Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем спільно однією сім`єю проживали в період з 2021 по 2024 та мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Посилаючись на те, що на даний час сторони спільно не проживають, відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу, а сама вона не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років і не має джерел доходу, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 16.05.2025 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років, проте, у зв`язку з тим, що наразі офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має, за рахунок тимчасових підробітків отримує незначний дохід, просив суд позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8). Малолітня дитина проживає разом з позивачем, що не оспорювалось сторонами. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 750/9224/16-ц. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має змогу працювати, а позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати і утримувати себе. При цьому, суд враховує матеріальний стан, стан здоров`я відповідача, відсутність інших осіб на утриманні, так як при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість надання такої допомоги чоловіком, а також те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання матері дитини до досягнення нею 3-х років по даній справі буде носити обмежений у часі період та є обов`язком відповідача по допомозі позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною, яка не досягла трирічного віку. Виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб позивача та можливостей відповідача, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача до досягнення їх спільною дитиною 3-х років у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно зі статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Оскільки згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial