Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

У квітні\~2021\~року КП\~ «Харківські\~теплові мережі»\~(«ХТМ»)\~звернулося до\~суду з\~ позовом\~до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2016 по 31.03.2021 в загальній сумі 91\~383,67 грн.,а також інфляційних витрат у розмірі 4878,03 грн., 3 % річних від простроченої суми-2126,05 грн. та судового збору . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг централізованого опалення, підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", отримують такі послуги, проте обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості .У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги відповідачам нараховані інфляційні витрати та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Відповідачі проти позову заперечували, посилаючи на те,що жодних послуг позивачем не надається, боржники за адресою реєстрації не мешкають, квартира розташована на цокольному поверсі, не містить взагалі комунікацій, зокрема теплопостачання, ніякі послуги не підключені, договір з КП «ХТМ» відсутній.В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила застосувати строк позовної давності та врахувати, що позивачі тільки у лютому 2020 досягли повноліття, тому оплату повинні були здійснювати їх батьки. Відповідно до технічного паспорту власниками квартири є чотири особи, а отже покладання обов`язку зі сплати тільки на двох власників є, на думку відповідачів, незаконно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не надав. У письмових\~додаткових поясненнях\~по справі\~представник позивача\~стверджує,\~що до\~грудня 2021\~року відповідачами\~здійснювалось бездоговірне\~споживання теплової\~енергії.\~Згідно п.\~1\~ч.2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (\~чинний з\~10.12.2017)\~індивідуальний споживач\~зобов`язаний укладати\~договори про\~надання послуг,\~а також\~оплачувати зі\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства.\~Рішенням Харківського\~міського виконкому\~№ 1186\~від 20.12.2006\~позивача визнано\~виконавцем житлово-комунальних\~послуг у\~житловому фонді\~комунальної власності\~територіальної громади\~м.Харкова.Факт\~відсутності договору\~не може\~бути підставою\~для звільнення\~споживача від\~оплати послуг\~в повному\~обсязі.\~Будинок [ADDRESS] \~обладнаний опаленням\~ТЕЦ.\~Твердження відповідача\~про відсутність\~комунікацій в\~квартирі спростовуються\~актами обстеження.При\~вирішенні питання\~про застосування\~позовної давності\~необхідно враховувати\~Постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Строк позовної давності може бути застосовано лише до 02.04.2017, з урахуванням того, що граничний строк належної оплати за теплопостачання за березень 2017 спливає 20.04.2017. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року задоволені позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» і стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.08.216 по 31.03.2021 у сумі 91\~383,67 грн., інфляційні витрати-4878,03 грн., а також судовий збір по 1135 грн. з кожного. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.11.2024 скасовано заочне рішення і справа призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням виконавчого комітету Жовтневого районної у м.Харкові ради від 05.08.2008 № 48-10 приміщенням ( П-УШ) цокольного поверху у будинку [ADDRESS] присвоєно статус жилої квартири [ADDRESS] , яка надана [PERSON] на сім`ю 4 особи.Вважати, що квартира складається з 3 жилих кімнат пл. 53,1 кв.м., кухні пл. 21,42 кв.м.,санвузла пл. 23,1 кв.м., коридору пл. 10,65 кв.м. з правом приватизації. Вільні підвальні приміщення ( 1Х, Х пл. 5,92 кв.м.+21,12 кв.м.) надано під підсобні з правом приватизації. [PERSON] зобов`язався переобладнати приміщення в житлову трикімнатну квартиру своїми силами, за власний рахунок.Просить враховувати, що він і дружина приймали вже участь в приватизації жилої площі сумісно з батьками. Харківським міським БТІ 19.12.2008 складено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який не відповідає дійсності, оскільки до теперішнього часу , на протязі 17 років, нежитлові приміщення в житлову квартиру не переобладнані та приватизовані, як квартира загальною площею 135,2 кв.м. За технічною характеристикою будинок обладнано водопроводом ( холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, опаленням, ТЕЦ тощо. Власниками квартири є подружжя [PERSON] , [PERSON] , їх сини [PERSON] , [PERSON] . У жовтні 2016 р. Жовтневим районним судом м.Харкова ухвалено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2012р. по 31.07.2016р. в розмірі 25 608 грн. 21 коп. інфляційні витрати в сумі в сумі 7 082 грн. 67 коп. та 3% річних у сумі 834 грн. 92 коп. Ухвалою суду від 15.05. 2020 року Судовий наказ № 639/6765/16-ц, за заявою боржників, які посилались на те, що приміщення є цокольним поверхом, не містило на той час приборів та комунікацій, ніякі послуги не було підключено та вони не отримувались, скасовано, оскільки доводи, викладені в заяві, потребували додаткового дослідження та вбачався спір про право. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] зняти з реєстрації у грудні 2018, реєстрація в спірній квартирі [PERSON] , [PERSON] залишилась. Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 322\~Цивільного кодексу\~України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року ,який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 року , який набрав чинності 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач (індивідуальний) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з абз. 8 п. 2 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене,\~обов`язок\~по укладанню\~договору про\~надання житлово-комунальних\~послуг покладено\~законодавцем як\~на споживача,\~так і\~на виконавця,\~узв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17. За приписами ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами\~цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією\~породжують цивільні права та обов`язки.\~\~КП «Харківські теплові мережі» надавало послуги з централізованого теплопостачання, а відповідачі їх отримували. Отже, отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов`язані вносити за них плату, яка відповідно до\~п.\~18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення здійснюється не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору ( ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із зазначеними нормами ст.ст. 19-21 зазначеного закону України «Про \~житлово-комунальні\~послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Матеріалами справи підтверджено, що згідно приватизації квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] . З відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2008 року по березень 2021 року власники жодного разу свої зобов`язання не виконували та оплату зовсім не здійснювали, маючи загальну заборгованість в сумі 133\~031,44 грн. Доводи відповідачів про те, що вони не проживають в квартирі, що підтверджується наданими фотографіями про стан приміщення цокольного поверху не має правового значення, оскільки послуги з теплопостачання вони отримували, на протязі тривалого часу не переобладнали нежитлові приміщення в житлові, хоча брали на себе відповідні обов`язки при ухваленні рішення 05.08.2008\~№ 48-10, проте приватизували підвальні приміщення як квартиру. Посилання відповідачів на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.05.2020 р. про скасування наказу про стягнення заборгованості за послуги опалення з їх батьків визнано, що з 2010 р. приміщення не містить приборів та комунікацій, ніякі послуги не підключено є необгрунтованими. Такі обставини викладені у заяві боржників, тому наказ скасовано через необхідність перевірити та дослідити належним чином ці доводи, що вказує на наявність спору про право. Судом перевірені аргументи відповідачів про те, що підвальні приміщення-квартира не містять нібито ніяких комунікацій, не підключені до централізованої системи теплопостачання суперечать наданим фотознімкам деяких приміщень, акту обстеження квартири комісією дільниці 45 КП «Жилкомсервіс» від 02.12.2024, акту обстеження системи теплоспоживання житлового приміщення КП «ХТМ» в порядку здійснення контролю за режимами споживання теплової енергії № 137/977 від 03.12.2024. З акту обстеження від 02.12.2024 вбачається, що комісією КП «Жилкомсервіс» при обстеження квартири 9 в житловому трьохповерховому однопід`їздному будинку до 1917 р. побудови встановлено наступне: в квартирі проходить внутрішньо будинкова система холодного водопостачання та господарсько-фікальної каналізації. Запірна арматура та трубопровод системи центрального опалення не проходить. Внутрішньобудинкових електромереж та електрощитової не виявлено. Актом обстеження системи теплоспоживання зафіксовано проведення 30.11.2024 ремонтних робіт із заміни аварійних труб на зворотному трубопроводі центрального опалення у кв. [ADDRESS] .В квартирі проходять зворотний трубопровід системи центрального опалення Ду 40-20,0м, три стояка опалення Ду 20-10,0 м, два радіатора опалення. Система центрального опалення у кв. [ADDRESS] перебуває у робочому стані . Допитаний в судовому засіданні майстер КП «ХТМ» [PERSON] , який був присутнім при проведенні робіт та складання акту підтвердив, що акт складається у випадках відключення опалення, проведення дренування. Через дефект, як зазначено у журналі, у кв. [ADDRESS] , проводились відповідні роботи з 8-40 до 12-30, що не означає роботи безпосередньо в квартирі, оскільки колектор зворотнього трубопровода, системи опалення проходить з підвалу до даху будинку, а тому відсутність опалення у підвальних приміщеннях унеможливлює теплопостачання на всіх поверхах. Крім того, запірна арматура, на яку посилається представник відповідачів, як на відсутність теплопостачання в квартирі не має відношення до забезпечення центрального опалення, оскільки це крани та вентилі для повного перекриття або відкриття потоку теплоносія та застосовується для обслуговування та регулювання теплопостачання.Така арматура розташовується на входах та виходах радіаторів, стояках опалення, які можуть проходити у стінах. На підтвердження факту споживання відповідачами теплової енергії в квартирі, позивач надав акти на включення та відключення опалення до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за опалювальні періоди 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021. та акт підключення опалення від 30.10.2020. Зазначені акти підписані та скріплені печатками представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувачем. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати регулюються Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.Тарифи на теплову енергію , її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення КП «ХТМ» встановлені постановою НКРЕКП № 1734 від 10.12.2018. Представником відповідачів було заявлено про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. За приписами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України. Звертаючись з позовом до суду 27.04.2021 КП «Харківські теплові мережі» просили стягнути заборгованість за надалі послуги теплопостачання за період з 01.08.216 по 31.03.2021 у розмірі 91\~383,67 грн. За договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення ч.3 ст. 267 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина другастатті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та підігріву холодної води, надані з 01.08.2016 по жовтня 2016 по 01.04.2017 включно, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (27.04.2021) спливла. Враховуючи викладене\~стягненню підлягає\~ заборгованість\~,\~починаючи з\~ 02.04.2017 року по 31.03.2021 року (в межах позовних вимог) у сумі 79291 грн. 55 коп., виходячи з відомостей про нарахування та оплату послуги з теплопостачання. Щодо заявлених вимог у первісному позові про стягнення відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та 3 % річних, то такі нарахування здійснювались, починаючи з квітня 2018 по березень 2021. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 4878,03 грн.та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання в сумі 2126,05 грн. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання,\~тобто мають\~компенсаційний,\~а не\~штрафний характер.Ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тобто в межах загального строку позовної давності. Щодо доводів представника відповідача про те, що сума заборгованості за послуги з теплопостачання розрахована за період з 2016 р. по 19.02.2020 р. не підлягає стягненню з відповідачів, оскільки вони на той час були неповнолітніми та обов`язок по оплаті мають нести їх батьки, але позов пред`явлено тільки до власників, що зареєстровані в квартирі, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 543 ЦК України визначено, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта\~статті 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. За правилами\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів.При зверненні до суду позивачем оплачено судовий збір в мінімальній сумі 2270 грн. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню по 1135 грн. з кожного судових витрат на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial