Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі ПАТ «Банк Михайлівський») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200495802, за яким позичальнику було надано 18 171,57 грн кредитних коштів строком до 05 квітня 2019 року з оплатою відсотків за користування кредитом. 23 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено у ньому тимчасову адміністрацію. За результатами публічних торгів від 15 червня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року набуло право вимоги за кредитними договорами, у яких кредитором був ПАТ «Банк Михайлівський». Позивач зазначає, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з цим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29 квітня 2025 року становить 50 904,49 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 17 666,76 грн та заборгованості по відсотках у сумі 33 237,73 грн. Посилаючись на те, що борг [PERSON] не повернуто, позивач вважає, що відповідач на підставі\~статті 625 ЦК України\~має відшкодувати йому за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року 3 % річних у сумі 4585,59 грн та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у сумі 11 131,00 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 66 621,08 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 50 904,49 грн, інфляційних втрат у сумі 11 131,00 грн та трьох відсотків річних у сумі 4585,59 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Романенко М. Е. у судове засідання, призначене судом на 18 червня 2025 року о 09 год. 15 хв., не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У відповідності до положень статті 223 частини 4, статей 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 05 квітня 2016 року [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» уклали кредитний договір № 200495802, зі змісту якого вбачається, що позичальнику строком до 05 квітня 2019 року було надано кредитні кошти у сумі 18 171,57 грн зі сплатою 0,0001 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,49 %, починаючи з 1 місяця строку дії договору, а також комісії за видачу кредиту в розмірі 1,5 %, (щомісячний платіж становить 1151,00 грн, останній платіж - 1149,41 грн). У цей же день ПАТ «Банк Михайлівський» ознайомив [PERSON] з графіком платежів до договору кредиту. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] станом на 29 квітня 2025 року має заборгованість за договором у сумі 50 904,49 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 17 666,76 грн та заборгованості по відсотках у сумі 33 237,73 грн. 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір № 7_БМ про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі протоколу електронного аукціону від 15 червня 2020 року відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору. Сторони визначили, що новий кредитор в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 161\~цього договору, але у будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України\~(індекс інфляції, 3 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказано у додатку № 1 до цього договору (пункт 2 договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року). Згідно з платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі протоколу електронного аукціону від 15 червня 2020 року 5\~307 308,39 грн. Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступлені, та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року), який підписаний сторонами договору, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200495802 від 05 квітня 2016 року на суму 50 904,49 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 17 666,76 грн та заборгованості по відсотках у сумі 33 237,73 грн. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені\~статтею 611 ЦК України\~та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків відповідно до умов договору. Статті\~525, 612, 625 ЦК України передбачають, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.\~\~Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК\~України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені докази свідчать, що перехід до позивача права вимоги за кредитним договором № 200495802 від 05 квітня 2016 року на суму 50 904,49 грн підтверджений договором про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року та Реєстром договорів, права вимоги за якими відступлені та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року), який підписаний сторонами договору. Що стосується стягнення із відповідача сум за\~статтею 625\~ЦК України (інфляційних втрат у сумі 11 131,00 грн та трьох відсотків річних у сумі 4585,59 грн), то суд також вважає їх доведеними у повному розмірі, оскільки їх стягнення передбачено чинним законодавством. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» ґрунтуються на законі, а тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача борг у сумі 66 621,08 грн, який складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 50 904,49 грн, інфляційних втрат у сумі 11 131,00 грн та трьох відсотків річних у сумі 4585,59 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2\~422 грн 40 коп. Пунктом 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі частин 1-6\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги № 26 від 15 лютого 2024 року, додаткової угоди до договору № 26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року, акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 16 травня 2025 року витрати на правничу допомогу складають 7000 грн 00 коп. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн 00 коп. Датою рішення суду є дата складення повного його тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення частини 5\~статті 268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). У відповідності до вимог частини 4 статті 263ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved