Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

23.04.2025 через систему «Електронний суд» заступник керівника Сумської окружної прокуратури Кригін В.В. в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Сумській області звернувся з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що прокуратурою при вивченні питання законності використання земель сільськогосподарського призначення встановлено, що громадянка рф [PERSON] у 2005 році успадкувала земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5920686000:03:001:0522, площею 3,2301 га, а в 2018 - з кадастровим номером 5920686000:03:001:0519, площею 3,2299 га. Зазначені ділянки були передані відповідачкою в оренду ТОВ «Білопілля Агросвіт». [PERSON] як громадянка іншої держави у встановлений законом строк не відчужила земельні ділянки, які відповідно до законодавства не можуть перебувати в її власності, що є підставою для їх конфіскації. У зв`язку з цим 09.04.2025 окружна прокуратура надіслала ГУ Держгеокадастру в Сумській області лист про виявлене порушення з пропозицією вжити управлінню відповідних заходів, у тому числі в судовому порядку. Але управління заходів щодо конфіскації земельних ділянок не вжило, а листом від 10.04.2025 запропонувало окружній прокуратурі самостійно звернутися з позовом до суду. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що порушуються інтереси держави, а уповноважений орган проявляє бездіяльність щодо їх захисту, прокурор просить конфіскувати на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру в Сумській області належні [PERSON] земельні ділянки. 23.04.2025 через систему «Електронний суд» прокурор подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на спірні земельні ділянки та заборонити [PERSON] розпоряджатися ними, змінювати їх цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 24.04.2025 заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01.05.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20.05.2025 до суду надійшло пояснення представника ГУ Держгеокадастру в Сумській області Мурача Д., в якому він зазначає, що через відсутність в управління коштів для подання позовів щодо конфіскації земельних ділянок воно було позбавлене можливості здійснювати позовну діяльність. Оскільки відповідачка, яка є іноземною громадянкою, упродовж строку, встановленого ст. 81 ЗК України, не відчужила успадковані земельні ділянки, вони підлягають конфіскації на користь держави (а. с. 62 - 65). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 30.05.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду. У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 116). Представник Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 113). Подав клопотання, в якому позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 62-65). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 51, 118). Представник третьої особи ТОВ «Білопілля Агросвіт» у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без представника товариства, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 105, 115). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Нововирківської сільської ради Білопільського районну Сумської області від 18.12.2000 на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт серії IV-СМ №004797 на право власності на земельну ділянку загальною площею 4,04 га, яка складається із земельних ділянок площами 3,23 га і 0,81 га, а на ім`я [PERSON] Державний акт серії IV-СМ №004798 на право власності на земельну ділянку загальною площею 4,02 га, яка складається із земельних ділянок площами 3,23 га і 0,79 га, розташованих на території Нововирківської сільської ради Білопільського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 76, 94). [INFO] [PERSON] померла. 29.11.2005 [PERSON] звернулася до Білопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 75). 29.11.2005 державний нотаріус Білопільської державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1703, відповідно до якого [PERSON] , громадянка рф, після смерті своєї матері [PERSON] успадкувала земельні ділянки площею 3,23 га та 0,81 га, які належали спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №004797 (а. с. 76 А). У зазначеному свідоцтві про право на спадщину нотаріус роз`яснила спадкоємцеві, що відповідно до п. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті в спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. [INFO] помер [PERSON] (а. с. 85 зв.). 19.01.2018 [PERSON] , діючи на підставі довіреності в інтересах [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. із заявою про прийняття останньою спадщини після смерті її брата [PERSON] (а. с. 85). Згідно з копією тимчасової посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 19.02.2004 [PERSON] є громадянкою росії та з 26.04.1995 проживає в с. Бабаківка, Білопільського району, Сумської області (а. с. 87 зв.). 19.01.2018 приватний нотаріус Бойко О.І. видала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №98, відповідно до якого [PERSON] , громадянка рф, після смерті свого брата [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 3,2299 га, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №004798 (а. с. 97). У вказаному свідоцтві про право на спадщину нотаріус роз`яснила спадкоємцеві, що відповідно до п. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті в спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2005 №1703 державним реєстратором 15.01.2018 у Державному реєстрі речових прав зареєстроване право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5920686000:03:001:0522, площею 3,2301 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі сільськогосподарського призначення), яка розташована на території Нововирківської сільської ради Білопільського району (а. с. 28). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2018 №98 державним реєстратором 19.01.2018 у Державному реєстрі речових прав зареєстроване право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5920686000:03:001:0519, площею 3,2299 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (землі сільськогосподарського призначення), яка розташована на території Нововирківської сільської ради Білопільського району (а. с. 27). На даний час територія Нововирківської сільської ради увійшла до складу Білопільської міської територіальної громади Сумського району Сумської області. 01.02.2018 між [PERSON] і ТОВ «Білопілля Агросвіт» укладено договори оренди належних їй земельних ділянок з кадастровими номерами 5920686000:03:001:0522, 5920686000:03:001:0519 строком на 15 років (а. с. 23 - 26). Право оренди зазначених земельних ділянок зареєстроване за ТОВ «Білопілля Агросвіт» у Державному реєстрі речових прав 06.04.2020 (а. с. 27-28). Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 06.05.2025 за інформацією територіальних органів ДМС України (крім ГУДМС в АР Крим, УДМС України в м. Севастополі та окремих територіальних підрозділів ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області, які тимчасово не здійснюють свої повноваження, і територіальних підрозділів ДМС, які знаходяться на територіях, де ведуться активні бойові дії) [PERSON] з питань встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України в установленому порядку не зверталася (а. с. 30, 60). 09.04.2025 Сумською окружною прокуратурою направлено ГУ Держгеокадстру в Сумській області лист щодо виявлених порушень земельного законодавства, зокрема, набуття громадянкою рф [PERSON] у порядку спадкування права власності на спірні земельні ділянки та не відчуження їх у встановлений законом строк, з вимогою повідомити чи вживатимуться управлінням заходи щодо звернення до суду з позовом про конфіскацію земельних ділянок на користь держави (а. с. 31). Листом від 10.04.2025 ГУ Держгеокадстру в Сумській області надало прокуратурі відповідь, в якій повідомило, що управлінням не подано позовів про конфіскацію земельних ділянок у зв`язку з відсутністю коштів для цих цілей, у зв`язку з чим просить Сумську окружну прокуратуру вжити заходів для представництва інтересів держави в особі ГУ Держгеокадстру в Сумській області щодо конфіскації земельних ділянок, належних [PERSON] (а. с. 32 - 33). Листом від 18.04.2025 Сумська окружна прокуратура повідомила ГУ Держгеокадатру в Сумській області про подання прокурором позову про конфіскацію спірних земельних ділянок (а. с. 33 зв.). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. е) ч. 1 ст. 151 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у порядку, встановленому законом. Пунктом 1 та підпунктом 1 пункту 3, підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Одним з основних завдань Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, організовує та здійснює державний контроль за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, додержанням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність. Відповідно до п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. Підпунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладається функція представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України. Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 розділу ХІІІ вказаного Закону). Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява №42454/02, §35)). Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі «Про прокуратуру», частина 3 статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Згідно з ч. 4 ст. 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави в спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 37)). Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати в спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави в спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 69)). У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 виснувала що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п. 40 зазначеної постанови). Таким чином,\~за наявності\~органу,\~до компетенції\~якого віднесені\~повноваження здійснювати\~захист інтересів\~держави саме\~в спірних\~правовідносинах,\~прокурору достатньо\~дотриматися порядку,\~передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Втручання в приватні права й інтереси має бути належно збалансованим з відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи в публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор позивачем в інтересах держави, зокрема і від імені територіальної громади як власника земельної ділянки промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та інших призначень. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування в значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (ст. 41 Конституції України). Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц. У позовній заяві прокурор вказав, що інтереси держави порушено внаслідок не відчуження громадянкою рф [PERSON] у встановлений законом строк успадкованих ним земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Виконуючи вимогу ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 09.04.2025 прокурор звернувся до ГУ Держгеокадастру в Сумській області, яке реалізує державну політику в сфері земельних відносин у Сумській області, з листом про виявлені порушення земельного законодавства та із запитом про те, чи буде управління ініціювати подання позову про конфіскацію земельних ділянок. Управління фактично ж повідомило прокурору, що позови ним не подавалися через відсутність коштів і що воно просить прокуратуру вжити заходів щодо представництва інтересів держави в особі управління на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». 18.04.2025 прокурор повідомив управління про подання позову, а 23.04.2025 його подав. З урахуванням сукупності зазначених обставин слід констатувати, що прокурор належно виконав передбачений ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язок щодо повідомлення компетентного органу про намір звернутися до суду. Вказані обставини підтверджують підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі ГУ Держгеокадастру в Сумській області в цій справі, а також дотримання прокурором порядку, визначеного в статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. 1-2 ст. 1, п. в) ст. 5 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Принципами земельного законодавства, зокрема, є невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом та забезпечення гарантій прав на землю. Як вбачається зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Згідно з п. г) ч. 1, ч. 4 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Серед підстав припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація та невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом (п. д, е) ч. 1 ст. 140 ЗК України). Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. З огляду на викладене, враховуючи, що громадянка рф [PERSON] набувши в порядку спадкування у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення у встановлений законом строк їх не відчужила, суд вважає за необхідне позов прокурора задовольнити та конфіскувати на користь держави земельні ділянки з кадастровими номерами 5920686000:03:001:0522, 5920686000:03:001:0519, які належать [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь прокуратури слід стягнути 3791 грн 24 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат (а. с. 1, 38 судовий збір за забезпечення позову та за позовну заяву). На підставі викладеного,

Outcome: approved