Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник позивач [PERSON] - адвокат Ільків М.М., який діє на підставі ордера ВС 1337283, звернувся до суду в інтересах позивача з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів» про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що [INFO] приблизно о 09 год 50 хв у м. Львові на пр. Червоної Калини, 60 відбулася ДТП (зіткнення транспортних засобів) за участі автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «КІА RIO», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «BMW M2», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій автобуса [PERSON] помер, а пасажири транспортних засобів отримали тілесні ушкодження. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків. 30.08.2024 постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Думича А.І. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024141410000623 від 18.07.2024 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору стала невідповідність дій водія автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] в частині невідповідності технічним вимогам 13.1 ПДР України. Автобусний маршрут №41 обслуговує перевізник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів». Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу №221957602 була застрахована в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС». Власник пошкодженого автомобіля марки «КІА RIO» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] - подала заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу. Вказану заяву отримано АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та відкрито страхову справу. 26.09.2024 відповідачем по справі виплачено на рахунки позивача страхове відшкодування у розмірі 33 009,20 грн. 01.10.2024 позивач уклала договір №2302_А/24 на проведення транспортно-товарознавчої експертизи із ТзОВ фірма «Експертиза», згідно з висновком експерта №114 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА RIO» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП [INFO] в цінах станом на день його обстеження 04.10.2024 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), та повторювача повороту на лівому крилі та лівого дзеркала заднього виду з врахуванням (включенням) ПДВ становить 84 339,32 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 56 907,78 грн. Таким чином, на думку позивача, відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу останньої здійснено не в повному обсязі, відтак порушено її права на належну компенсацію, завданих їй під час ДТП збитків. Просить стягнути зі страхової компанії різницю невідшкодованого матеріального збитку в розмірі 22 298,58 грн, з співвідповідача ТОВ «Фіакр -Львів» в розмірі 29031,54 грн., витрати за проведене автодослідження в розмірі 7000 грн, відшкодувати судові витрати. Ухвалою від 17.01.2025 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» - Молдавської О.В., відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є неаргументованими, необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач не погоджується з визначеним позивачем розміром заподіяної шкоди у зв`язку з тим, що право потерпілого на самостійне обрання експерта виникає лише якщо представник страховика не з`явився у визначений строк (10 робочих днів) на огляд майна потерпілого. Крім того, висновок експерта №114 від 07.10.2024 не є належним та допустимим доказом в понятті ЦПК України та не може бути прийнятим судом при винесенні рішення. 19.02.2025 від представника відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» - Молдавської О.В. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 19.02.2025 від представника позивача - адвоката Ільківа М.М. через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Заперечує проти аргументів відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» з підстав їх необґрунтованості. Зазначав, що висновок експерта №114 за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №01 від 01.10.2024, складений 07.10.2024, містить інформацію щодо предмета доказування (розмір заподіяної позивачу шкоди) та отриманий у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, відтак є належним та допустимим доказом. 02.04.2025 від представника позивача - адвоката Ільківа М.М. через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшло заперечення на клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, просить в такому відмовити. Протокольною ухвалою від 10.06.2025 в клопотанні про призначення автотоварознавчої експертизи відмовлено. Представник позивача - адвокат Ільків М.М. у судовому засіданні у вступному слові позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» - Молдавська О.В. у судове засідання не з`явилася, належно повідомлялася про дату розгляду справи, у поданому відзиві позовні вимоги заперечила, просить в таких відмовити. Відповідач ТзОВ «Фіакр-Львів» у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Заслухавши вступне слово представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що [INFO] приблизно о 09 год 50 хв у м. Львові на пр. Червоної Калини, 60 відбулася ДТП (зіткнення транспортних засобів) за участі автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «КІА RIO», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «BMW M2», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій автобуса [PERSON] помер, а пасажири транспортних засобів отримали тілесні ушкодження. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків. 30.08.2024 постановою слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Думича А.І. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024141410000623 від 18.07.2024 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору стала невідповідність дій водія автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] в частині невідповідності технічним вимогам 13.1 ПДР України. Автобусний маршрут №41 обслуговує перевізник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів». Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу №221957602 застрахована в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС». Власник пошкодженого автомобіля марки «КІА RIO» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] - подала заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу. Вказану заяву отримано АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та відкрито страхову справу. 26.09.2024 АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» виплачено на рахунки [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33 009,20 грн. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом №1961-IV. