Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 19.06.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Вказаний шлюб зареєстровано Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що свідчить актовий запис №962. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З березня 2024 року сторони як подружжя припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейні відносини та не мають спільного бюджету. Втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. Подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам обох сторін. Посилаючись на норми чинного законодавства, представник позивача просить суд розірвати шлюб між подружжям. Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Інших заяв по суті справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.06.2019\~року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що свідчить актовий запис №962. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривалого часу сторони спільне господарство не ведуть, сумісне життя як подружжя є неможливим, не підтримують сімейні стосунки, а тому шлюб носить формальний характер. Положенням ч. 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України вбачається, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючі вказані обставини, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, а тому шлюб між сторонами слід припинити, шляхом його розірвання. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 \~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом досліджено долучений до позову договір №1-Р про надання правової допомоги, укладений 01.01.2025 року між адвокатом Вороніним І.О. та [PERSON] . Матеріалами справи не підтверджуються обставини укладення договору про надання правничої допомоги між позивачем та адвокатом, понесення у зв`язку із цим витрат, що підлягають відшкодуванню в порядку ст.ст. 137-141 ЦПК України. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволені вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial