Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

09.02.2022 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «УКРФІНСИТАНДАРТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, ПУБЛІЧНЕ АКЦІРНЕРНЕ ТОВАРИСТВО « БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 387, про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс» заборгованості на загальну суму 27\~021, 21 грн за кредитним договором № 200172992 від 20 грудня 2014 року, укладеним з Публічним Акціонерним Товариством «БАНК Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимог № 7БМ від 20.07. 2020 року, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс» та договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21 від 01.12.2021, укладеним з ТОВ «Фінансова Компанія «УКРФІНСИТАНДАРТ» та договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21/21 від 11.12. 2021 року є ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс». В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає наступне. 20.12.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено кредитним договір №200172992. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги №7_БМ, згідно з яким ТОВ «Діджи фінанс» стало правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський». 01.12.2021 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Укрфінстандарт» був укладений договір про відступлення прав вимоги та зміну кредитора №516/ФК-21, на підставі якого ТОВ «Укрфінстандарт» став правонаступником ТОВ «Діджи фінанс». 01.12.2021 року між ТОВ «Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансово-правова група лекс» було укладено договір про відступлення прав вимоги та заміну кредитора № 516/ФК-21/1, на підставі якого ТОВ «Фінансово-правова група лекс» стало правонаступником ТОВ «Укрфінстандарт». Так, у другій половині січня 2022 року карткові рахунки позивача було заблоковано. Представник позивача адвокат Водяницький К.А. 28.01.2022 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 13.01.2022 року №387 через АСВП. Представник позивача вважає, що виконавчий напис №387, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 13.01.2022 року, складено з грубими порушеннями норм чинного законодавства, зокрема, порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами з істотними порушеннями прав. Так представником позивача адвокатом Водяницьким К.А. зазначено, що відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року No296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого Так, згідно зі статтею 87 Законом України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 172. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто цією постановою нотаріусам було надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №6826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Тобто на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Проте всупереч цьому оспорюваний виконавчий напис було вчинено на Кредитному договорі, не посвідченому нотаріально, з посиланням на п. 2 Переліку, який був скасований на момент вчинення виконавчого напису. Разом з тим, представником позивача зазначено, що документи, надані стягувачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не підтверджували безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред?явлених до нього вимог і визнання їх. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не отримував від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем , а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов?язання позивача по кредиту, процентах та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов?язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Отже, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками Відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Таким чином, нотаріусом не було з?ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема питання розміру основної суми боргу, штрафу та відсотків за користування кредитом, не було з?ясовано позицію боржника. В той же час, позивачем не було отримано ані письмових повідомлень про зміну кредитора, ані повідомлень про усунення порушень. Тому позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір. Також зазначено, що виконавчий напис вчинено з пропущенням встановленого законодавством трирічного строку. Як вбачається з розрахунку заборгованості , наданого ТОВ «Фінансово-правова група лекс» до заяви про вчинення виконавчого напису, починаючи з грудня 2014 року мінімальний платіж по кредиту позивачем не сплачувався. А отже, саме з грудня 2014 року у ТОВ «Фінансово-правова група лекс» виникло право достроково стягнути всю заборгованість за кредитним договором. Із заявою про вчинення виконавчого напису стягувач звернувся 13 січня 2022 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Враховуючи все вищевикладене, Позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис вчинений 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 387, про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» заборгованості на загальну суму 27021,21 грн. (двадцять сім тисяч двадцять одна грн. 21 коп.) за Кредитним договором № 200172992 від 20.12.2014 року, виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року було задоволено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якими змінено територіальну підсудність справ Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного\~суду Полтавської\~області від\~14.12.2023\~року дану\~справу передано для розгляду до Харківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2024 року справу прийнято до провадження судді Лук`яненко С.А., справи призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025 року за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» витребувано докази. Так, від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» 11.02.2025 року на адресу суду надійшли витребувані докази, в той же час приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. ухвала суду не виконана. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просять задовольнити. Представники відповідачів та третіх осіб у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких пояснень щодо позову до суду не надали. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280\~ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 24 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито та зареєстровано виконавче провадження за №68304530 на підставі виконавчого напису №387, вчиненого 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~"Про\~нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року N\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року N\~1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку). У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов та пояснень третіми особами з відповідними доказами судом не вбачається можливим встановити чи повний пакет документів, передбачений пунктом 2 Переліку, який діяв на час вчинення спірного виконавчого напису, був поданий відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису. Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Так, судом встановлено, що нотаріусом вчинений виконавчий напис 13 січня 2022 року, яким стягнуто з [PERSON] грошові кошти в сумі 26171,21 гривень, які є його боргом перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група лекс». При цьому за яким договором та за який період провадиться зазначене стягнення з постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Переліку передбачено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних правовідносин для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат"). Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/19, Верховним Судом в постанові від 23 січня 2018 року по справі № 61-154 св 18, в постанові від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, в постанові від 14 серпня 2019 року по справі №569/8884/17 та в постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц. Позивач зазначає, що з неї на користь ТОВ «Фінансово-правова група лекс» була стягнута заборгованість 27021,21 гривень. Про наявність факту заборгованості вона дізналась в той момент, коли в другій половині січня її карткові рахунки було заблоковано, будь-яких листів чи повідомлень від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. та/або ТОВ «Фінансово-правова група лекс» вона не отримувала. З заборгованістю перед ТОВ «Фінансово-правова група лекс» вона не згодна. За таких обставин суд не може дійти висновку, що на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. існувала безспірна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансово-правова група лекс». Представниками відповідачів не було надано жодних доказів протилежного. Отже, виконавчий напис, який був вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», якою передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форму договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~року "Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" було визнано незаконною та нечинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис, оригіналу кредитного договору. Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у даній справі вчинено 13.01.2022 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 в частині, що свідчить про його вчинення без дотримання діючого на той час нормативного акту. При цьому, на сайті Верховної ради\~України,\~Постанова Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014«Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» викладена із застереженням щодо необхідності додатково дивитись Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/20084/14 від 20.03.2015 та додатково дивитись Постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представник відповідача до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, доводів позивача не спростував. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Докази інших судових витрат позивача в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного і

Outcome: approved