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відтак, саме на АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», як на страховика завдавача шкоди, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану [PERSON] . Згідно із ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статті 29 Закону №1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Страхувальник в даному випадку може нести відповідальність лише в межах страхового ліміту та з урахуванням наведених вимог закону щодо урахування зносу, ПДВ тощо. З висновку судової автотоварознавчої експертизи №114 від 07.10.2024 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА RIO» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП [INFO] в цінах станом на день його обстеження 04.10.2024 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), та повторювача повороту на лівому крилі та лівого дзеркала заднього виду з врахуванням (включенням) ПДВ становить 84 339,32 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 56 907,78 грн. Твердження відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» про те, що висновок №114 від 07.10.2024 не є належним та допустимим доказом в понятті ЦПК України та не може бути прийнятим при винесенні рішення, судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Згідно з ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта, відповідно до ч. 2 вказаної статті, може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України). У ст. 106 ЦПК України визначено порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи. Зокрема, відповідно до положень вказаної статті учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Окрім того, вимоги до висновку експерта зазначені у ч.ч. 6-7 ст. 102 ЦПК України, відповідно до яких у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок експерта №114 за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 07.10.2024 відповідає всім зазначеним вимогам. Аргументи представника відповідача щодо неточностей та невідповідностей даного висновку повністю спростовані представником позивача у відповіді на відзив. Твердження відповідача про те, що право потерпілого на самостійне обрання експерта виникає лише якщо представник страховика не з`явився у визначений строк (10 робочих днів) на огляд майна потерпілого є безпідставним, так як відповідно до п. 34.2 та 34.3 Закону №1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Таким чином, Закон №1961-IV встановлює відповідальність страховика за несвоєчасне скерування представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. Водночас, вказане положення Закону №1961-IV не забороняє потерпілому вже після проведення огляду представником страховика огляду звернутися із заявою до іншого експерта, особливо у випадку сумнівів у достовірності наданого страховиком висновку. Крім того, пунктом 34.4 статті 34 Закону №1961-IV передбачено право не тільки страховика, але й потерпілого на залучення експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №114 від 07.10.2024, становить 56 907,78 грн. Розмір франшизи відповідно до полісу №221957602 становить 1 600 грн. З`ясовано, що АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» виплатило потерпілій страхове відшкодування у розмірі 33 009,20 грн. При цьому, згідно з постановою Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30.05.2022, станом на дату ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого. Відтак, сума невідшкодованого матеріального збитку, який зобов`язана відшкодувати страхова компанія, становить: 56 907,78 грн - 33 009,20 грн - 1 600 грн = 22 298,58 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1, 3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відтак, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до матеріалів кримінального провадження №12024141410000623 від 18.07.2024 водій [PERSON] заподіяв шкоду під час та у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, а саме керування маршрутним транспортним засобом - автобусом марки «БАЗ А079» (маршруту №41), д.н.з. [NUMBER] . Автобусний маршрут №41 обслуговує перевізник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів», водій, винний в ДТП, помер.. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням підлягає стягненню безпосередньо із роботодавця особи винної у дорожньо-транспортній пригоді - ТзОВ «Фіакр-Львів». Згідно з висновком експерта №114 від 07.10.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА RIO» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП [INFO] в цінах станом на день його обстеження 04.10.2024 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), та повторювача повороту на лівому крилі та лівого дзеркала заднього виду з врахуванням (включенням) ПДВ становить 84 339,32 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 56 907,78 грн. Розмір франшизи відповідно до полісу №221957602 становить 1 600 грн. Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відтак, сума невідшкодованого матеріального збитку, який зобов`язаний відшкодувати страхувальник ТзОВ «Фіакр-Львів», становить: 84 339,32 грн - 56 907,78 грн + 1 600,00 грн = 29 031,54 грн. Встановлено, що вартість за проведену експертизу становить 7 000 грн без урахування ПДВ. Це вбачається з акту виконаних робіт з проведення транспортно-товарознавчої експертизи, рахунку №2302/24, квитанції до платіжної інструкції №44327254 від 05.03.2024, що підтверджує понесені позивачем витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. На підставі статті 1166 ЦК України, яка передбачає відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, загальний розмір відшкодування, який зобов`язаний сплатити ТОВ «Фіакр - Львів» становить: 29 031,54 грн + 7 000,00 грн = 36 031,54 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З`ясовано, що представником позивача подано до суду відповідну заяву. У судовому засіданні представником позивача долучено платіжну інструкцію про оплату адвокатських послуг на суму 10 000 грн. В матеріалах цивільної справи містяться: ордер серії ВС № 1337283, виданий 14.01.2025 адвокату Ільківу М.М. про надання правової допомоги [PERSON] , договір №16.10.24 про надання правничої допомоги від 16.10.2025, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат платіжну інструкцію № @2PL057023 від 28.10.2024 з яких вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 10 000 грн. Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що вимоги позивача задоволені у повному обсязі, розмір заявлених вимог до відповідачів АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та ТзОВ «Фіакр-Львів» знаходиться у співвідношенні 40% та 60% відповідно до загального розміру заподіяної шкоди, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в наступних розмірах. Тому з відповідача АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» підлягає стягненню 4000 грн., а з відповідача ТзОВ «Фіакр-Львів» - 6000 грн. Крім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі по 1 211,20 грн з кожного з відповідачів. На підставі 15, 22, 386, 509, 999, 1172, 1187, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved