Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

14.10.2024 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, якому просить: - розірвати шлюб, зареєстрований 08.09.2023 р. у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1340; - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 08.09.2023 р. у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя і шлюб. Позивачка з відповідачем припинила вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, при цьому відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку регулярно в достатньому розмірі на утримання дитини не надає, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 11.02.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог у частині стягнення аліментів заперечила, зокрема зазначила, що відповідач погоджується щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2563,00 грн, що становить 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стороною відповідача не пропонувалось іншого розміру частки від всіх видів заробітку (доходів) на сплату аліментів, ніж 1/4 частка, яку просить позивачка. Проти розірвання шлюбу сторона відповідача не заперечила. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2023 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивачка та відповідач від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст.ст. 104, 105, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов у частині вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, а також сторонами не заперечувалось, що дитина проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, при цьому наявність у відповідача інвалідності ІІІ групи, не є перешкодою для його працевлаштування та отримання доходів, необхідних для участі в утриманні дитини. Крім того, як зазначила представник відповідача в судовому засіданні, що відповідач на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України та отримує щомісячний дохід, про розмір якого вона не змогла повідомити суд. Доводи сторони відповідача, що саме у нього на утриманні перебуває його непрацездатна матір [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, а також малолітня дитина від попереднього шлюбу, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини належними та допустимим доказами не підтверджуються. При цьому, мати відповідача - [PERSON] , як особа з інвалідністю ІІ групи, отримує відповідну пенсію по інвалідності, що підтверджується її пенсійним посвідченням. Крім того, суд вважає, що наявність у відповідача дитини від попереднього шлюбу з [PERSON] жодним чином не звільняє його від обов`язку утримувати його спільну з позивачкою дитину [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає постійної і регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі, при цьому, приймаючи до уваги вік, стан здоров`я і матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище позивачки та відповідача, а також те, що позивачка наполягає на призначенні аліментів у частці від доходу відповідача, суд приходить до висновку, що позов у частині вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з метою забезпечення гармонійного розвитку дитини, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн, а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved