Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

29.05.2025 представник позивача ЛКП «Старий Львів» Любашевський В.П., сформувавши документи в системі «Електронний Суд», звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ЛКП «Старий Львів» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2020 року по квітень 2025 року включно з пенею та інфляційними витратами у сумі 10044,43 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що ЛКП «Старий Львів» згідно ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019, як правонаступник прав та обов`язків ЛКП «Центральне», на підставі договору №37 від 01.06.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком надає житлово-комунальні послуги будинку [ADDRESS] . Відповідачу, як власнику квартири [ADDRESS] вказаного будинку надаються послуги з утримання будинку. [PERSON] оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку не здійснює і за період з січня 2020 року по квітень 2025 року включно заборгувала перед ЛКП «Старий Львів» по оплаті цих послуг 7620,59 грн. Окрім цього, зазначив, що відповідачем до позивача не пред`являлися акти-претензії, в порядку передбаченому нормативними актами, що свідчить про фактичне та належне виконання позивачем своїх зобов`язань по наданню послуг. Окрім цього, на підставі п.25 договору №37 від 01.06.2019 відповідач зобов`язана сплатити позивачу 31,89 грн пені, а також 2391,95 грн інфляційних витрат. Ухвалою судді від 30.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Представник позивача ЛКП «Старий Львів» в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подала, відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 15.03.2007, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №428300602 від 23.05.2025. [PERSON] , як власнику вищевказаної квартири, надаються послуги з управління багатоквартирним будинком відповідно до договору №37 від 01.06.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який укладений між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , який діє на підставі протоколу зборів №41 від 22.05.2019, та ЛКП «Центральне» в особі [PERSON] Відповідно до п.8.3 вказаного договору, кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені цим договором. Ухвалою Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 припинено ЛКП «Центральне» шляхом його приєднання до ЛКП «Старий Львів». Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Згідно ч.28 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення. Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з управління будинком у розмірі 7620,59 грн за період з січня 2020 року по квітень 2025 року. Як вбачається із відомості про нарахування та оплату послуг з управління будинком за адресою: [ADDRESS] , заборгованість станом на 01.01.2020 становить 592,59 грн, однак не вказано за який період та за якими тарифами нараховано вказану суму. Згідно поданого розрахунку за період з січня 2020 року по квітень 2025 року нараховано за надані послуги з управління будинком - 7028 грн, оплачено - 0 грн, а відтак, за період з січня 2020 року по квітень 2025 року не сплаченою залишається сума 7028 грн. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А відтак, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість за період з січня 2020 року по квітень 2025 року становить 7620,59 грн, оскільки 592,59 грн нараховано за період до січня 2020 року, а тому, за висновком суду, відсутні належні правові підстави для задоволення позову у цій частині заявлених вимог. Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача боргу за період з січня 2020 року по квітень 2025 року у сумі 7028 грн. Крім того, як висловився Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи №6931цс15 в своїй постанові від 13 січня 2016 року, на вказані правовідносини поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Аналогічні положення містяться в пункті 25 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №37 від 01.06.2019. При цьому Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв.24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, та такий продовжує діяти на даний час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року. Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285)». Таким чином, з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Територія м. Львова не відноситься до територій, на яких ведуться бойові дії та не є тимчасово окупованою російською федерацією. Відомостей, що майно споживача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять. Так, позивач за період з січня 2020 року по квітень 2025 року нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 2391,95 грн та за період з травня 2024 року по квітень 2025 року пеню в розмірі 31,89 грн. Таким чином, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення інфляційних втрат постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 у редакції, що діяла по 29.12.2023, інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача за період з січня 2020 року по 23.02.2022 (що згідно розрахунку наданого позивачем становить 1598,57 грн), та за період з 30.12.2023 по квітень 2025 року (що згідно розрахунку становить 190,7 грн), а в загальному розмірі 1789,27 грн. Окрім цього, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2134,13 грн.

Outcome: partial