Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому просить\~ встановити факт родинних відносин, а саме те, що зазначений у свідоцтві про право власності на житло від 07.12.1995 року, виданого АТ ЧРТЗ [PERSON] є покійним чоловіком позивачки [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті, позивачкою була подана заява про прийняття спадщини до Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області в результаті чого була заведена спадкова справа №206/1998 рік. У 2024 році позивачкою було виявлено, що не на все спадкове майно її покійного чоловіка свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру [ADDRESS] , в якій [PERSON] був співвласником. Так, 03.03.2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса\~ Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак останньою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із розбіжностями у імені\~ померлого та у документах на право власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме, те що зазначений у свідоцтві про право власності на житло від 07.12.1995 року, виданого АТ ЧРТЗ [PERSON] є покійним чоловіком [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви, в яких просили суд розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують. Представник Чернівецької міської ради Осовська М..М. в судове засідання не з`явився, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вирішення справи залишає на розсуд суду та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Процесуальні дії у справі. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.04.2025 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.05.2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чорнопотіцькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, запис №11, встановлено, що [PERSON] , помер - [INFO] . (а.с.10) Із свідоцтва про право власності, виданого АТ ЧРТЗ від 07 грудня 1995 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної суміної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.11) Відповідно до довідки ОСББ Вітязь №35 від 14.04.2025 року, виданої громадянину [PERSON] , вбачається, що у свідоцтві про право власності на житло від 07.12.2025 року у зв`язку із допущеною граматичною опискою серед власників зазначений [PERSON] замість вірного [PERSON] . (а.с.13) Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , Заставнівською державною нотаріальною конторою Чернівецької області на підставі заяви [PERSON] , була заведена спадкова справа №206/1998 рік. (а.с.67-100) Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Заставнівським рай. Загс. с. Чорний-Потік, встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 05.11.1961 року було укладено шлюб, актовий запис №7.(а.с.73) З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В. №47/02-31 від 03.03.2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після смерті її чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із розбіжностями у імені померлого та у документах на право власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7) Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачці для реалізації її спадкових прав. Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до державної нотаріальної контори за місцем його проживання (реєстрації), оскільки відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Щодо наявності підстав для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що [PERSON] є покійним чоловіком [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , а тому позов в цій частині є підставним та підлягає до задоволення. Суд зазначає, що встановлення зазначеного вище факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , [PERSON] , у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини, у результаті чого нею було прийнято спадщину. Однак, в подальшому позивачкою було виявлено, що не на все майно її покійного чоловіка було видано свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із чим вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщина та в подальшому [PERSON] було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на частку квартири [ADDRESS] . Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позовну вимогу про визнання права на спадкове майно обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved