Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

У грудні 2024 року Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (далі УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області) звернулося до суду із позовом, який був уточнений 05.05.2025 року, до [PERSON] про стягнення суми переплаченої державної допомоги сім`ям з дітьми в розмірі 1990,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на обліку в УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області як отримувач державної допомоги сім`ям з дітьми перебувала [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі Порядок), на підставі заяви від 29.01.2020 року та поданих документів [PERSON] було призначено допомогу на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів на дитину: [PERSON] , [INFO] , на період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 2218,00 грн. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України №264 від 08.04.2020 року [PERSON] було подовжено допомогу на дітей одиноким матерям на дитину: [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року у розмірі 2218,00 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №632 від 22.07.2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та деклараціями про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. 01.07.2020 року [PERSON] звернулася до УПтаСЗН із заявою про призначення державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми. На момент звернення у липні 2020 року, заявниця не була працевлаштована, права на допомогу з 01.07.2020 року не мала, тому в період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року утворилась переплата у розмірі 2218,00 грн. Відповідачку було письмово повідомлено про суму переплати та засоби її повернення та про те, що справу буде передано до суду у зв`язку з неповерненням боргу (вих. № 920/02 від 24.02.2021 року), але надміру виплачені кошти на сьогоднішній день не повернуті. 22.02.2022 року відповідачка сплатила частково заборгованість у розмірі 228,00 грн. (платіжне доручення від 22.02.2022 року) на користь позивача. У зв`язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь суму переплаченої державної допомоги сім`ям з дітьми в розмірі 1990,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачки на користь позивачки 1990,00 грн. та судовий збір у сумі 3028,00 грн. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову застосувавши до позовних вимог строки позовної давності, посилаючись на те, що 01.07.2020 року вона звернулася до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за державною допомогою як одинокій матері. Їй нарахували допомогу з 06.07.2020 року, в серпні грошових коштів їй не надходило. У зв`язку зі зміною у законодавстві, з серпня вона коштів не отримувала. У лютому їй прийшло повідомлення про повернення переплаченої суми у розмірі 2218 грн. Відповідачка вказала, що з травня 2021 року вона вже не проживала на території України, що підтверджується відомостями закордонного паспорту. Мати відповідачки оплатила частково суму у розмірі 998 грн. Вказала, що вона дійсно отримала кошти, але новий закон був прийнятий вже після їх отримання та зворотної сили він не має. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши представника позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст. 3 зазначеного Закону, яка визначає види державної допомоги сім`ям з дітьми, відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми як, зокрема, 5) допомога на дітей одиноким матерям. Судом встановлено, що [PERSON] 29.01.2020 року звернулася до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (а.с.8-11). На підставі вказаної заяви [PERSON] рішенням УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 15.02.2020 року було призначено державну соціальну допомогу на дитину одинокій матері на дитину: [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 2218,00 грн. (а.с.12). Державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям призначається і виплачується, відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 на підставі заяви та наданих документів. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 264 від 08.04.2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, строк виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми продовжується на період дії карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України №264 від 08.04.2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», [PERSON] було продовжено допомогу на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів на дитину: [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року у розмірі 2218,00 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №632 від 22.07.2020 року «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, у яких закінчився строк таких виплат у березні червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. 01.07.2020 року [PERSON] звернулась до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з заявою про призначення державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми (а.с.14-16). Відповідно до п. 352 Порядку допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. На момент звернення, в липні 2020 року, заявниця не була працевлаштована, права на допомогу з 01.07.2020 року не мала, в зв`язку з чим за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року утворилась переплата у розмірі 2218,00 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-6). Відповідачку було письмово повідомлено про суму переплати та засоби її повернення та про те, що справу буде передано до суду у зв`язку з неповерненням боргу (вих. № 920/02 від 24.02.2021 року) (а.с.7). Відповідно до платіжного доручення від 22.02.2022 року [PERSON] сплатила УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області 228,00 грн. в рахунок відшкодування коштів по переплаченій державній допомозі на дітей одиноким матерям від [PERSON] (а.с.41). Як вбачається з відомостей закордонного паспорту [PERSON] вона в цей час не перебувала на території України, тому часткова оплата боргу [PERSON] не свідчить про визнання боргу [PERSON] . Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачка просить суд застосувати до них строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позивач довідався (дізнався) про порушення свого права у виді переплати допомоги відповідачці у розмірі 2218,00 грн. 24.02.2021 року, що підтверджується повідомленням про суму переплати та засоби її повернення та про те, що справу буде передано до суду у зв`язку з неповерненням боргу за вих. № 920/02 від 24.02.2021 року. (а.с. 7) Однак, з даним позовом до суду позивачі звернулися лише 30.12.2024 року, тобто поза межами строків позовної давності, який в даному випадку, з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України становить 3 роки. Про застосування строку позовної давності було заявлено відповідачкою в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України до винесення рішення судом. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Отже, у суду наявні законні підстави для відмови у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем без поважних причин трирічного строку позовної давності у спірних правовідносинах. З огляду\~на вищевикладене,\~беручи до\~уваги всі\~встановлені судом\~факти і\~відповідні їм\~правовідносини,\~належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовна заява Управління праці\~та соціального\~захисту населення\~Ізмаїльської міської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області до\~ [PERSON] \~про стягнення\~суми переплаченої\~допомоги не підлягає задоволенню, оскільки на час звернення позивача із вимогами до суду сплив строк позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір, та в зв`язку з відмовою в задоволенні його позовних вимог, суд не має підстав для стягнення судових витрат з [PERSON] .

Outcome: dismissed