Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

11.03.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором за №3000021245 від 18.03.2024 року у розмірі 11\~298,68 грн., а також судові витрати. Так, в обґрунтування позову вказано, що 18.03.2024 року між сторонами в електронній формі укладено кредитний договір за №3000021245, на підставі якого банк надав позичальниці кредит, а позичальниця його прийняла та зобов`язалась належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання, передбачені кредитним договором та правилами кредитування. На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачці кредитні кошти у розмірі, що обумовлений умовами кредитного договору. Протягом дії кредитного договору застосовувалась фіксована процентна ставка у розмірі 20 % річних. Разом з цим, позичальниця своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 11\~298,68 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 10\~458,25 грн. та заборгованості за відсотками 840,43 грн. 30.01.2025 року банк надіслав на адресу відповідачки лист із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань, яка отримана відповідачкою 05.02.2025 року, однак залишена без реагування. Ухвалою судді від 19.03.2025 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08.05.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 30.06.2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду спрямував заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені в позові підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 30.06.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, судом встановлено наступне: 18.03.2024року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір за №3000021245 в електронній формі, шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта, на підставі якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах, передбачених кредитним договором (а.с. 11-14). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору - кредит видається на загальні споживчі цілі у розмірі 11 700 грн., дата остаточного повернення кредиту 18.03.2027 року; строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів. Згідно з п. 1.2 кредитного договору - протягом дії кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 20% річних. Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, загальні витрати за кредитом, у відповідності до якого реальна процентна ставка становить 21,94 %, а загальна вартість кредиту 15\~659,37 грн. (а.с. 15-16). До укладання кредитного договору, позичальниця ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та орієнтовним графіком платежів, а аткож розрахунком загальної вартості кредиту, про що свідчить її удосконалений електронний підпис (а.с. 17-19). На виконання умов кредитного договору АТ «ОТП Банк» зобов`язання\~щодо видачі\~відповідної суми\~кредиту виконав,\~кошти у\~розмірі 11\~700\~грн.\~надав відповідачці,\~що підтверджується\~меморіальним ордером\~за №\~23163716\~від 18.03.2024року (а.с. 20). Згідно з\~розрахунком заборгованості,\~у зв`язку\~із порушенням\~умов кредитного\~договору,\~станом на\~16.01.2025року - заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором за №3000021245 від 18.03.2024 року складає 11\~298,68 грн., з яких: 10\~458,25 грн. - заборгованість за кредитом та 840,43 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 10). 30.01.2025 року банк надіслав на адресу відповідачки досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань, яка отримана відповідачкою 05.02.2025 року, однак залишена без реагування (а.с. 55-60). Так,\~відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~11\~ЦК України\~-\~підставами виникнення\~цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» - електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електрону комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»). Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі кредитного договору, такий договір був підписаний відповідачкою [PERSON] удосконаленим електронним підписом. А відтак, за вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачкою кредитного договору із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідачка погодилася з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.01.2021 року у справі за №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у постанові від 09.09.2020 року у справі за №732/670/19. Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. До матеріалів справи позивачем надано розрахунок заборгованості, за яким заборгованість відповідачки за кредитним договором за №3000021245 від 18.03.2024 року складає - 11 298,68 грн., з яких: 910 458,25 грн. - заборгованість за кредитом та 840,43 грн. - заборгованість за відсотками. За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, не повернула у повному обсязі отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача слід стягнути кошти, понесені останнім під час звернення до суду з цими вимогами. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: approved