Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання правам власності в порядку спадкування за правом представлення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є бабусею малолітньої [PERSON] , після чого відкрилася спадщина. Із заявами про прийняття спадщини до Другої дніпровської державної нотаріальної контори звернулися позивачка в інтересах доньки сина померлої [PERSON] - малолітньої [PERSON] та другий син померлої відповідач у справі [PERSON] , як спадкоємець першої черги. У зв`язку із розглядом справи про визнання батька малолітньої [PERSON] померлим Другою дніпровською державною нотаріальною конторою було призупинено оформлення спадкових прав на майно [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року у справі № 205/7357/23, яке набрало законної сили з 13 червня 2024 року, оголошено померлим громадянина Українисина померлої [PERSON] та батька малолітньої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] заповіту на складала, позивачка звернулася до суду в інтересах малолітньої [PERSON] та, у порядку статті 1266 ЦК України, згідно якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими, просила визнати ха її донькою право власності на спадкове майно. Не визнаючи позовних вимог, відповідач подав відзив на позовну заяву, доводи якого звів до того, що [INFO] помер їх із [PERSON] батько [PERSON] , після чого, він як спадкоємець першої черги за законом звернувся до Другої дніпровської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв. [INFO] померла їх мати [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом після смерті якої є також її діти відповідач та його брат [PERSON] (батько малолітньої [PERSON] ). Однак спадкоємець [PERSON] , якого оголошено померлим з [INFO] , на момент смерті матері вважався живим, але спадщину після смерті матері також не прийняв, оскільки на момент її смерті разом з нею не проживав, не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, у зв`язку з чим [PERSON] , як єдиний спадкоємець одержав право на спадкування першої черги за законом після смерті матері в порядку, визначеному ст. 1261 ЦК України та звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і успадкував все нерухоме майно, яке належало матері на момент смерті. Вважає, що дочка брата [PERSON] не може спадкувати за правом представлення, в порядку ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько [PERSON] вважається померлим з [INFO] , на момент смерті матері він не був визнаний померлим, спадщину після її смерті не прийняв, а отже малолітня [PERSON] є спадкоємцею п?ятої черги за законом і була б закликана до спадкування за відсутності спадкоємців попередніх черг на спадкування Позивачка подала відповідь на відзив, згідно якого доводи відзиву заперечила, зазначивши, що згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином вважає малолітню [PERSON] такою, що прийняла спадщину, оскільки заява про відмову від прийняття спадщини не подавалась. Зазначила, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця мають право, незалежно від змісту заповіту на обов?язкову частку (половина частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом). У судове засідання сторони не з`явились, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зважаючи їх позиції, викладені у заявах по суті. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд цивільної справи по суті за відсутності учасників розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, в судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідач у справі [PERSON] та батько малолітньої [PERSON] рідні брати та їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер їх батько [PERSON] . 30 травня 2020 року [PERSON] пропав та рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2022 року його було визнано безвісно відсутнім. [INFO] померла [PERSON] , яка заповіту не залишила, спадкоємцями першої черги за законом після якої є її діти - відповідач [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2024 року у справі № 205/7357/23, яке набрало законної сили 13 червня 2024 року батька малолітньої [PERSON] - [PERSON] оголошено померлим. Відповідно ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Таким чином [PERSON] є померлим з [INFO] , в той час як його мати померла [INFO] . Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220, 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця (час відкриття спадщини). В свою чергу, у відповідності до норм ст.ст.1258, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення має місце лише в тому випадку, коли на час відкриття спадщини немає в живих будь-кого із визначених в ст.1266 ЦКУ спадкоємців тієї черги, яка закликається до спадкування. Таким чином спадкоємець за правом представлення стає на місце (заміщає) свого померлого до відкриття спадщини предка або нащадка. Як встановлено судом батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] оголошений судом померлим з 13 червня 2024 року, в той час як його мати (бабуся малолітньої [PERSON] ) померла [INFO] , таким чином на час\~відкриття спадщини [PERSON] вважався живим, у зв`язку з чим право представлення не діє та малолітня [PERSON] , як онука померлої могла б спадкувати на загальних підставах, як спадкоємиця п`ятої черги. Окрім того,\~як вбачається\~із копії\~спадкової справи\~після смерті\~ [PERSON] \~спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки на момент її смерті разом з нею не проживав, не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою ( згідно довідки про зареєстроване місце проживання та рішення суду про оголошення його померлим з 2005 року був зареєстрований по [ADDRESS] ), до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Посилання представника позивача на те, що малолітня [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки заява про відмову від прийняття спадщини не подавалась, а малолітні діти спадкодавця мають право, незалежно від змісту заповіту на обов?язкову частку (половина частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом), суд відхиляє, з огляду на те, що малолітня [PERSON] є спадкоємицею першої черги після батька [PERSON] , який спадщину після смерті своєї матері не прийняв, а право на обов`язкову частку у спадщині після смерті бабусі малолітня [PERSON] , як спадкоємиця п`ятої черги, за наявності спадкоємців попередньої\~черги (першої) не має. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed