Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 28.05.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №141742, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. На підставі договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №141742 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги до [PERSON] він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Ейс» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 21 641 грн. 04 коп. заборгованості за договором. Представник ТОВ «ФК «Ейс» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 28.05.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 141742 про надання споживчого кредиту, згідно п. 2.2.1 якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 13 334 грн. 00 коп. (у розмірі 10 000 грн. 50 коп. шляхом зарахування на рахунок позичальника, 3 333 грн. 50 коп. погашення заборгованості за комісією) строком на 84 дні, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за його користування (а.с. 14-20). Пунктом 2.3 встановлено, що фіксована процентна ставка за кредитом становить 390 % річних і нараховується з наступного дня отримання кредиту. Відповідно до п. 2.4 договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. 00 коп. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. 00 коп. Крім того у п. 2.7.1 зазначається, що денна процентна ставка складає 0,9951 %. Як вбачається з Картки обліку виконання договору № 141742 в період з 29.05.2024 по 20.08.2024 згідно умов договору було нараховано 7 806 грн. 04 коп. процентів, 501 грн. 00 коп. комісії за управління та обслуговування кредиту, а загалом у сумі 21 641 грн. 04 коп. Протягом зазначеного періоду позичальник не здійснював платежів для погашення кредитних зобов`язань. Відповідно до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги до [PERSON] згідно договору №141742 про надання споживчого кредиту, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог від 19.02.2025 (а.с. 82). Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Ейс» розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] має заборгованість у розмірі 21 641 грн. 04 коп., з яких 13 334 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 806 грн. 04 коп. - заборгованість за процентами та 501 грн. 00 коп. - комісії. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про надання кредиту, право вимоги за яким перейшло до позивача, не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Оскільки, на думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved