Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) на підставі судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 17.01.2023 р. Позивач 30.06.2023 р. взяв шлюб з [PERSON] , є батьком двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких сплачує аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 27.06.2024 р. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, він 18.11.2024 р. був звільнений з роботи, його матеріальне становище змінилося та є вкрай важким, що, на переконання позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідач не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.02.2025 р. справа прийнята до розгляду та в ній відкрито провадження. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено\~судом на\~підставі доказів,\~наданих у\~порядку ст.ст.\~76\~ -\~80\~ ЦПК\~України,\~ позивач\~та відповідач\~ є\~батьками \~неповнолітньої дитини\~-\~ доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої позивач сплачує аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) на підставі судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 17.01.2023 р. (справа №199/9788/22, провадження 2-н/199/25/23). Шлюб між батьками дитини припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2023 р. Позивач \~є платником\~аліментів також\~на утримання\~інших двох\~неповнолітніх дітей:\~ \~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи від дня подачі заяви 26.06.2024 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120016720). Обидва судові наказі пред`явлені стягувачами до виконання, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження. Позивач звільнився 28.02.2025 р., дохід не отримує, що підтверджується відповіддю з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів. Спірні правовідносини між учасниками даної справи виникли з права платника аліментів на зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та регулюються ст. 192 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, можна дійти висновку, що розмір та спосіб стягнення аліментів, які визначені рішенням суду, не вважаються незмінними та можуть бути змінені за позовом одержувача аліментів. Зокрема, суд може змінити за позовом платника або одержувача розмір аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому аналіз цієї норми права свідчить, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зокрема у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 р. у справі № 727/1599/22 було викладено висновок, що зміна сімейного стану відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 відзначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Тому зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Відтак при вирішенні спору щодо аліментів, зокрема зменшення їх розміру, суд має виходити з закріплених у частині 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи не лише інтереси платника аліментів, сімейний або майновий стан якого змінився, а й з інтересів самої дитини та інтереси інших дітей платника аліментів. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, після видання судового наказу, яким стягнуто з позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] на користь відповідача, позивач несе також витрати на утримання інших двох дітей (сина [PERSON] та доньки [PERSON] ), які присуджені іншим судовим рішенням, окрім цього, майновий стан позивача погіршився через звільнення з роботи. Обов`язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зміст ст.ст. 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану платника\~аліментів,\~погіршення його\~здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів. Оскільки позивачем надані докази на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, станом на час його звернення до суду з вказаним позовом, для суду наявні підстави для визнання слушними доводів позивача щодо зміни його матеріального стану в бік погіршення, тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved