Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

12 травня 2025 року, через систему «Електронний суд», позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - позивач, ТОВ Факторинг Партнерс») звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 55653,22 гривень, судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору №96179 від 29 січня 2022 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та [PERSON] відповідач отримала кредит у розмірі 19319 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом. 28.01.2025 на підставі договору факторингу №28012025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» відступило право вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором про споживчий кредит №96179 від 29 січня 2022 року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та [PERSON] , а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором №96179\~від 29\~січня 2022\~року в\~сумі 55653,22\~гривень,\~з яких\~19319\~гривень \~заборгованість за\~основним боргом,\~34134,22\~ гривень\~ заборгованість\~за процентами,\~2200\~гривень \~заборгованість за\~комісіями. У зв`язку\~з невиконанням\~відповідачем своїх\~зобов`язань позивач\~змушений звернутись\~до суду\~з даним\~позовом. Ухвалою судді від 22 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року розгляд справи відкладений у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредітплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №96179 (а.с.16-20,37) 28 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс»» було укладено договір факторингу №28012025 відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс»» право вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №96179 від 29 січня 2022 року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та [PERSON] (а.с. 50-60,62-66). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №28012025 ввід 28 січня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №96179\~від 29\~січня 2022\~року в сумі 55653,22 гривень, з яких 19319 гривень заборгованість за основним боргом, 34134,22 гривень заборгованість за процентами, 2200 гривень заборгованість за комісією (а.с. 66). Отже позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача [PERSON] за кредитним договором №96179\~від 29\~січня 2022\~року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК України\~Кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Відповідно\~до розрахунку\~заборгованості,\~наданого позивачем,\~з яким\~погоджується суд,\~відповідач внаслідок\~неналежного виконання\~взятих на\~себе зобов`язань\~має заборгованість\~за кредитним\~договором №96179\~від 29\~січня 2022\~року: 19319 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 34134,22 гривень - заборгованість за відсотками, що у загальному розмірі складає 53453,22 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У змісті позовної заяви позивач вимагає стягнення 2200 гривень заборгованості за комісією. Згідно п. 2.5 Кредитного договору зазначено, що комісія за надання першого траншу складає 2318,28 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 12% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».\~\~ Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2200 гривень. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором №96179 від 29 січня 2022 року у розмірі 53453,22 гривень, що складаєзаборгованість за тілом кредиту 19319 гривень, заборгованість за відсотками 34134,22 гривень, у стягненні комісії у сумі 2200 гривень - відмовити. Згідно ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~1) на професійну правничу допомогу;\~2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно\~зі ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №1072 від 01.03.2025, згідно якої адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано позивачу послуги щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано позивачу послуги: надання усної консультації з вивченням документів 2 год., вартістю 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 год., вартістю 12000 грн.; Витяг з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року із зазначенням аналогічних послуг та вартістю за них у розмірі 16000 гривень. Вивчивши вказані докази, враховуючи, що відповідачем до суду не подавалось відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат,\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2326,72 гривень.

Outcome: partial