Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», через представника, звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 964,80 грн. Позов обґрунтовує тим, що 01.04.2023 року між ТОВ «Мілоан», яке відступило право вимоги позивачу, та відповідачем укладено кредитний договір №102856037, згідно умов якого відповідач отримала 15000 грн., зі сплатою відсотків, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало, надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, в результаті чого, виникла заборгованість, загальний розмір якої відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023 становить 42 964,80 грн., що складається із: заборгованості за сумою кредиту 12000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 30964,80 грн., простроченої заборгованості за комісією 300,00 грн. Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, який надсилався відповідачу, з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з цим ухвалою суду від 06.02.2025 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 03.04.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» у повному обсязі, зважаючи на те, що відсутні докази на підтвердження введення саме відповідачем електронного підпису при укладенні кредитного договору. Відомості про щоденні нарахування і погашення ТОВ «Мілоан» та виписка з особового рахунку за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023, на думку відповідача, не є документами первинного бухгалтерського обліку, не є належними і допустимими доказами підтвердження суми боргу, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які повністю залежать від волевиявлення дій однієї сторони. В поясненнях вказує, що матеріали справи не містять підтвердження факту одержання відповідачем письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та в якому б була визначена грошова вимога, що підлягає виконанню, а також відсутній реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023. Також зазначає, що відомості про щоденні нарахування і погашення за кредитним договором відображаються по 27.07.2023, а у виписці з особового рахунку за кредитним договором строк повернення кредиту вказаний 30.07.2023, в той час, коли згідно договору про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023 кредит в сумі 15\~000,00 грн. надавався строком на 105 днів з 01.04.2023 по 15.07.2023. 23.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій звертає увагу, що строк надання відзиву на позов у відповідача закінчився, а надання пояснень не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. З відповіді вбачається, що договір про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023 між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля ідентифікатора V83547. Без отримання SMS повідомлення на номер телефона відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на веб сайт ТОВ «Мілоан» за допомогою логіна та пароля, договір між відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений, тобто відповідач пройшла ідентифікацію на сайті, в результаті чого змогла укласти кредитний договір. Щодо надання кредитних коштів відповідачеві за договором про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023 зазначає, що будь- яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в платіжному дорученні 62106828 у розмірі 15\~000,00 грн надійшли в розпорядження відповідача на банківську картку, відповідач не надала. Щодо відступлення права вимоги позивач зазначив, що згідно п. 3.2.6 Договору про споживчий кредит № 102856037 від 01.04.2023 ТОВ «Мілоан» мав право відступити, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором на користь третіх осіб. 27.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги №102-МЛ від 27.07.2023, відповідно до умов якого, позивач набув статусу нового кредитора та отримав права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», у т.ч. і за споживчим договором від 01.04.2023 №102856037. Також, 27.07.2024 ТОВ «Мілоан» передав позивачу Реєстр боржників до Договору відступлення права вимоги, що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 27.07.2023 до договору відступлення прав вимоги №102 МЛ/Т від 27.07.2023, який належним чином завірений та долучений до матеріалів справи. Окрім того, у відповіді на відзив Позивач навів детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 102856037 від 01.04.2023. У відповіді на відзив позивач просив розглядати справу без участі представника позивача. 23.05.2025 від представника позивача Гончаренко Ю.А надійшло клопотання про витребування доказів у справі, а саме витребувати у АТ «КБ «Приватбанк» інформацію про підтвердження зарахування на банківський рахунок грошових коштів в розмірі 15\~000 грн. за Договором про споживчий кредит № 102856037 від 01.04.2023 відповідно до платіжного доручення № 62106828. Ухвалою суду від 26.05.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «КБ «Приватбанк» інформацію про підтвердження зарахування на банківський рахунок грошових коштів в розмірі 15\~000 грн. за Договором про споживчий кредит № 102856037 від 01.04.2023 відповідно до платіжного доручення № 62106828. Розгляд справи призначено на 19.06.2025 на 11 год. 15 хв. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причина неявки не відома, заяви, клопотання, відзив на позов від відповідача не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №102856037, згідно з умовами якого відповідач отримала 15000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредит надано загальним строком на 105 днів з 01.04.2023 (п.1.3 Договору). ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн згідно договору №102856037, що підтверджується платіжним дорученням №62106828 від 01.04.2023. Факт перерахування коштів [PERSON] також підтверджується інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк» від 10.06.2025 №20.1.0.0./7-250530/38886-БТ, відповідно до якої 01.04.2023 на картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) відкриту на ім?я [PERSON] , здійснено переказ коштів в розмірі 15\~000 грн. згідно договору №102856037. Доказів протилежного відповідачем не надано. Видача кредиту [PERSON] в сумі 15000,00 грн та нарахування відповідних відсотків також підтверджується Відомістю про щоденні нарахування та погашення, а також Випискою з особового рахунку за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023. Цього ж дня відповідач ознайомилася та підписала Паспорт споживчого кредиту №102856037. За п.1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду встановлені в сумі 22,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. За п.1.5.3 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду встановлені в сумі 40500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 2.2.2 встановлено, що нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п.п. 2.3 договору, позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту. Строк продовження, днів: 3 дні максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3,00%; 7 днів максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 6,00%; 15 днів максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 10,00%. Згідно Термінів та визначень Договору №7156907, проценти за порушення грошового зобов`язання - міра відповідальності за порушення позичальником грошового зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, комісій, що сплачується позичальником на вимогу кредитодавця, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, пп.4.2,4.3 цього договору. Відповідно до п.п. 4.2. Договору №7156907, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.5.3. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.5.3. Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Згідно з п. 2.4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором V83547. Довідкою ТОВ «Мілоан» вих. б/н від 14.10.2024 підтверджено, що [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор V83547; дата і час відправки ідентифікатора 01.04.2023 о 15:31. Номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор в довідці співпадає з номером телефону, вказаному в кредитному договорі в реквізитах позичальника. Відповідач добровільно уклав договір, що підтверджується Анкетою заявою на кредит №102856037 від 01.04.2023, яка заповнена позичальником особисто. З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. У справі яка розглядається договір про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023року, укладений сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, про що зазначено в самому договорі, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Водночас, всупереч зазначеним нормам, відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення відповідачем вказаного договору позики в електронному вигляді та накладення на нього будь - якого іншого підпису (одноразового ідентифікатора), ніж зазначеного у договорі, внаслідок чого відповідні аргументи відповідача суд відхиляє. Відтак суд вважає, що між сторонами був укладений кредитний договір, кредитодавець ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023 виконав належним чином, надавши позичальникові кредит, що підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору №102856037 від 01.04.2023 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди Позичальника. Пункт 7.1. кредитного договору №102856037 від 01.04.2023 року визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. 27.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №102856037 від 01.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, що підтверджено Витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №102- МЛ/Т від 27.07.2023. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023 загальна сума заборгованості за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023 склала 42\~964,80 грн., що складається із: залишку по тілу кредиту 12\~000,00 грн., залишку по відсотках 30 964,80 грн., залишку по комісії - 0 грн. Позивачем на адресу відповідача направлялася претензія №22907589/490 від 19.12.2024 з вимогою виконати зобов`язання за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023 на суму 42\~964,80 грн, яка залишилася без реагування. Таким чином, твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів відступлення прав вимоги за Договором про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023, суд вказує, що такі твердження спростовуються наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 27 липня 2023 року, Платіжною інструкцією №72145 від 27.07.2023, Витягом з Реєстру боржників, Претензією №22907589/490 від 19.12.2024. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договору про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023. На думку позивача, ним надано суду достатньо доказів щодо підписання договору про споживчий кредит №102856037 від 01.04.2023року. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, виконаний ТОВ «Мілоан» , враховує щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України. Наведений у відповіді на відзив деталізований розрахунок заборгованості, відповідачем не спростований, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Отже, усі умови кредитування, процентні ставки, сума кредиту та розміри платежів були обумовлені та погоджені сторонами, тому розрахунки заборгованості є правильними та підлягають до стягненню. Окрім цього, представник позивача вказав, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Отже, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Окрім цього, відповідно до чинного законодавства, комісія за видачу кредиту може стягуватися з позичальника за умови, що така комісія чітко зазначена в умовах кредитного договору. Також, позивач позбавлений можливості отримати виписку про рух коштів по карті відповідача, щоб довести надходження кредитних коштів за спірним договором, однак відповідачка особисто має доступ до такої інформації і може надати її на підтвердження свої доводів про неотримання грошових коштів за кредитним договором. Перехід права вимоги за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023 року підтверджено належними та допустимими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до боржника на підставі Договору відступлення прав вимог № 102-МЛ/Т від 27.07.2023 року, заборгованості за кредитним договором №102856037 від 01.04.2023 у визначеному позивачем загальному розмірі 42\~964,80 грн. Відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б ставили під сумнів наявність боргових зобов`язань, а також правильність проведеного деталізованого розрахунку заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved