Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] (третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійні вимоги: Управління соціального захисту населення Березівської районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 03194737)) про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Іванівського районного суду від 18.07.2022 у справі №518/1454/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 191 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців позбавленням права обіймати посади , пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності на строк два роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком тривалістю два роки та покладенням обов`язків передбачених а.1,2 ч.1 п.2,3 ч.3 ст. 76 КК України. Стягнуто з [PERSON] процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 58924 грн. Вироком Одеського апеляційного суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Семчука О.С. задоволено частково. Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 18.08.2022 року щодо [PERSON] в частині призначеного покарання- скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено [PERSON] покарання за ч. 3ст.191 КК України у виді трьох років п`ять місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади ,пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності на строк два роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Згідно з вироком суду [PERSON] визнано винуватою у тому, що вона обіймаючи посаду спеціаліста та головного спеціаліста першої категорії відділу соціальних допомог та компенсацій управління праці та соціальної політики Ширяївської районної державної адміністрації, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи надані їй повноваження всупереч інтересам служби, з метою розтрати бюджетних коштів, повторно, з корисливих мотивів, порушуючи порядок призначення і виплат державної соціальної допомоги та забезпечення завдань реалізації державної політики з питань соціального захисту населення, встановлених законодавством про державну соціальну допомогу, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні управління по [ADDRESS] в період часу 2013-2016 років, достовірно знаючи, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не перебувають на обліку в центрі зайнятості та не мають права на призначення допомоги, в порушення п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, використовуючи свій персональний код та унікальний пароль доступу, внесла в електронну базу відомості щодо зазначених осіб, чим створила умови для незаконного призначення допомоги та безпідставно здійснила нарахування грошових коштів в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок чого протягом 2013 - 2017 років останнім незаконно перераховані грошові кошти, як допомога, а саме: [PERSON] - 66 623,86 грн; [PERSON] - 62 752,44 грн; [PERSON] - 7 678,82 грн; [PERSON] - 18 667,52; [PERSON] - 8 539,84 грн. У зв`язку з чим державному бюджету завдані збитки на вказані суми. Крім того, [PERSON] у 2016 році, більш точна дата досудовим слідством не встановлена, продовжуючи реалізацію злочинного наміру, направленого на привласнення та заволодіння бюджетними коштами, діючи повторно, за попередньою змовою з [PERSON] , в порушення пунктів 2.1, 2.2, 2.7 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 19 вересня 2006 року № 345, без отримання від останньої заяви та декларації та без внесення цих документів до журналу реєстрації приймання документів для призначення усіх видів соціальної допомоги, однак здійснила реєстрацію персональних даних [PERSON] в електронній базі з метою незаконного нарахування їй грошових коштів, як допомоги, нарахування яких передбачено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, та ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Надалі, достовірно знаючи, що [PERSON] не перебуває на обліку в центрі зайнятості, має дитину народжено у шлюбі на користь якої стягуються аліменти, та у відповідний час не народжувала дитину, тому не має права на призначення допомоги, в порушення пункту 10 Порядку №250, пунктів 11, 33 Порядку №1751,використовуючи свій персональний код та унікальний пароль доступу, внесла в електронну базу відомості щодо зазначеної особи, чим створила умови незаконного призначення допомоги та здійснила незаконні дії щодо незаконного призначення допомоги та здійснила незаконні дії щодо остаточного оформлення та подальшого перерахування бюджетних коштів на індивідуальний рахунок [PERSON] , яка після нарахування та отримання допомоги, у невстановленому місці та часі на території колишнього Ширяївського району Одеської області, передавала [PERSON] половину незаконно отриманих як допомога грошових коштів. Внаслідок чого упродовж 2016-2017 років [PERSON] , діючи за попередньою змовою з [PERSON] незаконно заволоділи бюджетними коштами у загальній сумі 66822,93 грн. Також встановлено, що в період 2013-2017 років [PERSON] протиправно перераховані грошові кошти, як державна соціальна допомога в загальному розмірі 106222,93 грн., чим спричинено державі шкоду на вказану суму. Таким чином, протиправними діями [PERSON] державі в особі управління охорони здоров`я, материнства та соціального захисту населення Ширяївської районної державної адміністрації, правонаступником якої є Березівська районна державна адміністрація, спричинено майнову шкоду у розмірі 337308,34 грн., яку [PERSON] не відшкодувала. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв, відзиву або клопотань не подавала. Третя особа\~на стороні\~позивача,\~що не\~заявляє самостійні\~вимоги:\~Управління соціального\~захисту населення\~Березівської районної\~державної адміністрації будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей\~174,\~178 ЦПК України\~ відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1\~ст.1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2\~ст.1166 ЦК України\~за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що вироком Іванівського районного суду від 18.07.2022 у справі №518/1454/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 191 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком тривалістю два роки та покладенням обов`язків передбачених а.1,2 ч.1 п.2,3 ч.3 ст. 76 КК України. Стягнуто з [PERSON] процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 58924 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Одеського апеляційного суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Семчука О.С. задоволено частково. Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 18.08.2022 року щодо [PERSON] в частині призначеного покарання - скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено [PERSON] покарання за ч. 3 ст.191 КК України у виді трьох років п`ять місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності на строк два роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, враховуючи визначений ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, обґрунтовано звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] , і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. Вироком суду встановлено, що, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються\~Цивільним Кодексом України. Згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У силу\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками є: 1)\~втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В позовній заяві позивач вказує, що завдану матеріальну шкоду відповідач до теперішнього часу не відшкодувала. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоду в сумі 337308,34 гривень, яка завдана внаслідок кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved