується на період дії карантину та на період дії воєнного стану, перебіг такого строку зупиняється, а тому строк позовної давності по даній справі не є пропущеним. Крім того, Кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, і такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката Ушакевич М. П. була обґрунтована і підтверджена договорами та актами виконаних робіт, які були надані до суду раніше. Розмір витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] 7500 грн не відповідає критерію об`єктивності та не буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі, також зазначає, що витрати є явно завищеними з огляду на обсяг роботи. Просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 500 грн, а позов задоволити повністю. Процесуальні дії у справі. 14.01.2025 до Здолбунівського районного суду Рівненської області звернулося Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 28.02.2025 до Рівненського районного суду Рівненської області на підставі ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05.02.2025 надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Капітал" до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.03.2025 клопотання представника відповідача - адвоката Хворост Дарії Михайлівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. Ухвалено всі судові засідання у справі №562/83/25, за участю представника відповідача - адвоката Хворост Дарії Михайлівни проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференц зв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд". 04.04.2025 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 01.05.2025. У судовому засіданні 01.05.2025 оголошено перерву до 27.05.2025. 27.05.2025 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено на 05.06.2025. 05.06.2025 суд переходить до стадії ухвалення судового рішення. З врахуванням відпустки судді судове засідання для проголошення судового рішення призначено на 20.06.2025 та відкладено на 24.06.2025. Встановлені обставини справи в судових засіданнях. В ході розгляду справи, у судових засіданнях представник відповідача - адвокат Хворост Дарія Михайлівна заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 05.09.2019 між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк" було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00208.005664922, за умовами якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 55828,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Кредит надавався на 24 місяці. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п.1.5 Договору Кредиту під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як "інші послуги Банку". Згідно з п. 1.6. дата повернення кредиту - 05.09.2021, відповідно до графіку. 05.09.2019 [PERSON] власноручно підписав Договір кредиту №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, Паспорт споживчого кредиту (Додаток №1 до договору). Як вбачається з ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту банк видав [PERSON] кредит у сумі 48546,09 грн. Як свідчить виписка з рахунку [NUMBER] відповідач за вказаним рахунком здійснювались операції з 05.09.2019 по 19.12.2023, а саме видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту, погашення плати за обслуговування по кредитному договору, визначалось прострочення. Операції за рахунком відповідача містять підтвердження, що останнім сплачено плату за обслуговування кредиту у розмірі 8756,50 грн та відсотки у розмірі 4490,82 грн. Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 розрахунок боргу станом на 19.12.2023 включає заборгованість за основним боргом 45531,06 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 24179,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 47723,18 грн, загальна заборгованість 115433,36 грн. Відповідно до копії Договору факторингу №19/12-23 від 19.12.2023, між Акціонерним Товариством "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" укладено вказаний договір, за яким, АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "Оптіма Факторинг", а ТОВ "Оптіма Факторинг" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору факторингу АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "Оптіма Факторинг", а ТОВ "Оптіма Факторинг" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ "Ідея Банк", та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ "Оптіма Факторинг" зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, та перерахувало відповідну суму на користь АТ "Ідея Банк". За таких обставин, до ТОВ "Оптіма Факторинг" починаючи з 19.12.2023 відповідно до договору факторингу № 19/12-23 перейшло право за договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, що укладено між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Відповідно до копії Договору факторингу № 22/12-2023 року від 22.12.2023, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" укладено вказаний договір, за яким: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" відступає Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал", а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ "Оптіма Факторинг" відступає ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Оптіма Факторинг" за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ "Оптіма Факторинг", та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ "ФК "Профіт Капітал" перерахувало на рахунок ТОВ "Оптіма Факторинг" 11861032,61 грн., та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право вимоги за Договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, що укладено між АТ "Ідея Банк" та відповідачем. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 55828,00 грн. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно з доданими до позовної заяви виписки по рахунку відповідача та довідкою-розрахунком вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, погашав частково кредит,\~\~а також що заборгованість станом на 19.12.2023 за кредитним договором становить 115433,36 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 45531,06 грн, заборгованості за відсотками 24179,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 45723,18 грн. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами 1 і 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У\~ст.530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст.525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610\~ЦК\~України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1\~ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048ЦК України). Відповідно ч.1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст.1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Презумпцію правомірності укладеного договору від 05.09.2019 відповідачем не спростовано, отримання коштів підтверджено відповідним ордером-розпорядженням, а факт користування коштами та часткове погашення заборгованості відповідачем - випискою по рахунку за період з 05.09.2019 по 19.12.2023. На підтвердження факту отримання кредиту відповідачем позивачем також надано довідку-розрахунок заборгованості за Договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 станом на 19.12.2023, яка становить 115433,36 грн та складається з заборгованості за основним боргом 45531,06 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 24179,12 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 45723,18 грн, а також виписку з 05.09.2019 по 19.12.2023, де вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами за вказаний період. Проте, суд частково погоджується з вказаним розрахунком, з огляду на наступне. Відповідно до абз.3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування"), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із ч. 5\~ст.\~11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування"), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів(у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування"), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10.06.2017 набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення ч.ч.1, 2, 5 ст.\~18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України\~"Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 у справі №186/1333/16-ц (провадження №61-27618св18), викладено правовий висновок про те, що умовами договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Так, Верховний Суд у постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16 дійшов висновку, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме, як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливим є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15.03.2021 в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Судом встановлено, що пунктом 1.5 Договору № Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 визначено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 Додатку №1 як "Інші послуги Банку". Проте, умови цього Договору, викладені у п. 1.5 є нікчемними, відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", оскільки викладені без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме, як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), та є несправедливими положення договору про споживчий кредит, оскільки дає підставу дійти висновку, що до договору споживчого кредиту включено умови, якими встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, тому обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом. Також суд звертає увагу, що на спростування цих обставин стороною позивача не додано належних та допустимих доказів, також не додано Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб чи його копії. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ "Ідея Банк" та відповідачем , суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункт кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відповідачем за кредитним договором було здійснено погашення плати за обслуговування по кредитному договору на загальну суму 10304,80 грн, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 05.09.2019 до 19.12.2023. Заборгованість за комісією в сумі 45723,18 грн суд вважає такою, яка нарахована за нікчемною умовою договору, а тому такою, яка не підлягає до стягнення на користь ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал". З урахуванням того, що умови кредитного договору в частині щомісячних комісій є нікчемними, суд вважає за доцільне визнати незаконною нарахування комісії в сумі 45723,18 грн та зарахувати платіж, здійснений відповідачем в сумі 10304,80 грн в рахунок заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин суд вважає підтвердженим заборгованість за тілом кредиту в сумі 35226,26 грн (45531,06 грн\~ 10304,80 грн). Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків за кредитним договором в розмірі 24179,12 грн суд зазначає наступне. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 2024494/16-ц та від 18.01.2023 у справі № 686/13446\\15\~зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом,\~а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Згідно договору кредиту та страхування №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 строк кредиту становить 24 місяці, процентна ставка змінювана - 15% річних. Додатком № 1 до Договору встановлено Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, згідно якого за весь строк кредиту загальний розмір процентів становить 9926,65 грн. Суд приходить до висновку, що позивачем донараховано проценти за кредитом в розмірі 14252,47 грн поза строком кредитування.\~ Водночас, відповідачем за кредитним договором було здійснено погашення строкових процентів по кредитному договору на загальну суму 4490,82 грн, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 05.09.2019 до 19.12.2023. Отже, стягненню підлягають проценти в розмірі 5432,83 грн (9923,65 грн - 4490,82 грн), що відповідає графіку повернення кредиту, встановленого Додатком № 1 до договору. Суд вважає необґрунтованими покликання представника відповідача на те, що позивач не надав до суду належним чином оформлених реєстрів прав вимог до договорів факторингу, а відтак не довів факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором, з огляду на таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договори факторингу, укладені між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма факторинг", а також між ТОВ "Оптіма факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" у встановленому законом порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК "Профіт Капітал" заборгованості за кредитним договором. Суд не ставить під сумнів п.5.1 Договорів факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 та від 22.122023 №22/12-2023, яким передбачено, що права Вимоги вважаються такими, що перейшли до Фактора саме в день підписання сторованами друкованого Реєстру боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно", за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору. Так, відповідно до п.4.1 вказаного договору фактор зобов`язується сплатити кдієнту суму фінансування у розмірі 11576112,00 грн шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 робочих днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами копоративного зв`язку та підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників у електронному вигляді, друкованого реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно". Так, на виконання вимог п.4.1 договору факторну №19/12-2023\~від 19.12.2023Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" здійснено оплату для Акціонерним Товариством "Ідея Банк" з призняченням платежу "Фінансування згідно договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023" на суму 11576112,00 грн, що підтверджуться платіжною інструкцією у національній валюті №45 від 20.12.2023. Крім того, згідно платіжної інструкції від 26.12.2023 №376 ТОВ "Профіт капітал" здійснено оплату для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" з призняченням платежу "Фінансування згідно договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023" на суму 11861032,61 грн. Таким чином, матеріали справи містили достатні докази факту передачі Акціонерним Товариством "Ідея Банк" для Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг", та в подальшому для ТОВ "Профіт капітал" реєстру боржників, тобто заміни кредитора у спірних правовідносинах. Так, у позивача, як фактора, наявні та надані до суду копії документів за кредитними відносинами між Акціонерним Товариством "Ідея Банк" та [PERSON] а саме: договору кредиту та страхування №Z62.00208.005664922, паспорту споживчого кредиту Додаток №1 до Договору №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019, ордер-розпорядження №1 про видачу кредиту від 05.09.2019, виписки по рахунку № [NUMBER] за період 05.09.2019 по 19.12.2023, довідка розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 станом на 19.12.2023 сформована Акціонерним Товариством "Ідея Банк". Отже, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" прийняло від АТ "Ідея Банк" передбачену договором факторингу документацію за відступленим правом вимоги до [PERSON] по кредитному договорі №Z62.00208.005664922 від 05.09.2019. З огляду на наведене суд доходить висновку, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором№Z62.00208.005664922 від 05.09.2019 до ТОВ "Профіт капітал" , а отже і право останнього на звернення до суду із цим позовом. Розподіл судових витрат між сторонами. Як вбачається з платіжної інструкції № 13195 від 12.12.2024, позивач сплатив за подання даного позову 3028,00 грн судового збору. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 35,22 % (40659,26/115433,36х100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1066,46 грн (35,22 % від 3028,00 грн). Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009\~№23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу\~це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим\~(пункт 268). \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 753/15683/15, від 18.06.2019 у справі № 910/3929/18. Так,\~представник позивача\~просив стягнути\~з відповідача\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу арозмірі 7 000,00 грн, долучивши копію договору про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Правовий курс", додаткову угоду № 1/1 до Договору про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, Акт № 1 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, Акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.12.2024, платіжної інструкції в національній валюті від 20.12.2024 № 1084 на суму 140 000,00 грн, відповідно до яких встановлено, що Адвокатське об`єднання "Правовий курс" отримало від ТОВ Фінансова Компанія "Профіт Капітал" винагороду у розмірі 7 000 грн за надану правову допомогу. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 35,22 %, то правова допомога, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2465,40 грн (35,22 % від 7000,00 грн). Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на позовну заяву на підтвердження витрат на правову допомогу, представником відповідача надано: договір про надання правничої допомоги від 08.01.2025; платіжна інструкція №@2РL427010 про сплату Єдинчуком С.М. за юридичний супровід справи клієнта №652/83/25 у суді першої інстанції у розмірі 7500,00 грн. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 35,22 %, то правова допомога, яка підлягає стягненню з позивача на користь позивача становить 4858,50 грн (64,78 % від 7500,00 грн). На підставі п.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладену більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи зазначену правову норму, суд приходить до висновку про стягнення\~з позивача на користь відповідача різниці у судових витратах на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 2393,10 грн.

Outcome: approved