Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та здійснено поділ між сторонами в натурі житлового будинку [ADDRESS] й встановлено порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер 3210700000:10:039:0027 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою (т.с. 2, а.с. 165 168). 20 червня 2025 року судом отримано заяву представника позивачки у якій він просить постановити додаткове судове рішення, посилаючись на те, що суд не вирішив питання відносно гаражу який також був предметом права спільної часткової власності сторін (т.с. 2, а.с. 178). В судове засідання ніхто не прибув. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд заяви у їх відсутності. Представник відповідачки, яка була належним чином повідомлена про місце, день і час розгляду заяви шляхом отримання судової повістки про виклик за офіційною адресою електронної пошти адвоката, не повідомила суду про причини свого неприбуття. Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку. Ухвалюючи рішення по суті спору, суд також керувався висновком № 3483 від 28.06.2024 року та поділив спільне домоволодіння сторін за варіантом № 1 вказаному у даному висновку, який (варіант) також враховує й виділення позивачці гаражу під літерою «В». Натомість, постановивши рішення по суті спору, суд не вказав у резолютивній частині свого рішення, відомості про виділення в натурі позивачці зазначеного гаражу під літерою «В» який входить до відповідної частки у спільному майні позивачки. Відповідно до\~пункту 1\~частини першої\~статті 270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Отже, існують підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки рішенням суду по суті справи не було ухвалено рішення стосовно позовної вимоги відносно гаражу під літерою «В». Таким чином, з урахуванням обставин встановлених під час розгляду справи, майнові права позивача слід захистити. Частина третя статті 364 ЦК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, на підставі наведеної норми цивільного закону, суд припиняє право спільної часткової власності сторін на зазначений гараж під літерою «В». При цьому, суд не вбачає правових підстав для визнання за позивачкою права власності на вказаний гараж який їй виділено в натурі (як про це просить адвокат у своїй заяві від 19 червня 2025 року), оскільки відповідно до частини третьої статті 364 ЦК Уркаїни яка передбачає, що співвласник якому виділено у натурі частку із спільного майна набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Тобто, позивачка в силу закону набуває право власності на вказаний гараж який їй виділено в натурі, а тому відсутня необхідність для повторно (додаткового) визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивачки шляхом припинення права спільної часткової власності сторін на вказаний гараж під літерою «В». За таких обставин, позовна вимога стосовно гаражу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в обсязі й у спосіб визначені судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial