Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

23.02.2024 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що шлюб з відповідачкою зареєстрували 16.09.2014 року. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та чина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, почуттів взаємної довіри, любові, поваги, дружби, взаєморозуміння, існують постійні неприязні конфліктні відносини. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечитиме його інтересам та інтересам дітей. Зазначав, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинені, носить лише формальний характер, спільне господарство не ведуть. Просив шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито 04 березня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.11.2024 року надано [PERSON] та [PERSON] строк на примирення протягом шести місяців, продовження судового розгляду справи призначено на 05 травня 2025 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач проси розглянути справу зайого відсутності, повідомив суд, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 20). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухвалити заочне рішення у порядку , передбаченому правилами ст. 280 ЦПК України. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу перебування позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не просив суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved