Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа акціонерне товариство «Сбербанк» про визнання права власності на частину нежитлових приміщень та зняття з них арешту. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідачів: 30.12.2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа акціонерне товариство «Сбербанк» про визнання права власності на частину нежитлових приміщень та зняття з них арешту. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.10.1991 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. 23.04.2008 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до якого [PERSON] продала, а відповідач [PERSON] купив нежитлові приміщення. Право власності на нежитлові приміщення зареєстроване за відповідачем [PERSON] 25.04.2008 року. 23.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Банк НРБ» підписано договір іпотеки, котрим забезпечено виконання зобов`язань іпотекодавця, які випливають із кредитного договору від 23.04.2008 року №05-В/08/21/ФО/1. Вказує, що нежитлові приміщення не могли бути передані в іпотеку відповідачем [PERSON] без згоди іншого співвласника позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] не надавала згоду на передачу нежитлових приміщень в іпотеку. На виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження №46478852 про стягнення із відповідача [PERSON] , як боржника на користь третьої особи Акціонерного товариства «Сбербанк», як стягувача 2429681,83 грн. 12.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника однієї другої нежитлових приміщень. 18.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника однієї другої нежитлових приміщень. 15.02.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив представника відповідача Шевченківського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) Савойника Романа Петровича на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю (а.с. 42-44). Зазначив, що у Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на примусове виконання надійшов виконавчий лист №2-5328/11 від 16.08.2012 року, по якому винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Спірне майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності не поділено між подружжям. Одна друга частка не належить позивачу [PERSON] на праві часткової власності. Майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, у виділенні однієї другої частки в спільному сумісному майні позивачу [PERSON] відмовлено. Позивач [PERSON] надала згоду на укладення договору іпотеки. Договір іпотеки від 23.04.2008 року не припинено. Заяви (клопотання) учасників справи: 16.07.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Усачука Андрія Васильовича про залишення позову без розгляду (а.с. 107). На адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника третьої особи Акціонерного товариства «Сбербанк» адвоката Боднар Олени Борисівни про закриття провадження у справі (а.с. 111-112). 16.02.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли пояснення представника третьої особи Акціонерного товариства «Сбербанк» адвоката Боднар Олени Борисівни на позовну заяву про визнання права власності на частину житлових приміщень та зняття з них арешту (а.с. 117-119). 09.03.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Усачука Андрія Васильовича про відкликання заяви про залишення позову без розгляду (а.с. 143). 12.02.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] про проведення розгляду справи без участі позивача (а.с. 196). 10.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Шпунт Мар`яна Богдановича про проведення розгляду справи без участі позивача та представника позивача (а.с. 230). Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання по справі (а.с. 33). Розпорядженням заступника керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Репецької Ганни Богданівни щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №163 від 03.03.2021 року, - призначено повторний автоматизований розподіл справи (а.с. 140). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.12.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду (а.с. 146). Розпорядженням т.в.о. керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Репецької Ганни Богданівни щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №64 від 15.01.2024 року, - призначено повторний автоматизований розподіл справи (а.с. 159). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.02.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду (а.с. 162). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 202-203). В судове засідання 10.06.2025 року: - позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача та представника позивача. - відповідач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. -\~представник третьої\~особи Акціонерного\~товариства «Сбербанк» не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. В судовому засіданні 10.06.2025 року представник відповідача Шевченківського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) Кінах Лілія Богданівна просила відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 09.10.1991 року (а.с. 5). 23.04.2008 року між ЗАТ «Банк НРБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №05-В/08/21/ФО/1, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 300000,00 доларів США 00 центів. Кредит надається строком погашення не пізніше 23.04.2029 року, зокрема на придбання (набуття) у власність нежитлових приміщень №22-25 за договором купівлі-продажу №794 від 23.04.2008 року, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-12). 23.04.2008 року між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем ЗАТ «Банк НРБ» укладено договір іпотеки в забезпечення зобов`язань іпотекодавця, які випливають із Кредитного договору №05-В/08/21/ФО/1. Предметом договору іпотеки, зокрема є нежитлові приміщення №22-25, загальною площею 110,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-17). Згідно з п 1.3. Статуту Банку в редакції від 18.03.2019 року, Акціонерне товариство «Сбербанк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема ЗАТ «Банк НРБ» (а.с. 122-123). Відповідно до копії Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23.04.2008 року, що зареєстрований у реєстрі за №794, громадянка [PERSON] продала, а громадянин [PERSON] купив нежитлові приміщення 22-25 загальною площею 110,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з копією заяви [PERSON] від 22.04.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Галиною, [PERSON] дала згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] за ціною і на умовах на його розсуд нежитлових приміщень, квартири, гаража, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Повідомила, що їй відомо про взяття її чоловіком [PERSON] кредиту у ЗАТ «Банк НРБ». Зазначила, що в якості забезпечення повернення взятого ним кредиту в банку, [PERSON] передає у іпотеку вищевказані об`єкти нерухомості. Не заперечила проти купівлі вищевказаних об`єктів нерухомого майна і передачі їх в іпотеку. Наслідки неповернення кредиту їй відомі (а.с. 124). Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 16.08.2012 року, рішенням по справі №2-5328/11 ухвалено стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3063061,93 грн, судовий збір у розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього стягнути 3064761,93 грн (а.с. 104-105). Рішенням Франківського\~районного суду\~міста Львова\~від 13.07.2016\~року по\~справі №465/4164/16-ц, за [PERSON] визнано право власності на одну другу ідеальну частку квартири [ADDRESS] та одну другу ідеальну частку нежитлових приміщень 22-25 загальною площею 110,1 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63-65). Постановою Львівського\~апеляційного суду від 11.03.2020 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено, скасовано рішення Франківського районного суду міста Львова від 13.07.2016 року в частині визнання за [PERSON] права власності на одну другу ідеальну частку нежитлових приміщень №22-25 загальною площею 110,1 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66-70). Згідно з копією постанови про поновлення вчинення виконавчих дій ВП №46478852 від 25.03.2019 року, поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/5328/11, виданого 16.08.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва (а.с. 82). Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника ВП №46478852 від 25.03.2019 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 81). Державним виконавцем здійснено заявку на реалізацію нежитлових приміщень Львівською філією ДП «СЕТАМ» (а.с. 50-54). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 22.04.2008 року при посвідченні договору купівлі-продажу та договору іпотеки, нотаріус перевірив їх на відповідність вимогам чинного законодавства, згода на укладення договорів відповідачем [PERSON] була надана його дружиною - позивачем [PERSON] та посвідчена нотаріусом. Внаслідок укладення кредитного договору, у подружжя окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаного за рахунок кредитних коштів нерухомого майна, виникло зобов`язання у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Державним виконавцем встановлено, що відповідачу [PERSON] належать на праві власності нежитлові приміщення №22-25, загальною площею 110,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . В межах виконавчого провадження №46478852, накладено арешт та здійснено опис майна, що належить відповідачу [PERSON] та перебуває в іпотеці третьої особи Акціонерного товариства «Сбербанк», а саме: нежитлові приміщення №22-25, загальною площею 110,1 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Зазначене майно передано на реалізацію. Дії державного виконавця та постанова про опис майна боржника з 12.12.2019 року не оскаржувалися у визначеному законом порядку. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, не знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, доводи позивача не підтверджені достовірними та достатніми доказами, що викликають у суду певний сумнів. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить висновку що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені в суді. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed