Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, просив суд скасувати арешт з усього майна, яке належить [PERSON] , який було накладено постановами №б/н від 30 липня 2003 року та №АН 386191 від 04 червня 2007 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи про обтяження № 8239118 від 30 липня 2003 року та №5302546 від 04 червня 2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . У серпні 2023 року він та його рідний брат [PERSON] звернулися до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом. На підставі заяв Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одеса була заведена спадкова справа № 460с/2023. Однак, нотаріус їм повідомила, що неможливо видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки в реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається заборона на відчуження усього майна яке належить [PERSON] , оскільки виконавчою службою накладено арешт на все майно батька. Відповідно до відповіді № 7380/21.19.31/3 від 18.03.2024 року Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні перебували провадження відносно боржника [PERSON] , в рамках яких були накладені арешти згідно постанови №АН 386191 від 04.06.2007 року ВДВС Котовським МУЮ (номер запису про обтяження 5302546) та постанови б/н від 30.07.2003 року ВДВС Котовського МУЮ (номер запису про обтяження 8239118) та які були завершені, а матеріали виконавчого провадження передано для зберігання до архіву. Згідно положень «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017 року зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 року за №699/30567 термін зберігання завершених виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, становить 3 роки. Після зазначеного терміну зберігання виконавчі провадження знищуються. А також зазначили, що в подальшому пропонують звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту з майна по зазначеним постановам. Позивач зазначив, що оскільки підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а наявний арешт на майно, порушує його права, тому що він позбавлений можливості вступити у спадкування та в подальшому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 листопада 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, для надання позивачем доказів щодо місця знаходження нерухомого майна, належного померлому та на яке саме майно було накладено арешт, з метою правильного визначення підсудності даної справи. 20 листопада 2024 року позивач усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 листопада 2024 року. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року, постановлено продовжити розгляд даної справи. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» номер 4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області. Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. \~ Позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги в частині скасування арешту, накладеного постановлю №б/н від 30 липня 2003 року, уточнивши та конкретизувавши номер цієї постанови та просив суд скасувати арешт з усього майна, яке належить [PERSON] , який було накладено постановою серії АА №487938 від 30 липня 2003 року (номер запису про обтяження 8239118) відділу державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції. З урахуванням зазначеного уточнення просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача\~Подільського\~відділу державної\~виконавчої\~служби\~у Подільському\~районі Одеської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства\~юстиції\~(м.\~Одеса), належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] [PERSON] в судове засідання з`явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приморська державна нотаріальна контора у м. Одеса подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, заперечень щодо винесення рішення немає. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , батьком позивача є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73552420 від 11.08.2023 року в Приморській державній нотаріальній конторі у місті Одеса було зареєстровано спадкову справу № 71078014 стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Держаний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса Ворсуляк А.М. у листі від 29 червня 2023 року №2253с/02-14 повідомила, що до майна [PERSON] , який помер [INFO] заведено спадкову справу 460с/2023, в матеріалах спадкової справи наявні заяви про прийняття спадщини від синів [PERSON] та [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №404285753 від 18.11.2024 року вбачається: підстава обтяження постанова про арешт АН 386191 від 04.06.2007 року, ДВС у м. Котовську; об`єкт обтяження невизначено, адреса: [ADDRESS] та підстава обтяження постанова б/н від 30.07.2003 року, Управління юстиції в Одеській області; об`єкт обтяження: невизначено все майно, адреса [ADDRESS] . Відповідно до листа № 7380/21.19.31/3 від 18.03.2024 року Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі - за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебували на виконанні провадження відносно боржника [PERSON] , в рамках яких були накладені арешти по постанові №АН 386191 від 04.06.2007 року ВДВС Котовським МУЮ (номер запису про обтяження 5302546) та по постанові б/н від 30.07.2003 року ВДВС Котовського МУЮ (номер запису про обтяження 8239118) та які були завершені, а матеріали виконавчого провадження передано для зберігання до архіву. Згідно положень «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017 року зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 року за №699/30567 термін зберігання завершених виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, становить 3 роки. Після зазначеного терміну зберігання виконавчі провадження знищуються. Згідно копії постанови серії АН №365505 знято з оригіналу серії АА №487938 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.07.2003 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії постанови серії АН №386195 знято з оригіналу серії АН №386191 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.06.2007 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Як зазначено у Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На сьогодні позивач має намір отримати спадщину, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт, накладений на майно, порушує права позивача. За вимогами ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу відкриття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, при цьому підстав для продовження обтяження на майно судовим розглядом не встановлено, тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб - шляхом зняття арешту з майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26 цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положеньст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на час звернення з позовною заявою обтяження з майна не знято, цим в свою чергу порушується право приватної власності позивача, та внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм спадковим майном на власний розсуд. Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби, на даний час виконавчі провадження завершені, однак, арешт, накладений на майно боржника, знято не було. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для обтяження у вигляді арешту, а вимога позивача про скасування арешту, накладених постановами серії АА №487938 від 30 липня 2003 року та серії АН №386191 від 04 червня 2007 року з всього майна, яке належить [PERSON] підлягає задоволенню. Водночас позовна вимога про виключення записів про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Виходячи зі змісту положень\~ЦПК України\~щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до\~ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення майна з-під арешту є підставою для зняття арешту державним виконавцем та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Outcome: partial