Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

09.01.2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за борговою розпискою від 13.09.2023 року в сумі 40 000,00 доларів США. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 13.09.2023 року [PERSON] під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000,00 доларів США та зобов`язався їх повернути до 14.11.2024 року рівними частинами. Як зазначає позивач, відповідач зобов`язання в частині повернення коштів не виконав та оскільки на момент звернення до суду з цим позовом відповідач не повернув кошти, на підставі статей 1046-1049 ЦК України з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та провести судове засідання у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2023 року [PERSON] надав в позику [PERSON] 40 000,00 доларів США строком до 14.11.2024 року про що останній написав розписку. 14.12.2023 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів за борговою розпискою. Суду не надано доказів що відповідач виконав вимогу та повернув грошові кошти. У заяві від 16.05.2025 року позивач вказав, що відповідач власні зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Судом встановлено, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США та розмір одержання процентів його умовами не передбачено. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня. Як встановлено судом, позивач надав відповідачу грошові кошти, про що свідчить відповідна розписка, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед позивачем, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved