Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 17.05.1986 Московським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 746 від 17.05.1986. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Сімейні стосунки у сторін не склалися через суттєві розбіжності в характері та різне ставлення до сім`ї. Сторони проживають окремо більше 10 років, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 27.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого, не заперечує проти заочного розгляду справи. Вважає, що примирення не можливе і недоцільне, оскільки з відповідачем не проживають та не спілкуються більше десяти років. Відповідач 18.06.2025 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає. Дії сторін не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 17 травня 1986 року Московським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 746 від 17 травня 1986 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 червня 2014 року Московським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Позивачка скористалася правом припинити шлюбні відносини та звернулася до суду з даним позовом, відповідач позов визнає. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін неповнолітніх дітей немає, сторони спільно не проживають більше десяти років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved