Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

30 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.04.2016 року виконавчим комітетом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали спільно однією сім`єю до квітня 2024 року. Через сварки та непорозуміння вони змушені були припинити шлюбні відносини. Як чоловік та дружина не проживають більше року. Малолітні сини проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її повному утриманні. Спору про місце проживання дітей немає. Відповідач, будучи працездатною особою, ухиляється від належного утримання синів, добровільно не надає достатньої матеріальної допомоги. Неодноразові прохання позивачки до відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання дітей є безрезультатними. Лише вона одна не в змозі утримувати дітей. Її особистих доходів не вистачає для належного забезпечення та утримання малолітніх синів. Позивачка ніде не працює, перебуває на обліку в органах соціального захисту по догляду за дитиною з інвалідністю, з доходів має лише державну соціальну допомогу. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.04.2016 року виконавчим комітетом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області за актовим записом № 1; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягувати зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 6211,20 гривень, з яких: судовий збір 1211,20 гривень та витрати на правничу допомогу адвоката 5000,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21-22). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Галушко С.С. у судовому засіданні позов підтримали та прохали задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. Прохав відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу або поділити ці витрати надвох між ним та позивачкою. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 15 квітня 2016 року виконавчим комітетом Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с.10). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки в квітні 2024 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім цього, ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, зі [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 30 травня 2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу, позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору, а інші 50 відсотків - стягнути з відповідача. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, в справах про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З договору № 89 про надання правничої допомоги від 30.05.2025 року, акту № 1 приймання-передачі правничих послуг від 30.05.2025 року, розрахунку витрат на правничу допомогу від 30.05.2025 року, квитанції № 89/1 від 30.05.2025 року вбачається, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 гривень (а.с.11-14). Витрати на правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи викладене вище, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.

Outcome: approved