Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.04.2018 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №171. В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони з квітня 2023 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинено. У шлюбі у сторін народилась дитина: син - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2025 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У червні 2025 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що не заперечує розірвати шлюб з [PERSON] , [INFO] ; просив не надавати строку на примирення; повернути позивачці 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову; розглянути справу без його участі та не заперечує розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином; надав до суду відзив, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві 31.10.2018, про що зроблено відповідний актовий запис за № 171. Крім того, судом встановлено, що у сторін є дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії від 31.10.2018 серія [NUMBER] , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 5607. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved