Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 31.03.2024 р між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 31.03.2024-100002909. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17.08.2024 р утворилась заборгованість у розмірі 32949,82 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000 грн, по процентам в розмірі 15730 грн, комісія 969,82 грн, по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3 250,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, в поданому позові представник просив суд розгляд справи провести без його участі, вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із долучених до матеріалів справи вбачається, що 31.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 31.03.2024-100002909 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (а.с.9-14). Відповідно до\~умов\~Пропозиції про\~укладення кредитного\~договору\~(оферти)\~(кредитної\~лінії)\~\~та Заявки\~кредитного\~договору №31.03.2024-100002909\~(кредитної\~лінії)\~від 31.03.2024\~відповідачу\~надано\~кредит у\~розмірі\~\~13000,00\~грн,\~ що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 31.03.2024 (а.с.8), строком на 140 днів, дата повернення (виплати) кредиту 17.08.2024. Згідно п.5 Заявки Кредитного договору процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом встого строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; п.8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950,00 грн; п.13.Неустойка: 130 грн.00 коп., що нараховуються за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання неналежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-4619. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4статті 11\~ Закону України «Про електронну комерцію») Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11\~Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього\~Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11\~Закону №\~675-VIII «Про електронну комерцію». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Частиною дванадцятою\~статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Судом встановлено, що 31.03.2024 [PERSON] електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитна лінія), Заявку Кредитного договору підтверджено укладенням кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 31.03.2024-100002909 від 31.03.2024, заборгованість [PERSON] складає 32949,82 грн, з яких: 13000,00 грн - основний борг, 15730,00 грн проценти, 969,82 грн - комісія та 3250,00 грн неустойка (а.с.19). Такі дії з боку [PERSON] є порушенням умов укладеного договору. Щодо нарахованої ТОВ «Споживчий центр» неустойки в розмірі 3250,00 грн за порушення умов договору суд ураховує таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, нараховані неустойки включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи наведене судом встановлено, що нарахована ТОВ «Споживчий центр»\~неустойка\~не підлягає стягненню у судовому порядку. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором №31.03.2024-100002909 від 31.03.2024 в загальному розмірі 969,82\~грн суд зазначає наступне. Вищевказаним кредитним договором визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодився зі встановленим розміром комісії, про що засвідчив особистим підписом на вказаному договорі. При цьому, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком, є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору із кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Порушене право позивача підлягає судовому захисту, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Натомість визначений позивачем розмір заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно у цій частині заявлені вимоги не підлягають до задоволення, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідача заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 13000 грн та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 15730 грн, а всього 28730,00грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № СЦ00010213 від 04.04.2025 позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (87,19 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2112,09 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial