Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] та [PERSON] , 18 лютого 2020 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ), актовий запис № 164, про що свідчить копія Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . З жовтня місяця 2023 року відповідачка залишила малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утримані в [ADDRESS] , а сама стала проживати за іншою адресою [ADDRESS] . З зазначеного вище часу, [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи, не займається вихованням доньки та сина, не проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми, хоча має таку можливість. До цього часу позивач утримує малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , піклується про їх здоров`я та всебічний розвиток. [PERSON] , намагається максимально забезпечити всі потреби [PERSON] та [PERSON] , займається вихованням дітей, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дітей, купує одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб його донька [PERSON] та син [PERSON] отримали відповідне для їх віку та потреб харчування. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхніх спільних дітей, оскільки відповідачка не виконує своїх батьківських прав. Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.06.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] , адвокат Павлова Галина Миколаївна в судовому засіданні на позовних вимогах позивача наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги позивача визнає повністю. Надала до суду нотаріально завірену заяву про відмову від дітей. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей ( орган опіки та піклування ) Чернівської сільської ради, Березівського району, Одеської області в судове засідання, не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій позов підтримує, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. До суду подано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки мати не виконує покладених нанеї обов`язків по вихованню та утриманню дітей, забезпеченням їх всестороннього, фізичного, розумового та морального розвитку, що підтверджується поясненнями представника позивача, а також матеріалами справи: копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 6 ), копією військового квитка [PERSON] ( а.с. 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 - 9 ), відомостями про реєстрацію у житловому будинку ( а.с. 10 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ( а.с. 11 ), Витягом з реєстру ( а.с. 12 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ( а.с. 13 ), довідкою про місце реєстрації особи [PERSON] ( а.с. 15 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 16 ), характеристикою на [PERSON] ( а.с. 17 ), Актом обстеження житлово-побутових умов проживання родини ( а.с. 19 ), характеристикою на [PERSON] ( а.с. 20 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 21 - 22 ), копією пенсійного посвідчення [PERSON] ( а.с. 23 ), характеристикою на [PERSON] ( а.с. 24 ), нотаріально завіреною заявою [PERSON] , про відмову від дітей ( а.с. 43 ), копією Рішення суду справа№ 508/331/25 від 22.05.2025 року про розірвання шлюбу ( а.с. 54 ), Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 56, 57, 58 ). Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі не виявляють інтересів до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. [PERSON] , самостійно створює належний рівень життя своїм дітям, опікується матеріальним станом та духовним розвитком дітей. Зазначені ним обставини, відповідно з п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`і разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`і є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Стаття 150 СК України закріплює мінімальні вимоги до належної поведінки батьків щодо виховання дитини. Вона містить перелік тих дій, які батьки зобов`язані вчиняти щодо дитини з метою забезпечення її права на належне виховання та розвиток. До них закон відносить зокрема: піклування про здоров`я дитини; піклування про фізичний розвиток дитини; піклування про духовний розвиток дитини; забезпечення здобуття дитиною повної середньої освіти; підготовка дитини до самостійного життя; повага до дитини. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов`язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов`язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 року зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сімії є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов`язків по участі в охороні дитинства власної дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім"і якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved