Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача. Заявниця вказує, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Спадщину прийняла [PERSON] , яка приходиться донькою померлій [PERSON] . Заявниця вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не втигла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з об`єктивних обставин. Так, [INFO] загинув її син- [PERSON] . Заявниця є внутрішньо переміщеною особою, проживала на тимчасово окупованій території Луганської області, місто Золоте. З вересня 2022 року проживає у селі Фонтанка Одеського району Одеської області. Померла [PERSON] також мала статус внутрішньо переміщеної особи. Вказані обставини істотно вплинули на внутрішній психологічний стан заявниці та її здоров`я. Вона звернулась до лікаря та перебувала тривалий час на лікуванні. Тому, заявниця вважала, що лише в судовому порядку вона може захистити свої спадкові права. Рух справи в суді першої інстанції: Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області (Доброва П.В.) від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 03.12.2024 року у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, повторним автоматизованим розподілом судової справи визначено суддю Барвенка В.К. суддею по справі. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2024 року справу прийнято до провадження судді Барвенка В.К.. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Встановлені судом фактичні обставини: Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що вбачається зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що як заявниця так і померла [PERSON] внутрішньо переміщені особи, проживали на тимчасово окупованій території Луганської області. Заявниця стверджує, що з поважної причини пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. На обгрунтування\~заявниця вказала,\~що [INFO] загинув її син- [PERSON] . З вересня 2022 року вона проживала разом із мамою у селі Фонтанка Одеського району Одеської області як внутрішньо переміщені особи. Мати [PERSON] померла. Вказані обставини істотно вплинули на внутрішній психологічний стан заявниці та її здоров`я. Вона звернулась до лікаря та перебувала тривалий час на лікуванні. Релевантні джерела права та висновки суду: Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 ЦК України. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній йому для подання ним заяви про прийняття спадщини. У Постанові від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 Верховний Суд зробив такий висновок: «Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви». Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері очевидно пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка пропустила строк на прийняття спадщини за законом, оскільки важко хворіла, надала суду медичні документи, які досліджені судом, тому суд вважає причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини поважною. Безумовно, суд враховує і ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняттям спадшини та звернення до нотаріуса. Зокрема, мати померла [INFO] а вже у жовтні 2023 року заявниця звернулась до нотаріуса, проте із пропуском строку. Більш того, остання вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства,

Outcome: approved