Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка є її донькою. В обґрунтування вимог у заяві зазначено, що донька заявниці [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства І-ої групи та потребує постійної сторонньої допомоги, проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапія та психокорекція. Через незадовільний стан здоров`я [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може орієнтуватися у просторі, внаслідок чого вона не може самостійно представляти свої інтереси у відповідних органах та установах. У зв`язку з цим існує нагальна потреба у встановленні над нею опіки. Заявниця є матір`ю [PERSON] і має фізичну та матеріальну можливість здійснювати догляд за хворою донькою, яку вона утримує та забезпечує всім необхідним. З метою забезпечення захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] , яка за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, заявниця вважає за необхідне ухвалення судом рішення про визнання її доньки недієздатною та призначити її опікуном над донькою. 23.07.2024р. судом відкрито провадження у справі та призначено захисника заінтересованій особі Бурлаці Д.І. через Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної вторинної правничої допомоги. 08.08.2024р. за клопотанням заявниці судом постановлено ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи, проведення якої було доручено експертам Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Павлова, 46, Сміла, Черкаська область, 20700). На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 16.04.2025р. на адресу суду надійшов висновок №131 від 05.03.2025р. судово-психіатричного експерта Черкаської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», у зв`язку з чим ухвалою від 17.04.2025р. судом поновлено провадження у справі. 06.05.2025р. заявницею подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, які характеризують особу заявниці та підтверджують її можливість бути призначеним опікуном над недієздатною особою. 23.06.2025р. на адресу суду надійшли документи, складені органом опіки та піклування Черкаської міської ради, а саме: подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , у разі визнання її недієздатною за рішенням суду, а також рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №709 від 29.05.2025р. «Про надання Придніпровському районному суду м. Черкаси подання про доцільність призначення опікуна». В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Гаврилов Д.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1091821 від 16.07.2024р., підтримали вимоги заяви та наполягали на їх задоволенні. Заявниця додатково пояснила, що її донька [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також не спроможна самостійно реалізовувати свої права та виконувати свої обов`язки. Зазначила, що вона є єдиною близькою для доньки особою, яка може належним чином піклуватися про неї, а тому бажає бути її опікуном. Представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради Грєвцова В.С., яка діє на підставі довіреності №1935-01-21 від 30.01.2025р., в судовому засіданні підтримала вимоги заявниці та не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Додатково зазначила, що органом опіки та піклування було перевірено обставини проживання заявниці та її доньки і за наслідком розгляду відповідного питання було складено висновок про доцільність погодження кандидатури заявниці бути опікуном [PERSON] , яка є її донькою. Представник [PERSON] адвокат Ткаченко В.Л., який діє на підставі доручення №004-2302737 від 25.07.2024р. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, виданого Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , оскільки обставини, які викладені у заяві останньої, відповідають дійсності і [PERSON] потребує сторонньої допомоги, а визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки сприятиме захисту її інтересів. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта №131 від 05.03.2025р., відповідно до якого [PERSON] внаслідок наявного в неї хронічного стійкого психічного захворювання позбавлена здатності особисто брати участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе провести судове засідання з розгляду справи без її участі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини. Заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим 05.05.2006 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Монтіжу /а.с. 13-14/. Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру (номер довідки 1430852-2023) від 21.07.2023р. та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №701976 від 22.07.2024р., отриманої на запит суду, заявниця зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17-18, 25/. Згідно відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні №21-03/23016 від 01.05.2025р., виданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, заявниця [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с. 66/. З 18.07.2018 року заявниця працевлаштована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та на даний час займає посаду начальника відділу регіонального медичного асистансу Управління медичного аси стансу Контакт-центру, що підтверджується відповідною довідкою від 01.05.2025р. вих. №1016 /а.с. 63/, де позитивно характеризується, що підтверджується відповідною довідкою від 01.05.2025р. вих. №10176 /а.с. 64/. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 01.05.2025р. заявниця на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває /а.с. 65/. Згідно з медичними довідками, а також матеріалами, складеними органом опіки та піклування Черкаської міської ради під час розгляду питання щодо можливості призначення заявника опікуном, за станом здоров`я та іншими ознаками заявниця не має протипоказань для здійснення опікунства та здатна виконувати обов`язки опікуна /а.с. 67, 82/. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 21.05.2024р. [PERSON] з 15.04.2024 року встановлено І-у групу інвалідності безстроково внаслідок інвалідності з дитинства та визначено, що вона потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, а також потребує проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії та психокорекції /а.с. 19/. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №131 від 05.03.2025р. року [PERSON] , [INFO] , має прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі важкої розумової відсталості внаслідок вродженого аутосомно-рецисивного захворювання, синдрому [PERSON] та раннього органічного ураження головного мозку (F-72.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10-ого перегляду), через що вона на теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не має фактичної можливості особисто брати участь у судовому засіданні /а.с. 51-52/. Висновок обґрунтований тим, що у [PERSON] виявляються прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі важкої розумової відсталості внаслідок вродженого аутосомно-рецисивного захворювання, синдрому Йохансена Блізарда та раннього органічного ураження головного мозку. Про вказане свідчать дані анамнезу, медичної документації, про патологію вагітності і пологів у матері, про встановлене після народження гіпоксично-ішемічне ураження головного мозку. Відмічене з раннього віку виражене відставання розумового розвитку і розвитку мови. Про неспроможність засвоювати програму спеціальної школи, про те, що впродовж кількох років вона відвідувала спеціальний дитячий заклад соціальної підтримки. При спробі навчання не запам`ятовувала букви, цифри, не засвоїла елементарні знання. Про те, що вона перебувала під наглядом матері, безтерміново була визнана інвалідом I-А групи, такою, що потребує постійного стороннього догляду. При госпіталізації в КНП «ЧОПНД ЧОР» у 2009, 2010 та 2024 роках з остаточно встановленим діагнозом «важка розумова відсталість з недорозвиненням мови, емоційними розладами, низьким рівнем функціонування і потребою в постійному сторонньому догляді». Про вказане свідчить і встановлені у підекспертної при теперішній експертизі, характерні для генетичного захворювання, признаки у вигляді низького зросту, мікроцефалії, стабільні прояви інтелектуального недорозвинення, дефіцитарності мови, порушення артикуляції, дезорієнтації в місці і часі, бідності і маловиразності емоційних реакцій, обмежені можливості спілкування, некритичності, через що, на теперішній час, підекспертна не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З врахуванням зазначених обставин, надаючи оцінку вимогам заявниці, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно зі ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначені положення закону направлені на забезпечення захисту законних прав та інтересів членів суспільства, щоб запобігти існуванню правочинів, які не відповідають ознаці вільного волевиявлення його учасників та гарантувати належний правовий захист особам, які з об`єктивних причин не можуть самостійно здійснювати свої права та відповідати по своїм обов`язкам. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №131 від 05.03.2025р. [PERSON] має прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі важкої розумової відсталості внаслідок вродженого аутосомно-рецисивного захворювання, синдрому [PERSON] та раннього органічного ураження головного мозку, через що вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний експертний висновок є належним чином мотивований та обґрунтований і містить детальний опис обставин, які свідчать про хронічний та стійкий характер психічних розладів у [PERSON] . Крім того, такий висновок узгоджується і з поясненнями заявниці щодо обставин життєдіяльності та стану здоров`я її доньки, а також медичною документацією щодо [PERSON] . Отже судом встановлено, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого не може належним чином самостійно набувати та здійснювати свої цивільні права, а також створювати, виконувати та нести відповідальність за своїми обов`язками. За станом здоров`я [PERSON] не здатна до самообслуговування, внаслідок чого відсутність стороннього догляду та опіки створює реальну небезпеку для неї самої, а відтак, вимоги про визнання її недієздатною підлягають до задоволення. Щодо встановлення опіки та призначення заявниці опікуном, то суд бере до уваги, що положеннями ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Порядок встановлення піклування над особою, яка визнана судом обмежено дієздатною, виконання піклувальником своїх обов`язків та звільнення від повноважень піклувальника визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Відповідно до положень ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно зі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. За положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно вимог ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Аналіз вищенаведених положень законодавства свідчить, що при вирішенні судом питання про можливість призначення конкретної фізичної особи опікуном, необхідним є дослідження обставин, які свідчать про відповідність потенційного опікуна вимогам закону, можливість виконання ним обов`язків опікуна, а також відсутність обставин, які перешкоджають здійсненню такою особою обов`язків опікуна. Виявлення та оцінка таких обставин покладається на орган опіки та піклування, а суд здійснює контрольну функцію за висновком органу опіки та піклування щодо можливості призначення конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою. Саме тому законом визначена обов`язкова вимога щодо наявності подання органу опіки та піклування про призначення фізичної особи опікуном, а на суд покладений обов`язок дослідження такого подання та його оцінка з урахуванням обставин справи. Заявниця є матір`ю [PERSON] та на даний час здійснює догляд та піклується про свою доньку, надає посильну допомогу в реалізації її нагальних потреб. Обмежень, передбачених статтею 64 ЦК України щодо призначення заявниці опікуном, судом не встановлено. Відповідно до наявного в матеріалах справи подання від 29.05.2025 року опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради не заперечує та вважає за доцільне погодити кандидатуру [PERSON] щодо призначення її опікуном над [PERSON] . Отже, враховуючи, що заявниця є матір`ю [PERSON] , опікується своєю донькою, медичних протипоказань щодо призначення опікуном не має, а також згодна та має можливість здійснювати опіку над своєю донькою, що в сукупності дає підстави вважати можливим належне виконання заявницею обов`язків опікуна над недієздатною донькою, то суд приходить до висновку за можливе призначити заявницю її опікуном. Разом з тим, відповідно до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. У зв`язку із даним положенням, суд визначає строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною тривалістю у два роки з дня набуття рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Керівник Черкаської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», направляючи до суду висновок судово-психіатричного експерта №131 від 05.03.2025р. одночасно клопотав про відшкодування витрат пов`язаних із проведенням експертизи за рахунок держави, що стверджується листом №35/02/485 від 02.04.2025р. Із зазначеного листа вбачається, що загальна вартість роботи експерта Черкаської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» при проведенні експертизи [PERSON] становить 6 921,96 грн. (без ПДВ). Зазначені витрати, враховуючи вказані вище норми закону, підлягають відшкодуванню Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за рахунок держави. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved