Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №010/0484/820182901 від 28.02.2017 року у розмірі 35341,36 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1400,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.02.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0484/820182901, відповідно до якого кредитодавець банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 6900,00 грн з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 200000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування; кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком, із здійсненням банком договірного списання коштів кредиту з карткового рахунку у визначених договором випадках. Банк\~надав позичальнику кредитні кошти в межах поточного ліміту, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію у строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. На дату укладання договору строк користування кредитом становить 48 місяців що починається з 28.02.2017 та закінчується 28.02.2021, та згідно умов договору був продовжений на той самий строк з кінцевим терміном погашення кредиту до 28.02.2025 . Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 45% річних. Банк виконав свого зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник, всупереч умовам кредитного договору припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за яким становить 35341,00 грн., яка складається з: 28546,00 грн. -заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5903,45 грн.- сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 891,91 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення права вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 20.03.2025 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. 05.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Титаренка В.В. надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно із ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, які містяться в матеріалах справи, а також шляхом оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0484/820182901, відповідно до якого кредитодавець банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 6900,00 грн з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 200000,00 грн, та видав платіжну картку № [NUMBER] , про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання картки від 28.02.2017. Згідно статті 1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0484/820182901 від 28.02.2017: сума поточного ліміту 6900,00 грн, процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 45% річних, строк кредиту 48 місяців, що починається з 28.02.2017 та закінчується 28.02.2021. Згідно п.1.13 кредитного договору, клієнт має право отримувати кредит протягом встановленого пунктом 1.4 договору строку користування кредитом. Без укладення додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку користування кредитом. Відповідно до вищевикладеного датою початку кредитування є 28.02.2017 з кінцевим терміном повного погашення кредиту, тобто з урахуванням пролонгації договору, до 28.02.2025. Факт надання банком позичальнику кредитних коштів відповідно до кредитного договору №010/0484/820182901 від 28.02.2017 підтверджується копією Виписки по рахунку № [NUMBER] від 27.09.2024, що підтверджує початок користування кредитом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що 28.02.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту №010/0484/820182901 від 28.02.2017 станом на 16.06.2023, сума заборгованості [PERSON] становить 35341,00 грн., яка складається з: 28546,00 грн. -заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5903,45 грн.- сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 891,91 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 35341,00 грн. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було направлено відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором вих. № 1-111430 від 28.08.2024, яка станом на дату пред`явлення до суду позову відповідачем не виконана. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 35341,36 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з пунктом 4 частини першої «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору№ 14/06/2023 про надання правової допомоги від 14.06.2023, копію замовлення № 936 від 24.12.2024 року до вказаного договору, акт виконаних робіт до замовлення № 936 від 24.12.2024 року до вказаного договору від 14.06.2023 та платіжною інструкцією № 3008 від 26.12.2024, відповідно до яких ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» оплачено послуги з професійної правничої допомоги адвокату Титаренко В.В. у розмірі 1400,00 грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст.141ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір та документально підтверджені витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved