Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Вимоги мотивовано тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі 754/9778/20. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з 01.09.2019 проживають окремо. Позивач проживає з донькою та чоловіком [PERSON] , з котрим укладено 12.09.2024 шлюб, в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] на підставі договору найму житла. Між сторонами існувала усна домовленість щодо утримання спільної доньки, однак відповідач не виконує свого обов`язку та не надає матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку. Позивач зазначає, що самостійно не має змоги забезпечити в повному обсязі інтереси дитини, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, при цьому спільна донька сторін [PERSON] навчається в Дитячій школі мистецтв № 6 ім. Г.Жуковського з вартістю навчання у розмірі 3 150 грн. Відповідач працює неофіційно та часто змінює місце роботи, має нерегулярний дохід, однак зобов`язаний виконувати обов`язок по забезпеченню дитини, а відтак позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідачем подано до суду відзив, у відповідності до якого заперечує щодо задоволення вимог позову, оскільки обставини, зазначені в позові, не відповідають дійсності і не враховуються реальні можливості відповідача та його інтереси. Відповідач приймає участь у вихованні спільної доньки сторін, при цьому починаючи з грудня 2024 року дитина тривалий час фактично перебувала на повному утриманні відповідача та його нової дружини [PERSON] . Відповідач вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами він продовжує надавати матеріальну допомогу доньці, при цьому дитина нерідко відвідує батька, а отже, такі регулярні візити свідчать про те, що між батьком та донькою сформований тісний зв`язок. Також, відповідач сприяє зацікавленості доньки мистецтвом, забезпечує її необхідними для занять матеріалами, що свідчить про залученість та сприяння батька в розвитку здібностей дитини. Водночас відповідач зауважує, що тимчасово не працює та не має стабільного доходу у зв`язку з економічною кризою та збройною агресією росії, що має наслідком погіршення економічної ситуації та ринку праці в Україні. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому дружина відповідача перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Зважаючи на викладені обставини, відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, при цьому вважає, що аліменти на утримання дитини, з урахуванням її потреб мають становити 1 598 грн. щомісячно. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач вказує на те, що у останньої у власності знаходиться квартира за адресою: [ADDRESS] , при цьому в зазначеній квартирі проживає відповідач, котрий не сплачує орендну плату та комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість. Також позивач вказує на те, що відповідач знущався над нею та підіймав руку, а відтак задля безпеки позивача та дитини, [PERSON] була вимушена покинути своє житло. Представником відповідача-адвокатом Бабенко В.А. подано до суду заперечення на відзив, відповідно до якого просить залишити без розгляду поданий позивачем відповідь на відзив з підстав відсутності доказів направлення стороні відповідача вказаного процесуального документа. Зокрема представник вважає вислови позивача, викладені у відповіді на відзив наклепом та спекулятивними припущеннями, які не ґрунтуються на фактах та не підтверджені належними доказами. Ухвалою суду від 18.06.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено залишити без розгляду відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши про те, що відповідач не усвідомлює свого батьківського обов`язку, при цьому відповідач обманним шляхом забрав проживати доньку до себе з наміром уникнути мобілізації та оформлення відстрочки, однак вигнав дитину з квартири, оскільки наміри позбавити батьківських прав позивача не втілились в життя, а відповідач не мав реальних намірів проживати разом з дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на викладене у відзиві просив стягнути аліменти у розмірі 1 598 грн. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду від 17.11.2020. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до Довідки від 27.01.2025 за № 6, виданою директором школи I-III ступенів № 270 Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] навчається у 8-А класі школи I-III ступенів № 270 Деснянського району міста Києва. Встановлено, що дитина проживає з позивачем, яка є матір`ю, що не спростовувалося стороною відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем позовні вимоги визнано частково у розмірі 1 598 грн. щомісячно, при цьому в обґрунтування наведеного відповідач зазначає, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач продовжує надавати матеріальну допомогу доньці, донька нерідко відвідує батька за місцем його проживання. Відповідач тимчасово не працює та не має стабільного доходу, також перебуває у другому шлюбі з [PERSON] , від якого мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач зауважує, що його дружина перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та не має власного доходу. Вказані обставини, на думку відповідача, унеможливлюють стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у заявленому позивачем розмірі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.06.2024 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У відповідача на утриманні також перебувають доньки від зазначеного шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні також дружини підтверджено в ході розгляду справи, зокрема Довідкою виданою головним експертом з питань менеджменту персоналу про те, що [PERSON] (дружина відповідача) менеджер з продажу роздрібних продуктів Голосіївського районного відділення (м. Київ), з 15.04.2024 по теперішній час перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дослідивши надані докази та заслухавши думку сторін по справі, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача у розмірі 5 000 грн. Зокрема позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в такому розмірі щомісячно, зокрема не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, зважаючи, що в процесі розгляду справи встановлено, що відповідач не працевлаштований та не має регулярного доходу. Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. Доводи позивача стосовно навчання доньки [PERSON] в Дитячій школі мистецтв № 6 ім. Г. Жуковського на художнього відділенні та необхідності сплати за такі послуги, суд відхиляє, оскільки такі витрати стосуються додаткових витрат на утримання дитини та особливих її потреб, пов`язаних з навчанням. Отже, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що у відповідача на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що унеможливлює сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 5 000 грн. Поряд з цим, відповідачем не надано доказів непрацездатності, не наведено підстав, які б унеможливлювали його офіційне працевлаштування та отримання в подальшому матеріального заробітку. При цьому, суд враховує, що всупереч доводам відповідача щодо мінливих доходів, останній в процесі розгляду справи скориставався послугами адвоката. У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3 196 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Варто зауважити, що відповідачем не надано до суду доказів неможливості сплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, а також не обґрунтовано, що аліменти у розмірі 1 598 грн. щомісячно, що визнається відповідачем, забезпечити достатній рівень для матеріального забезпечення доньки, якій виповнилося 15 років і яка потрубує додаткових витрат. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року) (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Суд враховує і той факт, що виховання дитини одним з батьків (в даному випадку мати виховує дитину), коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованням дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дітей. Окрім того, як встановлено, позивач зареєстрована разом з відповідачем за однією адресою у квартирі, зареєстрованій на праві власності за позивачем, однак після розірвання шлюбу позивач з дитиною змушена була залишити вказане житло і орендувати, а відповідач залишився проживати у вказаному житлі разом зі своєю родиною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial