Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Спецбуд» (далі - ОК «Спецбуд») про розірвання договору про пайову участь в кооперативі та стягнення пайового внеску. Позов обґрунтований тим, що 05 липня 2021 року між нею та ОК «Спецбуд» укладений договір № 10 про пайову участь в ОК «Спецбуд» і розподіл персоніфікованого пайового сертифікату. Відповідно до умов договору сторони погодили здійснювати спільне будівництво малоповерхового зблокованого кооперативного житлового будинку, що має будівельну адресу: [ADDRESS] ; зводиться на земельних ділянках кадастровий номер 8000000000:79:142:0273 та 8000000000:79:142:0285, за адресою: [ADDRESS] , запланований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2022 року. Кооператив проводить видачу пайового свідоцтві на об`єкт на ім`я асоційованого члена Кооперативу, а асоційований член здійснює оплату пайового внеску кооперативу за об`єкт в терміни і на умовах, визначених договором згідно порівно розділених часток майна. Повна вартість об`єкту станом на день підписання договору становить гривневий еквівалент в доларах США у розмірі 32 712,00 доларів США. Відповідно до пункту 5.1. договору кооператив зобов`язується передати об`єкт асоційованому члену протягом двох місяців після здачі будинку в експлуатацію, але не пізніше 30 квітня 2023 року. Позивачем на виконання умов договору сплачено пайові внески за період із 05 липня 2021 року до 07 лютого 2022 року у розмірі 483 585,50 грн, що становить 17 719,00 доларів США. Відповідачем умови договору не виконані належним чином, не передано позивачу у власність обумовлену договором квартиру (пайове свідоцтво на об`єкт нерухомості). 23 серпня 2024 року, з метою досудового врегулювання спору, позивачка направила відповідачу заяву про дострокове розірвання договору та повернення сплачених коштів, оскільки у зазначений строк об`єкт в експлуатацію не ведено, будівництво не ведеться вже тривалий час, обґрунтованих повідомлень про перенесення отроків закінчення будівництва та введення в експлуатацію не надходило, сторони не погоджували інших строків завершення будівельних робіт на об`єкті забудови. Проте, відповідь на зазначену заяву позивачка не отримала. Отже, у зв`язку з істотним порушенням умов договору від 05 липня 2021 року № 10 позивачка вимагає розірвання договору про пайову участь у кооперативі та повернення сплачених коштів. Крім того, зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року у справі № 752/15859/22 визнано недійсними всі цивільно-правові угоди, предметом яких були земельні ділянки 8000000000:79:142:0273 та 8000000000:79:142:0285, укладені після державної реєстрації права власності на земельні ділянки як новоствореного об`єкта цивільних прав та припинення права користування, зокрема, для забудови ОК «Спецбуд». Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила розірвати договір № 10 про пайову участь в ОК «Спецбуд» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату, укладений 05 липня 2021 року між сторонами. Стягнути з ОК «Спецбуд» на свою користь 17 719,00 доларів США сплаченого пайового внеску, в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення судом. Також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У січні 2025 року [PERSON] подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що відповідач висновок чи довідку щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин не отримував, а отже, у відповідача немає причинно-наслідкового зв`язку між веденням воєнного стану на території України і неможливістю виконання договору. У березні 2025 року ОК «Спецбуд» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в Україні введено воєнний стан, а отже, виконання будівельних робіт у заплановані строки стало неможливим. Крім того, позивачкою не в повному обсязі виконані зобов`язання за договором, що унеможливлює виконання відповідачем вимог щодо підписання передавального акту, а тому позовні вимоги про розірвання договору є передчасними та необґрунтованими. Позивачкою не доведено та не надано оцінку істотності порушення відповідачем договору, не надано доказів реальних збитків або упущеної вигоди, що унеможливлює визнання порушення істотним. Твердження позивачки про те, що вона належним чином виконала свої зобов`язання за договором не відповідають дійсності. До того ж, кошти відповідачу були сплачені позивачкою у гривні, що визначає валюту повернення, а тому вимоги позивачки про повернення грошових коштів у доларах США є безпідставними. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 липня 2021 року між [PERSON] та ОК «Спецбуд» укладений договір № 10 про пайову участь в ОК «Спецбуд» і розподіл персоніфікованого пайового сертифікату. Відповідно до пункту 1.1. договору сторони погодили здійснювати спільне будівництво малоповерхового зблокованого кооперативного житлового будинку, що має будівельну адресу: [ADDRESS] ; зводиться на земельних ділянках кадастровий номер 8000000000:79:142:0273 та 8000000000:79:142:0285, за адресою: [ADDRESS] , запланований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2022 року. Згідно з пунктом 1.2. договору «Пайовий внесок» - грошовий внесок асоційованого члена кооперативу, який складає основу формування власного майна кооперативу. Відповідно до пункту 1.3. договору «Вступний внесок» - грошовий внесок, який має сплатити особа у випадків вступу до кооперативу. У пункті 1.11. договору передбачено, що «Пайове свідоцтво» - свідоцтво про виділення персоніфікованого паю - документ, що підтверджує право асоційованого члена на «Об`єкт», згідно із вартістю внесеного пайового внеску. Згідно з пунктом 1.12. договору «Об`єкт» - нерухоме майно, а саме: квартира, розташована в будинку з наступними характеристиками: однокімнатна квартира [ADDRESS] , 2 поверх, загальна площа - 37,6 кв. м. Відповідно до пункту 2.1. договору договір регулює відносини між кооперативом та асоційованим членом, що виникають з членства в кооперативі, внесення вступного та пайового внесків асоційованим членом, розподілу персоніфікованого пайового сертифікату, а також інші істотні умови, визначені договором. Згідно з пунктом 2.4. договору асоційований член кооперативу шляхом внесення пайового внеску здійснює фінансування діяльності кооперативу з будівництва будинка. Пунктом 3.1. договору передбачено, що сторони погодили здійснювати спільне будівництво малоповерхового зблокованого кооперативного житлового будинку, що має будівельну адресу: [ADDRESS] ; зводиться на земельних ділянках кадастровий номер 8000000000:79:142:0273 та 8000000000:79:142:0285, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з пунктом 3.2. договору підписанням договору сторони погодили розподіл паю при спільному будівництві будинку таким чином: кооператив проводить видачу пайового свідоцтва на об`єкт на ім`я асоційованого члена кооперативу, а асоційований член здійснює оплату пайового внеску кооперативу за об`єкт в терміни і на умовах, визначених договором згідно порівно розділених часток майна. Відповідно до пунктів 3.3.-3.6. договору, сторони погодили, що усі розрахунки за договором проводяться в національній валюті України - гривні в перерахунку з долара США (курс НБУ) на день оплати; вартість 1 кв. м визначена сторонами на момент підписання договору, становить 23 846,70 грн, що в еквіваленті становить 870,00 доларів США, за курсом 1 долар США = 27,41 грн, встановленим за погодженням сторін, на дату укладання цього договору; сторони погодили, що повна вартість об`єкта станом на день підписання договору становить 896 635,92 грн, що в еквіваленті становить 32 712,00 доларів США за курсом 1 долар США = 27,41 грн, встановленим за погодженням сторін, на дату укладання цього договору; до повної вартості об`єкта включено вступний та пайовий внески у наступному розмірі: 5 % - вступний внесок; 95 % - пайовий внесок. У пункті 3.7. договору сторони передбачили, що до 05 липня 2021 року асоційований член вносить на рахунок кооперативу пайовий внесок у розмірі 224 158,98 грн, що еквівалентно 8 178,00 доларів США за курсом 1 долар США = 27,41 грн, встановленим за погодженням сторін на дату укладання цього договору; решту суми пайового внеску у розмірі гривневого еквіваленту в доларах США, що складає 24 534,00 доларів США асоційований член зобов`язується вносити за встановленим графіком із 05 серпня 2021 року до 05 січня 2023 року, сума платежу щомісячно становить 1 363,00 доларів США. Після виплати повної вартості об`єкта у розмірі, визначеному пунктом 3.5. договору, асоційований член вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором перед кооперативом у повному обсязі (пункт 3.8 договору). Відповідно до пункту 5.1. договору кооператив зобов`язується передати об`єкт асоційованому члену протягом двох місяців після здачі будинку в експлуатацію, але не пізніше 30 квітня 2023 року. Пунктом 6.2. договору передбачено, що у разі порушення кооперативом термінів передачі об`єкту асоційованому члену більше, ніж на 120 (сто двадцять) робочих днів, асоційований член має право вимагати від кооперативу передачі йому альтернативного об`єкту в іншому житловому комплексі які будує/побудував кооператив або у разі недосягнення згоди щодо переходу на інший альтернативний об`єкт розірвати договір з поверненням сплачених ним коштів у повному обсязі. Термін повернення грошових коштів кооперативом становить 90 (дев`яносто) календарних днів з дня подачі заяви від асоційованого члена про повернення сплачених коштів. Позивачкою на виконання умов договору сплачено 482 630,50 грн, що підтверджується квитанціями про сплату пайових внесків. ОК «Спецбуд» умови договору не виконав належним чином, будинок в експлуатацію не здав, не передав у власність позивачки передбачену договором квартиру (пайове свідоцтво на об`єкт нерухомості). У зв`язку з недотриманням відповідачем строку будівництва об`єкта нерухомості позивачка направила відповідачу заяву від 23 серпня 2024 року про дострокове розірвання договору, вказуючи, що за період із 05 липня 2021 року до 07 лютого 2022 року нею було сплачено пайові внески в сумі 482 630,50 грн, що в еквіваленті становить 17 719,00 доларів США. Указана вимога позивачки залишена без уваги відповідачем, будь-якої відповіді ОК «Спецбуд» позивачці не надав. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд враховує не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, у тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися. За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Відповідно до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї. Згідно із статтею 20 Закону України «Про кооперацію» для забезпечення статутної діяльності кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди. Пайовий фонд - майно кооперативу, що формується за рахунок паїв (у тому числі додаткових) членів та асоційованих членів кооперативу. Неподільний фонд створюється в обов`язковому порядку і формується за рахунок вступних внесків та відрахувань від доходу кооперативу. Цей фонд не може бути розподілений між членами кооперативу, крім випадків, передбачених законом. Порядок відрахувань до неподільного фонду частини доходу визначається статутом кооперативу. Резервний фонд створюється за рахунок відрахувань від доходу кооперативу, перерозподілу неподільного фонду, пожертвувань, безповоротної фінансової допомоги та за рахунок інших не заборонених законом надходжень для покриття можливих втрат (збитків). Спеціальний фонд створюється за рахунок цільових внесків членів кооперативу та інших передбачених законом надходжень для забезпечення його статутної діяльності і використовується за рішенням органів управління кооперативу. Стаття 21 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що за загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві. Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини першої статті 611, абзац другий частини другої статті 651 ЦК України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Мова йде не лише про грошовий вираз зазначеної шкоди, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданої порушенням договору шкоди із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Інакше кажучи, для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише наявність порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно суттєвою є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частина третя статті 653 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини п`ятої статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між сторонами укладений договір про пайову участь в обслуговуючому кооперативі і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату, за умовами якого позивач набула права асоційованого члена ОК «Спецбуд», який бере участь у спільному будівництві малоповерхового кооперативного житлового будинку, сплачує внески та отримує у власність квартиру в зазначеному будинку, а відповідач - ввести об`єкт будівництва в експлуатацію у запланований термін - ІV квартал 2022 року, а також встановлений строк для виконання обов`язку кооперативу передати об`єкт асоційованому члену протягом двох місяців з моменту здачі будинку в експлуатацію, але не пізніше 30 квітня 2023 року. Так, встановлено порушення відповідачем строків будівництва і введення об`єкта будівництва в експлуатацію більше, ніж на два роки, що є істотним порушенням умов договору. Строк затримки виконання зобов`язання відповідачем є значним, а об`єкт будівництва не здано в експлуатацію і на час розгляду справи судом. Будь-яких доказів повідомлення позивачку про причини затримки здачі об`єкта нерухомості в експлуатацію відповідачем не надано. Суд зазначає, що обставини непереборної сили звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань, проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Крім того, відповідачем не надано доказів про можливість укладення із позивачкою додаткових угод щодо визначення нових строків здачі об`єкта нерухомості в експлуатацію. Матеріалами справи доведено факт істотного порушення відповідачем умов договору № 10 про пайову участь в ОК «Спецбуд» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату від 05 липня 2021 року та наявність підстав для його розірвання. Оскільки грошове зобов`язання за договором № 10 про пайову участь в ОК «Спецбуд» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату від 05 липня 2021 року визначено у гривні в залежності від курсу долара США на день оплати, суд застосовує загальні положення виконання грошового зобов`язання, закріплені у статті 533 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги. Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 констатувала, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Встановивши, що у спірних правовідносинах сторони погодили, що сума коштів, яка підлягає сплаті, визначається у гривні на дату проведення платежу за курсом долара США, тож належним виконанням зобов`язання з повернення відповідачем позивачці грошових коштів є сплата коштів у національній валюті у розмірі, еквівалентному 17 719,00 доларів США (які були фактично сплачені позивачкою на користь відповідача на підставі договору), у межах заявлених позовних вимог. Відповідачем не надано доказів на спростування зазначених позивачкою у позові обставин. Посилання відповідача щодо неможливості виконувати свої зобов`язання через введений на території України військовий стан не може бути взято судом до уваги, оскільки саме по собі таке твердження без належного доказового підтвердження є неспроможним. Довідкою Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчує форс-мажорні обставини: військову агресію рф проти України. Проте на офіційному сайті ТПП роз`яснюється: «З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введення воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28 лютого 2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Це надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується. Цей лист особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією рф проти України, в період дії воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею до регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката дотримуючись порядку встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо». У пунктах 9.3. та 9.4. договору передбачено, що сторона, що потрапила під вплив форс-мажорних обставин, зобов`язана повідомити про це іншу сторону не пізніше 10 календарних днів з дня настання такого роду обставин. Сторони погодили, що у разі неповідомлення стороною договору, для якої настали обставини, передбачені пунктом 9.2. договору у строки, передбачені пунктом 9.3. договору, про настання форс-мажорних обставин, вказана сторона позбавляється права в подальшому посилатися на вказані обставини. Отже, відповідач повинен був повідомити позивачку про настання форс-мажорних обставин та додати як доказ довідку від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, але цього зроблено відповідачем не було, чим порушено умови договору. У зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов оспорюваного договору та невиконанням своїх зобов`язань за договором та законом, такий договір підлягає розірванню, а сплачені позивачкою грошові кошти на виконання умов договору підлягають поверненню позивачці у повному обсязі. Відтак, відповідач повинен повернути позивачці, сплачені останньою грошові кошти на виконання умов договору від 05 липня 2021 року № 10 у розмірі 17 719,00 доларів США. Оцінивши всі обставини справи, дослідивши надані докази та врахувавши положення чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачкою при зверненні до суду поставлено питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи міститься лише копія ордера на надання правничої (правової) допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, проте доказів укладення договору про надання професійної правничої допомоги суду, детальний опис робіт (наданих послуг) та акт виконаних робіт суду не надано. Отже, суд оцінюючи надані позивачкою докази, дійшов висновку про відмову у відшкодуванні судових витрат позивачці, оскільки остання не надала належних доказів щодо обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 835,86 грн.

Outcome: approved