Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

представник позивачки [PERSON] - адвокат Мельник Л.І., 01.04.2025 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, який був зареєстрований 21.10.2017 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 102. В обґрунтування позову зазначає, що 21.10.2017 між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Від спільного шлюбу у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя між подружжям не склалося. Відповідач не піклується про сім`ю, її побут та фінансове забезпечення. Відсутність взаєморозуміння, поваги, любові призвело до постійних суперечок та образ боку відповідача. Останній вдається до фізичного та психологічного насильства, свідком якого є діти. У зв`язку з цим доньки перебувають в емоційній напрузі та неспокої. Подружжя тривали час не проживає разом однією сім`єю, вважає, що даний шлюб потрібно припинити. Зазначає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 01.04.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.04.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позивачка просила не надавати терміну на примирення, оскільки вона є потерпілою від домашнього насильства зі сторони відповідача. При цьому таке неодноразово мало місце у присутності її дітей. Вважає, що примирення за таких обставин є неприпустимим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] 11.06.2025, надіслав до суду заяву про надання строку на примирення, в якій зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить суд надати сторонам строк для примирення терміном на 6 місяців, з метою збереження сім`ї. 11.06.2025 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про надання строку на примирення. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.10.2017 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2017. Від спільного подружнього життя у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Позивачка [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідач вчиняє відносно неї домашнє насильство, свідками якого є діти, відтак спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2025 заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволено частково, відносно відповідача [PERSON] видано обмежувальний припис. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.05.2025 відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно із ч. 5 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ч. 2 ст. 111 СК України якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно відстану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами чинного законодавства не визначено поняття «моральні засади суспільства», а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Під час розгляду справи встановлено незгоду позивачки на примирення, а заперечення відповідача проти розірвання шлюбу ніяк не свідчить про намір відновити сімейні відносини. Крім того, позивачка зазначає про її тривале проживання в умовах вчинення щодо неї відповідачем домашнього насильства свідчить про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи. За положеннями ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає примирення з відповідачем, відсутність фактичних даних, які б свідчили про дійсний намір відповідача зберегти сім`ю із позивачкою, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивачки 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved