Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (який було уточнено в частині визначення кола осіб) до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном в три місяці для подання заяви при прийняття спадщини, що відкрилась після смерті бабусі [PERSON] . Вимоги позову обгрунтовано тим, що позивач проживає в [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , котра є першою дружиною батька позивача [PERSON] - [PERSON] , котрий помер [INFO] в м. Києві та проживав у [ADDRESS] . Зазначає, що до початку війни спілкувався з батьком в телефонному режимі, інколи приїздив у гості, де також спілкувався з бабусею [PERSON] . З початком повномасштабного вторгнення контакти між родиною обірвались. Бабуся позивача - [PERSON] померла [INFO] в м. Коростишів, Житомирської області, куди виїхала у зв`язку з воєнними діями. Зазначає, що з батьком підтримував відносини до його смерті, при цьому після його смерті позивач втратив зв`язок з бабусею, не знав її номеру телефону та адреси перебування. У зв`язку з війною пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому після звернення до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. 20 листопада 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.Витребувано в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, завденої після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . 27.12.2024 до суду від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія матерілів спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 25.12.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] (яку в подальшому виклуючено із кола відповідачів) надійшов відзив, у відповідності до якого зазначено про те, що 03.08.2005 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , з 2000 року проживали у [ADDRESS] . Стверджує, що бабуся позивача - [PERSON] ніколи не проживала за вищевказаною адресою, оскільки завжди жила в Житомирській області. Після смерті її чоловіка - [PERSON] позивач ( син померлого) та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини, при цьому бабуся позивача [PERSON] через похилий вік та проживання в іншому регіоні заяву про відмову від спадщини після смерті сина не подавала. [PERSON] померла [INFO] , при цьому [PERSON] самостійно займалась похованням чоловіка та [PERSON] . Відповідач зазначає, що за відомою їй інформацією позивач не спілкувався з бабусею протягом багатьох років. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса для надання консультації щодо прийняття спадщини після померлої матері чоловіка та отримала роз`яснення про те, що законодавством не передбачено спадкування особою після померлої свекрухи [PERSON] . У зв`язку з викладеним, [PERSON] не претендує на майно померлої [PERSON] , а відтак є неналежним відповідачем у справі. Ухвалою суду від 11.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено замінити неналежного відповідача [PERSON] на належного - Київську міську раду. [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 13.02.2025 від Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Красненко Ю.В. подано до суду відповідь на відзив, згідно з яким вказує на те, що об`єктивними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є війна, зокрема позивач з жовтня 2022 по лютий 2022 року щоденно працював у волонтерському центрі Громадської організації «Об`єднання добровольців «Бо можемо» і приймав участь у виготовленні товарів для потреб ЗСУ, а тому просить визнати поважною причиною пропуску строку на подаяння заяви про прийняття спадщини за вказаний період і визначити [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини, який є достатнім для прийняття спадщини за померлою його рідною бабусею [PERSON] , а саме три місяці з дня набуття чинності рішення у даній справі. Позивач пропустив строк на подання відповіді на відзив у зв`язку з тим, що сам [PERSON] перебуває за межами м. Чернігова на службі у ЗСУ і за нього до вказаної Громадської організації зверталася його мати, яка щоденно працює, на підставі нотаріальної довіреності від його імені і вона отримала вказану довідку тільки 24.02.2025. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити та надати додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві просить слухати справу за відсутністю сторони відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, в процесі розгляду справи заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені наступні правовідносини. У відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2000, посвідченого Першою київською державної нотаріальною конторою за реєстровим № 11-2752, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , який діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , останні набули у рівних долях право власності на квартиру [ADDRESS] . (а.с.10) Відповідно, право власності у рівних долях набули [PERSON] (бабуся позивача), [PERSON] (батько позивача) та неповнолітній син [PERSON] (позивач). За даними КП "Київське міське Бюро технічної інвентаризації" згідно з даними реєстрових книг Бюро кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині на кожного (договір купівлі -продажу квартири, посвідчений Київською державною нотаріальною конторою № 1 від 25.10.2000) Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.1993. (а.с.6) [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1380. (а.с.8) Позивач отримав спадщину, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] та складалась з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. (а.с.7) [PERSON] , [INFO] , котра є бабусею позивача, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а/з № 215. Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. 26.04.2024 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням строку передбаченого законодавством для прийняття спадщини. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно зі ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 в справі № 6-167цс12. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.04.2019 у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, суд вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Представник позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подачі заява про прийняття спадщини зазначив, що об`єктивними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є війна, зокрема позивач з жовтня 2022 по лютий 2022 року щоденно працював у волонтерському центрі Громадської організації «Об`єднання добровольців «Бо можемо» і приймав участь у виготовленні товарів для потреб ЗСУ, а тому просить визнати поважною причиною пропуску строку на подаяння заяви про прийняття спадщини за вказаний період і визначити [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини, який є достатнім для прийняття спадщини за померлою його рідною бабусею [PERSON] . Із наданих позивачем доказів, а саме Довідки Громадської організації «Об`єднання добровольців «Бо можемо» від 24.02.2025 вих. № 03 вбачається, що [PERSON] з жовтня 2022 року по лютий 2025 року щоденно працював у волонтерському центрі і приймав участь у виготовленні товарів для потреб ЗСУ. На даний час позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою виданою військовою частиною [NUMBER] від 03.02.2025 вих. № 1821/573. При цьому, суд відхиляє заперечення третьої особи [PERSON] , оскільки останньою не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, при цьому в судовому засіданні при наданні пояснень [PERSON] зазначила на запитання суду, що не хоче, щоб позивач, котрий є сином її покійного чоловіка, набув право власності в порядку спадкування на частину квартири, при цьому зауважила, що ліпше спадкове майно відійде на користь держави, що свідчить, на думку суду про негативні та складні стосунки. Судом в процесі розгляду справи допитано свідків, зокрема [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] з жовтня 2022 року займався у волонтерському центрі Громадської організації «Об`єднання добровольців «Бо можемо» у м. Чернігові, з метою забезпечити потреби ЗСУ та зробити свій вклад для перемоги. Також [PERSON] зазначила, що постійно нагадувала сину про необхідність приділити час та звернутись із заявою до нотаріуса для прийняття спадщини, що залишилась після смерті бабусі, однак [PERSON] стверджував, що допомога у забезпеченні та зайняття волонтерством має першочергове значення і людям потрібна допомога, а майно почекає. Судом було допитано в якості свідка [PERSON] , котрий повідомив, що проживає у м. Чернігові та зазначив, що [PERSON] постійно перебував у м. Чернігові, з початку війни почав активно займатися благодійністю та волонтерством, а станом на дату судового засідання позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у лавах ЗСУ. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є діючим і на час вирішення позову. Отже, судом встановлено, а в процесі розгляду справи сторонами не спростовано того факту, що позивач [PERSON] постійно проживав у м. Чернігові, що територіально значно віддалено від міста Києва та Коростишівського району Житомирської області, де проживала та померла померла спадкодавець [PERSON] . Також позивач з жовтня 2022 року займався у волонтерському центрі Громадської організації «Об`єднання добровольців «Бо можемо», що знаходиться в [ADDRESS] . Водночас надані позивачем докази у своїй сукупності свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved