Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

28.02.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 26.11.2024 у справі 127/3864/24 до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 21.01.2025 запобіжний захід продовжено до 21.03.2025. 27.11.2024 Вінницькою обласною прокуратурою до Служби у справах дітей Могилів Подільської міської ради надіслано клопотання №50-17589 вих.24 про вжиття заходів щодо тимчасового влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що залишилася без батьківського піклування внаслідок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для її матері. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради від 20.12.2024 №133 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування» малолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштовано в дитячий будинок сімейного типу. Відповідач [PERSON] являється батьком малолітньої дитини [PERSON] відповідно до інформації, наданої службою у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області (лист від 23.12.2024 №808/40-11) станом на 23.12.2024 не має зареєстрованого постійного місця проживання, попереднє місце реєстрації: [ADDRESS] . Тимчасово проживав за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] . [PERSON] зловживає спиртними та наркотичними засобами, перебуває на обліку у нарколога, ніде не працює, не одноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Зі слів [PERSON] з`ясовано, що з донькою він не спілкувався протягом двох років, долею дитини не цікавився, не надавав їй будь якої матеріальної допомоги. Також зазначено, що у [PERSON] відсутні умови проживання, відсутній дохід, що свідчить про його не спроможність виконувати обов`язки по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з донькою в обсязі достатньому для її нормального самоусвідомлення, що унеможливлює повернення на виховання дитини батьку. Ухвалою суду від 05.03.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 12.03.2025 року позивачем було усунуто недоліки зазначені судом та подано позовну заяву в новій редакції. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.05.2025 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду по суті. \~Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи Гаврильченко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду жодне судове засідання на виклик не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, тому суд відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області 09.08.2014 року (а.с.09). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради від 20.12.2024 №133 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування» малолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштовано в дитячий будинок сімейного типу ( а.с.12) 27.11.2024 Вінницькою обласною прокуратурою до Служби у справах дітей Могилів Подільської міської ради надіслано клопотання №50-17589вих.24 про вжиття заходів щодо тимчасового влаштування малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , що залишилася батьківського піклування внаслідок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для її матері [PERSON] [INFO] ( а.с.16, 19, 21) Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.04.2019 у справі №48/311/19, постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.05.2022 у справі №481/141/22, постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.09.2013 у справі №481/1646/13-п. Згідно висновку органу опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області від 31.03.2025 № 588.02-12, до моменту взяття [PERSON] під варту, дитина [PERSON] проживала із матір`ю, батько жодної участі у життя дівчинки не приймав. На даний час у [PERSON] відсутні умови для проживання дитини, відсутній дохід для її утримання. Батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому з урахуванням інтересів дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ( а.с.115) \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України\~та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» \~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст.ст.150, 155 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України\~передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення\~\~батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачка не цікавиться життям та розвитком дітей, не виконує обов`язки по утриманню дітей, їх матеріальному забезпеченню, не вчиняють будь-яких дій, спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо доньки. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує наступне. За змістом частин 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України, передбачено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на особистий рахунок малолітньої [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 166 СК України перерахування аліментів слід здійснювати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язати законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Органом опіки та піклування поданий позов в захист прав малолітньої особи, що із урахуванням п. 14 ч. 2 ст.3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" є підставою для звільнення від сплати судового збору при подачі позову, у зв`язку з чим відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави 2422 грн. 40 коп. судового збору за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Outcome: partial