Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 14.05.2025 у розмірі кредитним договором №ABH0CT155101735813484854 від 02.01.2025 у розмірі 19406,92 грн, з яких: 14700,00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4521,40 грн загальний залишок заборгованості за процентами; 185,52 грн загальний залишок заборгованості за пенею, а також понесені ним у справі судові витрати у розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», і 02.01.2025, будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір ABH0CT155101735813484854 щодо надання останньому кредиту в розмірі 14700,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 01.01.2028) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн (кредитний договір складається із заяви клієнта та Графіку погашення кредиту). Позивач стверджує, що банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. Зауважує, що кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису). Представник позивача зазначає, що станом на 14.05.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором склала 19406,92 грн. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві клопотав розглянути цивільну справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик в суд рекомендованими поштовими відправленнями, які повернуто за закінченням терміну зберігання, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу на адресу його місця реєстрації, однак повернуті відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор 0610253258899); повторно скерована судом повістка на наступне судове засідання повернулась до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор 0610257878581). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Разом з тим, відзив на позов відповідачем не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2024 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У заяві зазначено, що клієнт згоден з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Отже, вказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до банку за отриманням банківських послуг. Відповідно до заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 22.10.2024 відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт. До позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», інформація щодо якого надана відповідачеві 02.01.2025 зі збереженням чинності та актуальності до 23:59 01.01.2028, який, серед іншого, містить інформацію щодо ліміту кредиту 14700 грн, строку кредитування 36 місяців; способу надання кредиту шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Клієнта з подальшою можливістю зняття коштів; реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а саме процентної ставки, відсотків річних 85, типу процентної ставки фіксована. При цьому порядок повернення кредиту зазначено як щомісячний платіж (ануїтетний) 1148,28 грн. Згідно із заявою про надання послуги «Швидка готівка» ABH0CT155101735813484854 від 2025-01-02 [PERSON] (клієнт) просив надати в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка», на наступних умовах: сума кредиту 14700,00 грн; строк кредиту 36 місяців з 01.01.2025 по 01.01.2028; процентна ставка (фіксована) 85,00 % на рік; розмір щомісячного платежу 1148,28 грн. Також клієнтом зазначена платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323387027701518. Як встановлено судом клієнт у п. 10 цієї заяви ствердила, що загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 41337.65 грн, а порядок погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на конкретно визначений рахунок (п. 11 заяви). У п. 18 заяви клієнт підписанням цієї заяви підтвердив та погодився, що до укладання цієї угоди ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлена з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.abank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач підтвердив, що ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір; що ця Заява складена в електронній формі та підписується Клієнтом цифровим власноручним підписом або простим/удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 чи в інших каналах дистанційного обслуговування. Згідно з меморіальним ордером № TR.43273495.28426.65455 від 02.01.2025 зафіксовано операцію перерахування АТ «Акцент-Банк» 14700 грн на рахунок [PERSON] з призначенням платежу «Видача кредиту згідно договору № ABH0CT155101735813484854 від 02/01/2025». З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №ABH0CT155101735813484854 від 2025-01-02, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , станом на 14.05.2025, підтверджується неналежне виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, яка згідно з наданим банком розрахунком складала суму в розмірі 19406,92 грн, з яких: 14700,00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4521,40 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн загальний залишок заборгованості за комісією; 185,52 грн заборгованості за пенею. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надав. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів у визначеному договором розмірі та розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо правильності розрахунку в ході розгляду справи відповідачем не спростовано. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), відсотками за його користування та комісією, які нараховані в межах строку договору. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому підлягає стягненню з відповідача. Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №191/5077/16-ц (провадження №61-17422св18). Як встановлено судом, укладений відповідачем кредитний договір ним не оспорювався та не визнавався судом недійсним. У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково в сумі 19221,40 грн. При вирішенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 185,52 грн суд виходить з наступного. Згідно з п. 12 у заяві про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101735813484854 від 2025-01-02 року, у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який триває на даний час. Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Окрім того, позивачем не доведено за який період нарахована така неустойка. За наведених обставин стягнення неустойки у розмірі 185,52 грн за вищевказаним кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2399,14 грн.

Outcome: partial