Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Опис справи. До Шевченківського районного суду міста Дніпра 10.10.2024 року надійшла зазначена вище позовна заява у якій позивач прохав суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача КП «Дніпроводоканал» суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 27\~780,26 грн з них 25\~674,70 грн сума основного боргу, 235,72 грн сума 3% річних та інфляційне збільшення 1869,84 грн, а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг, які надаються КП «Дніпроводоканал» за адресою: [ADDRESS] . З огляду на те, що останніми не сплачується плата за отримані послуги у зв`язку з чим накопичилась заборгованість, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розгляд справи просив здійснити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Щодо належного повідомлення відповідача. Суд у судові засідання (13.02.2025, 25.04.2025, 27.06.2025) викликав відповідачів. Усі конверти повернулися до суду, у зв`язку із закінченням строків зберігання. Згідно із відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23.12.2024 зареєстроване місце проживання відповідачів: [ADDRESS] : [PERSON] з 08.05.2003 року та [PERSON] також з 08.05.2003 року по теперішній час (а.с.22, 23). Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення відповідачів щодо розгляду справи, яка стосується їх безпосередньо. Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за не надсилання заявнику відповідних документів. Суд виходить із того, що відповідачі хоч і не отримали кореспонденцію, надіслану їм неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідача за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, відповідачі повідомлені належним чином про розгляд справи у суді. Відзиву на позов не надали, у зв`язку з чим, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. У силу приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом. Предметом господарської діяльності позивача КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг водопостачання та водовідведення, про що зазначено у п. 2.2.1 Статуту Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням міської ради від 22 березня 2023 року № 72/35 (а. с. 11 та на звороті). Відповідно до розрахунку сума заборгованості відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де за відповідальним квартиронаймачем [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , з січня 2008 року по травень 2024 року, складає 25 674,70 грн, на підтвердження чого позивачем надано суду розрахунок заборгованості за вказаний період (а.с.9-10), а також, довідку про склад сім`ї (а.с.4). У зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися із вказаним позовом до суду, в якому він прохав стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості, що утворилася станом на 31.05.2024 року у розмірі 27\~780,26 з них 25\~674,70 грн сума основного боргу (за період із січня 2018 року по травень 2024 року), 235,72 грн сума 3% річних (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та інфляційне збільшення 1869,84 грн (за період з липня 2018 року по січень 2022 року). Згідно із відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 23.12.2024 [PERSON] , [INFO] з 08.05.2003 року та [PERSON] , [INFO] також з 08.05.2003 року зареєстровані за вказаною вище адресою по теперішній час (а.с.31,32). Зазначена інформація отримана судом повністю відповідає Довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, отриманою позивачем на час звернення із позовом до суду (а.с.4). Від відповідачів повернулися конверти з відмітками\~ «за закінченням терміну зберігання» (а.с.32, 33, 40, 41, 48, 49). Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо відомостей, викладених у рахунках від відповідачів не надходило. Доказів оплати вартості послуг водопостачання та водовідведення відповідачами суду не надано. Норми права, що застосовує суд. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Приписами\~ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Нормою\~ст. 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами\~ст. 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вимогами ч. 4\~ст. 319 ЦК України\~визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У статті 67\~Житлового кодексу\~Української РСР закріплено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до вимог ст. 22\~Закону України\~«Про питну\~воду,\~питне водопостачання\~та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Приписами ч. 4 ст.\~23\~та ч. 3 ст.\~24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що послуги з централізованого водопостачання/водовідведення надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання/водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.\~611, ч.1 ст.\~612 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Висновки суду. Відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам. Між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року «Про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради», абоненту відкрито особовий рахунок. Верховний Суд України у своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив про те, що не дивлячись на те, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Разом з цим, такому праву споживача прямо відповідає його обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно з якими позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов`язані сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. У силу приписів ст.\~322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Приписами ст.\~541\~ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Водночас, нормами ч. 3ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідальними квартиронаймачами є [PERSON] , [INFO] з 08.05.2003 року та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] по теперішній час, відповідно користувалися послугами, тому суд вважає, що вони є належними солідарними боржниками за період з січня 2018 року по травень 2024 року. Щодо інфляційних нарахувань. Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за основним боргом, тобто, за надані послуги з водопостачання та водовідведення розраховані за період із січня 2018 року по травень 2024 року та складає\~ 25\~674,70 грн. А з наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що позивачем нараховувалась дана сума за період з липня 2018 по січень 2022 року, з яких: інфляційне збільшення суми боргу\~1869,84 грн (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та 3 % річних\~235,72 грн (за період з липня 2018 року по січень 2022 року). Так, відповідно до ч. 1\~ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. При цьому, відповідно до п. 1\~Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»\~визначено установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Пунктом 2 зазначеної вище постанови визначено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України Зеленського В.О. №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. 21.04.2022 року Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про Продовження строку дії в Україні» від 19.04.2022 року №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 25.04.2022 року строком на 30 діб до 25.05.2022 року. Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 року строком на 90 діб та в подальшому, відповідними Указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану і на теперішній час до 07 серпня 2025 року. Тому, враховуючи вище викладене, можливість нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період після 24.02.2022 року не відповідає вимогам вищевикладених нормативно-правових актів. Оскільки, позивачем здійснено розрахунок 3% відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до вимог ч. 2 ст.625, за період з липня 2018 року по січень 2022 року, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, щодо їх правомірності. Оскільки заборгованість за послугами з водопостачання та водовідведення нарахована позивачем відповідачам як їх споживачу, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивача і стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за спожиті послуги у заявленій суми з врахуванням санкцій визначених ст.625 ЦК України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору\~у розмірі 3028,00 грн. На підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405, 625 ЦК України,

Outcome: approved