Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики від 06.07.2021 року в розмірі 4 тис. доларів США, заборгованість за користування сумою позики в розмірі 13680,00 доларів США, судові витрат судовий збір в розмірі 7223,20 грн та витрати за договором про надання правової допомоги 5000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 06.07.2021 року між ним та відповідачкою [PERSON] оформлений шляхом написання відповідачкою розписки договір позики, за умовами якої він надав відповідачці в борг грошові кошти в розмірі 4 тис. доларів США. За умовами договору, кінцевий строк повернення позики 06.01.2022 року. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконує, грошові кошти не повертає, внаслідок чого він змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 25.10.2024 року позивачем подано до суду заяву клопотання про долучення доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.10.2024 року підготовче засідання відкладено, витребувано на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України у [PERSON] оригінал розписки від 06.07.2021 року. 04.11.2024 року позивачем надіслано на адресу суду оригінал розписки від 06.07.2021 року. 31.03.2025 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за суттю. 23.06.2025 року представником відповідачки подано відзив на позов, в якому вказала, що відповідачка позов визнає частково, в розмірі основного зобов`язання та судового збору в розмірі 1665 грн, в частині стягнення відсотків просила відмовити. Вказала, що відповідачка не заперечує факт отримання 4 тис. доларів США від позивача, однак, відсотки відповідачкою були сплачені позивачу в присутності свідка. Письмові докази на підтвердження вказаних обставин надати не може, оскільки вони зберігались на території магазину, що знаходився на прохідній суднобудівного заводу, який було затоплено в результаті умисного підриву військовослужбовцями окупаційних військ рф Каховської ГЕС. Коли позивачу стало відомо про знищення вказаних документів, він звернувся до суду. У зв`язку з повномасштабною війною відповідачка опинилась в тяжких життєвих обставинах, внаслідок бойових дій вона втратила роботу та джерела стабільного доходу, бізнес знищено, наразі працює реалізатором у магазині, отримуючи мінімальну заробітну платню. Просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки вона не доведена. Позивач в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі основної суми зобов`язання 4 тис. доларів США та судового збору в розмірі 1665,00 грн, в іншій частині в задоволенні позову просила відмовити. В матеріалах справи наявний відзив на позов, однак, судом він не може бути прийнятий до уваги, з огляду на його подання з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, а саме до нього не додані докази його надіслання позивачу. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 06 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №б/н, за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти в борг в розмірі 4000 доларів США під щомісячний відсоток 9% (360доларів США) до повного погашення, на строк 6 місяців з можливістю дострокового погашення. Кожного 6 числа виплата 360 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка у встановлений договором позики №б/н від 06.07.2021 року (строк повернення 6 місяців тобто до 06.01.2022 року) грошові кошти не повернула. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики №б/н від 06.07.2021 року в загальній сумі 4 тис. доларів США. Щодо відсотків за користування позикою. Умовами договору позики б/н від 06.07.2021 року сторони обумовили щомісячну плату відповідачкою відсотків в розмірі 9%, що становить 360 доларів США. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 18.09.2020 року (справа № 916/4693/15) зроблено наступний правовий висновок. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим,\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. було внесено зміни до\~Цивільного кодексу України, а саме,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Позивач звертаючись до суду з позовом в частині стягнення відсотків просить стягнути з відповідачки відсотки за користування позикою в період з 06.01.2022 р. по 26.03.2025 р. в загальному розмірі 13680 доларів США. В той же час, з огляду на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. щодо внесення змін до Цивільного кодексу України, а саме, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, нараховані відсотки починаючи з 24.02.2022 року підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Стягненню з відповідачки підлягають відсотки за користування позикою з 06.01.2022 р. по 06.02.2022 р. в розмірі 720 доларів США, в іншій частині суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики №б/н від 06.07.2021 року в розмірі 4 тис. доларів США, відсотки за користування позикою за період з 06.01.2022 р. по 06.02.2022 р. в розмірі 720 доларів США. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір №_01-08/2024_ про надання правової допомоги від 01.08.2024 року укладений між фізичною особою підприємцем [PERSON] , який має право надавати юридичні послуги та [PERSON] , за умовами вказаного договору, п. 3.1 клієнт сплачує виконавцю фіксовану оплату в розмірі 5 тис. грн; акт №01-24/2024 прийому-передачі виконаних послуг (наданих послуг) від 21.10.2024 року, за яким надано наступні роботи: збір, аналіз та підготовка доказових матеріалів для складання і оформлення позовної заяви 3 год. 1200 грн, оцінка доказів та визначення правової позиції з клієнтом 2 год. 800 грн, розробка, складання та оформлення позовних матеріалів, подання їх до суду першої інстанції 5 год. 2000 грн, складання та подання клопотань, заяв до суду першої інстанції 2 год. 800 грн, консультації (юридичний супровід) клієнта в період розгляду справи судом першої інстанції 0,5 год. 200 грн, загальна вартість послуг 5000 грн, довідку про отримання суму гонорару за надану правову допомогу від 21.10.2024 р. Представник відповідачки в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на їх недоведеність. Виходячи із наданого позивачем позивачки акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, зважаючи на предмет спору, незначну складність справи, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є не співмірними зі складністю справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню. З огляду на те, що справа розглянута за відсутності позивача, справа є незначної складності, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 2 тис. грн. Суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial