Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до суду з позовом\~про стягнення\~з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4183577 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 360 днів: з 01.12.2023 року по 25.11.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом переказу на йому платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. На виконання умов кредитного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на платіжну картку, емітовану АТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення». За інформацією в листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до зазначеного договору № 4183577 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 10 000 грн. на платіжну картку [NUMBER] . Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства . За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 4183577 від 01.12.2023 у період з 01.12.2023 по 26.07.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 46\~300 грн. Станом на 26.07.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4183577 від 01.12.2023 року склала: тіло кредиту -10\~000,00 грн., заборгованість за процентами - 46\~300,00 грн., загальною сумою 56\~300,00 грн. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції»\~укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4183577\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.12.2023 року перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право шрошової вимоги до відповідача за договором. Відповідно до умов строку дії п. 1.3 Договору № 4183577 строк кредиту 360 днів з 01.12.2023 по 25.11.2024, станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 № 26.07.2024, строк дії Договору № 4183577 від 01.12.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 по 25.11.2024 року (122 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 24400,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п.1.3. Договору № 4183577 від 01.12.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 70\~700,00 (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 46\~300,00 грн., проценти нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» у сумі 24\~400,00 грн.) На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь\~ТОВ\~«Українські фінансові операції»\~заборгованість за договором\~№ 4183577 у сумі 80\~700,00 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.05.2025, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, без виклику сторін, призначено судове засідання на 16.06.2025, витребувано, за клопотанням представника позивача, в АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ: 14360570, місце знаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д) інформацію, що містить банківську таємницю. (а.с.99) 11.06.2025 судом отримано відповідь з АТ КБ «Приват Банк» стосовно рахунків [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), відповідно до якої останній в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та скеровано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 01.12.2023 по 12.12.2023 р.р. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 01.12.2023 по 12.12.2023 р.р. - [NUMBER] , номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . (а.с.103-104) Представник позивача ТОВ «Українські\~фінансові операції» на адресу суду скерував заяву про розгляд справи без участі, в якій просить розглянути справу без участі адвоката Дідуха Є.О. за наявними у матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не має жодних заперечень щодо винесення заочного рішення у справі Відповідач [PERSON] 16.06.2025 скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, оскільки немає змоги сплатити такий розмір заборгованості, за станом здоров`я. Судові витрати просить не стягувати та здійснити розгляд справи без її участі. (а.с. 109) Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4183577 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.12.2023 та додаткову угоду до Договору № 4183577 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.12.2023. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку, емітовану АТ КБ "ПриватБанк". (а.с. 46-55, 60-61). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала його шляхом накладання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 28693. Крім того, 01.12.2023 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з яким загальна сума/ліміт кредиту за договором №4183577становить 5 000,00 грн., строк кредитування - 360 днів, мета кредиту - споживчі (особисті) потреби. Кредитні кошти надаються споживачеві у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше двох днів від дати укладення договору. Стандартна процентна ставка 9730,00 % річних (або 2,00 % в день), знижена процентна ставка 328,50 % річних (або 0,90 % в день), тип процентної ставки - фіксована. Даний паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом 12056 (а.с. 42-44). Також, 15.12.2023 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору № 4183577Т1 до Договору про споживчий кредит № 4183577 від 01.12.2023, згідно з яким загальна сума/ліміт кредиту за договором № 4183577становить - 10 000,00 грн., строк кредитування - 360 днів, мета кредиту - споживчі (особисті) потреби. Кредитні кошти надаються споживачеві у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше двох днів від дати укладення договору. Стандартна процентна ставка 912,00 % річних (або 2,50 % в день), знижена процентна ставка 410,63 % річних (або 1,13 % в день), тип процентної ставки - фіксована. Даний паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом 95471 (а.с. 57-59). Факт видачі кредитних коштів підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів № 20240726-4206 від 26.07.2024, сформований платіжним сервісом ТОВ «Пейтек Україна», на суму 5 000,00 грн., на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» 3d5b270c-9945-4952-b72a-eae220734a9d, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» 41835771701417667, Session ID -222185739375, код авторизації 017067, банк-еквайр АТ «ПуМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . (а.с. 68) Також, факт видачі кредитних коштів за додатковою угодою підтверджується квитанцією про електронний переказ коштів № 1807-2607 від 26.07.2024, сформований платіжним сервісом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», на суму 5 000,00 грн., на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 320558931, призначення платежу: зарахування 5000, 00 грн на картку [NUMBER] . (а.с.67). Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна»\~належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала та допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним Договором № 3875453. Так, згідно розрахунку заборгованість відповідач\~ [PERSON] \~по вищевказаному\~Договору № 4183577 від 01.12.2023, станом на 26.07.2024 року становить становить 80 700,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46 300,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитом; 24 400,00 грн. - нарахованими процентами ТОВ\~«Українські фінансові операції» за 122 календарних днів (27.07.2024 25.11.2024) (а.с. 84-88, 89-90). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції»\~укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4183577\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.12.2023 року перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції»\~. Про відступлення ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Українські фінансові операції», повідомило Позичальника шляхом направлення текстового повідомлення (sms повідомлення) на зазначений в анкеті номер телефону ( реєстр sms повідомлень додається) (а.с. 23-27, 41). Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції»\~ отримали від ТОВ «Лінеура Україна» реєстр боржників. (а.с.28) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року [PERSON] заборгувала суму у розмірі 56\~300,00 гривень, з яких: 10 000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 46\~300,00 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с.40). Відповідно до запитуваної інформації, яка скерована на адресу суду 11.06.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Направлено Виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 01.12.2023 по 12.12.2023, яка містить зарахування на суму 5 000,00 грн., та номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 01.12.2023 12.12.2023 р.р. (а.с.103-104) Разом з тим суду не надано доказів своєчасного виконання відповідачем взятих на себе згідно кредитного договору зобов`язань. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості підтверджуює існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/5 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також Іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення вищевказаних договорів, на таких умовах шляхом їх підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція суддів Верховного Суду з питання «письмової форми» одностайна. Наприклад, у справі №561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Також, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16, згідно із якими проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом». На підставі викладеного позовні вимоги позивача\~ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості -\~підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо стягнення з відповідача\~ [PERSON] \~витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. на користь позивача\~ТОВ «Українські фінансові операції», то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 01.08.2024 року між адвокатом Дідух Є.О. та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір про надання правової допомоги №01/08/2024-А (а.с.17-18). Відповідно до пункту 3.1 договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 р. про надання правничої допомоги вартість послуг визначається у актах наданих послуг по домовленості. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг № 4183577 до договору № 01/08/2024-А адвокатом Дідух Є.О. підготовлено позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» вартість послуги становить 10 000 гривень (а.с. 63). При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ\~«Українські фінансові операції» витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved