Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач, через свого представника [PERSON] засобами Електронного суду звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. на користь позивача. Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 24.10.2017 здійснена письмова угода про надання позики відповідачеві у сумі 60 000,00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем власноручно складена розписка у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . За умовами договору позики не було встановлено строк повернення позики, а обумовлювався лише порядок повернення позичених грошових коштів шляхом сплати позивачеві 50% отриманої відповідачем заробітної плати. Відповідач не здійснив жодного платежу станом на день звернення до суду, незважаючи на вимогу позивача про повернення позики. 03.01.2025 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2025. Цією ж ухвалою сторонам роз`яснено їх процесуальні права та обов`язки, зокрема, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення (а.с.10). 28.01.2025 представник позивача [PERSON] , засобами Електронного суду, надав заяву про участь у справі у режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 30.01.2025 задоволено (а.с.19,21,22). 31.01.2025 представник позивача [PERSON] , засобами Електронного суду, надав клопотання про долучення доказів (а.с.25,26). 03.02.2025 підготовче судове засідання відкладено на 26.02.2025 з викликом відповідача по справі (а.с.29-32 протокол судового засідання). 03.02.2025 відповідач надав заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.36). 25.02.2025 представник відповідача за ордером від 25.02.2025 серії АХ № 1241820 адвокат Остапенко С.Ю. (посвідчення адвоката № 2421 видане 19.12.2011 РАХО) надала до суду заяву про відкладення розгляду справи з наданням їй часу та можливості ознайомитися з матеріалами справи, просила суд внести її дані, як представника відповідача до електронної версії справи з зазначенням її РНОКПП № [NUMBER] , а також призначити розгляд справи в режимі відеоконференції з власних засобів зв`язку, користувач: [PERSON] , телефон: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] (а.с.39) 26.02.2025 представник позивача [PERSON] , засобами Електронного суду, надав заяву про згоду на задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с.42). Ухвалою суду від 26.02.2025 підготовче судове засідання відкладено на 19.03.2025, клопотання представника відповідача Остапенко С.Ю. про розгляд справи у режимі відео конференції задоволено (а.с.44,45). 18.03.2025 представник позивача [PERSON] , засобами Електронного суду, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 19.03.2025 без участі позивача та його представника (а.с.58,59). 19.03.2025 представник відповідача Остапенко С.Ю. надала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та клопотання про залишення позову без розгляду (а.с.60-62). 19.03.2025 представник позивача [PERSON] , засобами Електронного суду, надав заперечення на клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду (а.с.70-74). Ухвалою суду від 02.04.2025 у клопотанні представника відповідача Остапенко С.Ю. про залишення позову без розгляду відмовлено (а.с.80-81). Також, під протокол судового засідання підготовчий розгляд справи відкладено на 22.04.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] (а.с.82-93). Представник відповідача [PERSON] 21.04.2025, засобами електронного зв`язку надала клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з її перебуванням на лікарняному (а.с.105). Представник позивача [PERSON] 22.04.2025, засобами Електронного суду, надав заяву про розгляд підготовчого судового засідання, призначеного на 22.04.2025 без його участі та згоду на відкладення (а.с.106). Ухвалою суду від 22.04.2025 підготовче судове засідання відкладено на 08.05.2025 (а.с.108). 08.05.2025 представник відповідача [PERSON] , засобами Електронного суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила продовжити строк для подання відзиву та прийняти до розгляду вказаний відзив також зазначила, що не погоджується з доводами викладеними у позовній заяві, оскільки позивач вказує на ряд фактів, які зовсім не відповідають дійсності, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. В поданому документі зазначено, що сама розписка не відповідає критеріям боргової розписки, яка повинна містити наступні дані: назва (розписка, боргова розписка); повні дані того, хто отримує кошти (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, паспортні дані або/та податковий код, адреса проживання/реєстрації, без скорочень; повні дані того, хто надав кошти. (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, паспортні дані або/та податковий код, адреса проживання/реєстрації, без скорочень; точна сума грошових коштів: цифрами та прописом (літерами); валюта в якій передано кошти: долари США, євро, гривні тощо; конкретна дата або подія до якої особа має повернути кошти; підписи сторін, дата укладення. В даному випадку, розписка не має повних даних ні [PERSON] , ні [PERSON] , розписка не містить підпису (погодження) [PERSON] , відсутня інформація про конкретну дату або подію, до якої особа має повернути кошти. Отже, боргова розписка, яка не містить посилання на момент передання грошових коштів, а умови надання та повернення коштів є суперечливими, не може свідчити про укладання договору позики Також, 08.05.2025 представник відповідача Остапенко С.Ю. надала клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з її перебуванням на лікарняному (а.с.118-123). Разом з тим, 08.05.2025 перед початком підготовчого судового засідання, представник позивача Козуб О.І., засобами Електронного суду, надав заяву про розгляд клопотання представника відповідача щодо продовження строку для подання відзиву по справі без його участі та без участі позивача. У разі задоволення судом вищезазначеного клопотання, просить суд встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив (а.с.124). Ухвалою суду від 08.05.2025 підготовче судове засідання відкладено на 22.05.2025, продовжено строк для подання відзиву на позов та строк для подання заперечення на відзив (а.с.127). 14.05.2025 представник позивача Козуб О.І., засобами Електронного суду, надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач проти заявленого позову заперечує у повному обсязі, вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Перелік даних та реквізитів, які повинна містити розписка, є лише припущенням відповідача та його особистою думкою, так як згідно правової позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 27.04.2023р. у справі № 161/11436/21, «В національному законодавстві не врегульована типова форма розписки, проте за звичаями ділового обороту реквізит "Підпис" розміщується завжди у кінці документа, під його основним змістом, тобто під текстом документа, для того, щоб зафіксувати дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливити спотворення його змісту». 21.05.2025 (дата реєстрації канцелярією суду 22.05.2025) представник відповідача Остапенко С.Ю., засобами Електронного суду, надала заяву про виклик свідка [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка разом працювала з відповідачем у позивача і може підтвердити, що в її присутності щомісяця 2000-2500 грн. позивач забирав у [PERSON] в рахунок погашення боргу, але при цьому жодної розписки з цього приводу не надавав. 22.05.2025 представник позивача Козуб О.І., засобами Електронного суду, надав заперечення на клопотання представника відповідача Остапенко С.Ю. про виклик свідка, в якому зазначив, що адвокат Остапенко С.Ю. вводить суд в оману, так як [PERSON] ніколи не працювала у позивача і адвокатом Остапенко С.Ю. не надано жодного доказу на підтвердження наявності трудових відносин «свідка» з позивачем. «Свідок» [PERSON] є зацікавленою особою, так як є кумою відповідача (хрещеною матір`ю його дитини). Крім того, згідно ст.1051 ЦК України «Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором». Підготовче судове засідання проведено (через технічні проблеми 22.05.2025) 23.05.2025. 22.05.2025 представником відповідча Остапенко С.Ю. подано заяву про проведення судового засідання без її участі та її довірителя. Просила суд задовольнити клопотання про виклик у судове засідання свідка, не заперечувала щодо призначення слухання справи до основного слухання. Ухвалою суду від 23.05.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача Остапенко С.Ю. про виклик свідків відмовлено, підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду на 17.06.2025. В судовому засіданні було оголошено перерву. Судове засідання було продовжено 19.06.2025 та 26.06.2025. В судове засідання з`явилися представники сторін. Представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача Остапенко С.Ю. заперечувала проти задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 24.10.2017 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики у формі письмової розписки, на підставі якої відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. Сторонами не було встановлено строку повернення позики, а обумовлювався лише порядок повернення грошових коштів шляхом сплати позивачу 50% отриманої відповідачем заробітної плати. (зворотній бік а.с.5). Суд відкидає заперечення представника відповідача, що боргова розписка, яка не містить посилання на момент передання грошових коштів, а умови надання та повернення коштів є суперечливими, не може свідчити про укладання договору позики. Відповідач жодним належним доказом факт не складання письмової розписки, а відповідно і не укладання договору із позивачкою не довів. Посилання на те, що розписка не містить підпису ( погодження) [PERSON] , відсутня інформація про конкретну дату або подію, до якої особа має повернути кошти спростовуються тим, що в розписці чітко зазначено суму отриманих коштів, номери паспортів позивача та відповідача. Позивачем було направлено на адресу відповідача листи від 13.08.2024 та 06.12.2025 засобами поштового зв`язку. Таким чином, договір між сторонами був укладений, мав чіткий порядок повернення боргу та відповідні вимоги позивача, щодо повернення коштів, однак відповідач отримані ним у позику кошти не повернув. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626 та 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Абзацом другим частини першої статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18), від 06 квітня 2020 року у справі № 464/5314/17 (провадження № 61-10789св18). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей». За приписами статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг майна чи коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання майна чи коштів. Тому вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів з відповідача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Вирішуючи, яку суму слід стягнути з відповідача, суд встановлює, що позовні вимоги були заявлені на суму 60 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави 1 211 грн.20 коп. судового збору, від сплати якого при подачі позову до суду позивач звільнений за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved