Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , у якому просить суд зернути з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , стягнення на заставлене майно за договором застави транспортного засобу від 02.04.2024 року та договору застави транспортного засобу від 08.04.2024 року в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.04.2024 року та договором позики від 08.04.2024 року у сукупному розмірі 331 940 (триста тридцять одна тисяча дев`ятсот сорок)гривень 00 копійок. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь [PERSON] ,, РНОКПП - [NUMBER] , пеню за договором позики від 02.04.2024 року та договором позики від 08.04.2024 року у сукупному розмірі 69 342 (шістдесят дев`ять тисяч триста сорок дві) гривні 80 копійок. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 02.04.2024 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів на суму 67\~940,00 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань по зазначеному договору між сторонами також було укладено Договір застави транспортного засобу від 02.04.2024 року. Окрім того, 08.04.2024 року між позивачем на відповідачем було укладено ще один Договір позики грошових коштів на суму 264\~000,00 грн., та в якості забезпечення виконання зобов`язань по вказаному договору між ними також було укладено Договір застави транспортного засобу від 08.04.2024 року. Предметом застави є транспортний засіб, який належить відповідачу на праві власності, а саме автомобіль марки Mazda CX-7, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому, відповідачем було порушено вимоги договорів позики та не сплачено пеню за прострочення повернення суми позики та графіком, в результаті чого позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 12.08.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у попередніх судвих заясіданнях позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Судом установлено, що 02.04.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів на суму 67\~940,00 грн., строком до 02.10.2024 року та [PERSON] зобов`язувався повернути їх за графіком, що підтверджується Договором позики грошових коштів від 02.04.2024 року (а.с.7). Також, 08.04.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів на суму 264 000,00 грн., строком до 08.04.2025 року та [PERSON] зобов`язувався повернути їх за графіком, що підтверджується Договором позики грошових коштів від 08.04.2024 року (а.с.8). В рахунок забезпечення виконання зобов`язань по договору позики грошових коштів 02.04.2024 року між сторонами було укладено Договір застави транспортного засобу від 02.04.2024 року. Відповідно до умов договору заставодавець передає заставодержателю в заставу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме автомобіль марки Mazda CX-7, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.9-10). Також, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань по договору позики грошових коштів 08.04.2024 року між сторонами було укладено Договір застави транспортного засобу від 08.04.2024 року. Відповідно до умов договору заставодавець передає заставодержателю в заставу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме автомобіль марки Mazda CX-7, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.11-12). Позивач звертався до відповідача [PERSON] з претензією на повернення позики грошових коштів від 13.05.2024 року, однак, вони залишені відповідачем без реагування (а.с.21-23). Згідно зі ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення коштів в строки та у розмірі, визначеними договором. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно з ч.1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою. За ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до Постанови ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 645/6151/15-ц з метою звернення стягнення на предмет застави обтяжувач (заставодержатель, стягувач) повинен неухильно дотримуватись порядку дій, передбаченого спеціальним для цього виду правовідносин Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Процедура звернення стягнення на заставлене рухоме майно передбачає активні дії заставодателя, який повинен передати предмет обтяження, якщо той перебуває у його володінні. У разі відсутності активних дій заставодателя (передачі предмета обтяження обтяжувачу) звернення стягнення на предмет обтяження відбувається на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 23, ст.ст. 24,27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики грошових коштів не виконав у повному обсязі, тому у позивача виникло право на звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження. Вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором позики кредитних коштів підтвердженні належними та допустими доказами та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved