Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 02 вересня 1978 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Діти, які у них народились в шлюбі, вже є повнолітніми. Останнім часом сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди, моральні принципи та характерні риси. Вони часто сперечалися через розбіжності поглядів на ті чи інші життєві ситуації. Між ними часто виникали непорозуміння. Тому на даний час позивач не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам відповідача. Тому позивач просила суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 10). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу просила задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02 вересня 1978 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 вересня 1978 року Дейкалівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи вона позов підтримує. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, визнання позову відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище, вимог про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла. Тому таке питання судом не розглядалось.

Outcome: approved