Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

В травні 2025 року ТзОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 13.12.2023 року між ТзОВ «Українські фінансові операції» і [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4213733, за яким ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 17600 грн, а він, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти у порядку та розміру, визначених договором. 23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу № 23/09/2024 за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4213733. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором у визначений договором строк не повернув кредит та не сплатив відсотки за його користування. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 133054,97 грн. За таких обставин ТОВ «Українські фінансові операції» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 гривень. 20.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 13.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір №4213733 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту складає 17600 грн. Згідно із п.1.3. Договору строк кредиту 350 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором [NUMBER]). У день укладення кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кредитні кошти у сумі 17600 грн на указаний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою «PAY Tech» від 03.10.2024 року, випискою витребуваної судом з АТ «СЕНС БАНК». 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №23/09/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року вбачається, що ТзОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача, в сумі 107934,97 грн., з яких: 15699,82 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 92235,15 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахована первісним кредитором. Згідно наданого позивачем розрахунку, який не заперечується відповідачем встановлено, що в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 26.11.2024 року (64 календарних дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 25120 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (15699,82 грн*2,5%=392,5 грн*64 календарних дні=25120 грн), тому сума нарахованих відсотків позивачем за 64 календарних дні становить 25120 грн. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором № 4213733 від 13.12.2023 року та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представником позивача надано договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року, акт наданих послуг та детальний опис робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 10000 грн.

Outcome: approved