Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

10\~квітня 2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом посилаючись\~на те,\~що [INFO] померла\~баба позивача\~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~за життя\~заповіту не\~залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син померлої [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя останній заповіту не склав, спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є сином [PERSON] , спадщину після [PERSON] прийняв, як спадкоємець за законом. Проте, нотаріус відмовив позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно посилаючись на те, що спадкодавець за життя не оформила правовстановлюючих документів на домоволодіння. З урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] . Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 16 травня 2025 року. 16 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому при вирішенні спору покладається на розсуд суду, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В.В. подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи № 144/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] та матеріали спадкової справи № 44/2003 до майна померлої [INFO] [PERSON] , судом були встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з витягами з погосподарських книг Хибалівської сільської ради на 1991-2025 роки, головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] вказана [PERSON] , а після її смерті [PERSON] (а.с. 13-19). За життя [PERSON] заповіту не склала (а.с.61-63). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] , до складу якого входять: житловий будинок (літ. А-1, а-1, а1) загальною площею 86,0 кв.м., житловою площею 49,57 кв.м., сарай (літ. Б-1,Б1-1,б-1 В-1,Г-1), погріб (літ. Д) (а.с. 20-22). Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 717 від 02.12.2024 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 29). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [PERSON] спадщину після померлої матері прийняв, подавши заяву до Куликівської районної державної нотаріальної контори на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 76). [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 154 від 03.04.2024, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з погосподарської книги №4 на 2001-2005 роки на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною (а.с.12). Дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). За життя [PERSON] заповіту не склала (а.с.48). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 155 від 03.04.2024, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з погосподарської книги №8 на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , (а.с.12 на звороті). Позивач прийняла спадщину після померлої матері, подавши заяву приватному нотаріусу Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П. на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 51). 10.01.2025 нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 30). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Отже враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано померлою [PERSON] до [INFO] , а саме в 1965, проте остання не отримала правовстановлюючі документи на домоволодіння, батько позивача [PERSON] прийняв спадщину проте не оформив своїх спадкових прав та помер, спадщину після смерті останнього фактично прийняла мати позивача [PERSON] , яка померла. Позивач спадщину після померлої [PERSON] прийняв, а тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved