Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду з позовом\~ до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на утримання якого рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року у справі №191/5780/16-ц з батька на користь матері стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист від 15.01.2018 року, який на час звернення до суду з цим позовом перебуває на виконанні у Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою державного виконавця від 24.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55618763. Згідно з розрахунком державного виконавця, станом на 31.12.2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 43 880, 00 грн., однак 23 червня 2023 р. дитина, за згодою сторін, припинила проживати з матір`ю і наразі проживає разом з батьком у Республіці Польща. 19.06.2023 р. між [PERSON] (раніше - [PERSON] ) (мати, відповідач) та [PERSON] (батько, позивач) було укладено Батьківську угоду, згідно якої . вони погодилися, що з 23.06.2023 р. по 25.08.2023 р. на час літніх канікул син сторін перебуватиме під безпосереднім піклуванням батька, у зв`язку з чим буде проживати за місцем його проживання у м. Варшава. 18.08.2023 р. сторонами було укладену нову Батьківську угоду, за умовами якої з дня укладання цієї угоди син сторін [PERSON] перебуватиме під безпосереднім піклуванням свого батька у Варшаві, а місцем проживання [PERSON] буде місце проживання його батька в Польщі до кінця червня 2024 року. На момент закінчення дії батьківської угоди від 18.08.2023 р. сину сторін [PERSON] вже виповнилося 14 років і він, відповідно до ч.3 ст.160 СК України визначив, що продовжить проживати з батьком і проживає з ним і на даний час. Таким чином, фактичні обставини, що були підставою для ухвалення рішення суду від 07 серпня 2017 року у справі № 191/5780/16-ц і для виникнення аліментного зобов`язання у позивача, з червня 2023 року змінилися, оскільки малолітній на той час [PERSON] почав проживати разом з батьком, [PERSON] , а останній почав займатися повноцінним вихованням, розвитком, навчанням та утриманням дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина, що на переконання позивача свідчить про відсутність правових підстав для продовження існування аліментного зобов`язання позивача, що виникло на підставі рішення суду від 07 серпня 2017 року. Представник відповідача надала суду пояснення у справі, згідно яких відповідачка не згодна з заявленими позивачем позовними вимогами, пославшись на те, що звільнення від вже нарахованої заборгованості за період до червня 2023 року є юридично необґрунтованими та суперечать чинному законодавству, оскільки дитина в цей період фактично проживала з матір`ю, а отже, саме відповідач несла витрати на її утримання. Відтак, аліменти, як кошти цільового призначення, були необхідними для забезпечення потреб дитини. Вказує, що у даній справі позивач просить не тільки припинити стягнення аліментів з моменту зміни місця проживання дитини, а й звільнити від заборгованості, яка утворилася до червня 2023 року. Згідно з розрахунком державного виконавця, така заборгованість становить 43 880 грн. і сформована за період, коли дитина проживала з матір`ю відповідачкою. Тобто саме вона забезпечувала потреби дитини, і утримання покладалось на позивача. Зміна місця проживання дитини може бути підставою для припинення зобов`язань лише з моменту такої зміни, але не є підставою для анулювання заборгованості, яка виникла раніше. Зазначила, що період до червня 2023 року (включно з травнем 2023) дитина проживала з матір`ю, аліменти підлягали сплаті, і будь-яка заборгованість, яка виникла в цей період, не може бути списана, бо відповідач несла витрати на утримання дитини. Обставини, які б перешкоджали позивачу сплачувати аліменти до червня 2023 року суду не було надано. Просила у задоволенні позовних вимог в частині звільнення від заборгованості за аліментам, що утворилася до 23 червня 2023 року, відмовити повністю. Залишити в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 07 серпня 2017 року щодо зобов`язання сплачувати заборгованість за аліментами. Позивач у судове засідання не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали. Відповідачка та її представник будучи, належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку повісток, у судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. \~\~ \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року у справі №191/5780/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист від 15.01.2018 року, який перебуває на виконанні у Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № 55618763). Згідно з розрахунком державного виконавця, станом на 31.12.2024 року заборгованість зі сплати аліментів становить 43 880, 00 грн. В той же час, як вбачається з наданих суду письмових доказів, що також визнано відповідачкою, з 23 червня 2023 р. неповнолітній [PERSON] , за згодою сторін припинив проживати з матір`ю і став проживати разом з батьком, з яким проживає й досі у Республіці Польща за адресою: [ADDRESS] . 19.06.2023 р. між батьками було укладено Батьківську угоду, згідно якої сторони підтверджують, що є батьками неповнолітнього сина [PERSON] і погоджуються, що з 23.06.2023 р. по 25.08.2023 р. на час літніх канікул син сторін перебуватиме під безпосереднім піклуванням батька, у зв`язку з чим буде проживати за місцем його проживання у м.Варшава. 18.08.2023 р. сторонами було укладену нову Батьківську угоду, за умовами якої з дня укладання цієї угоди син сторін [PERSON] перебуватиме під безпосереднім піклуванням свого батька у Варшаві, а місцем проживання [PERSON] буде місце проживання його батька в Польщі до кінця червня 2024 року. На момент закінчення дії батьківської угоди від 18.08.2023 р. сину сторін [PERSON] вже виповнилося 14 років і він, відповідно до ч.3 ст.160 СК України, визначив, що продовжить проживати з батьком і проживає з ним і на даний час, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію тимчасового перебування позивача та його сина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Договором суборенди квартири від 01.06.2024 р. за вищевказаною адресою, де вказано, що орендарем виступає позивач [PERSON] , а орендодавець заявляє, що разом з [PERSON] у зазначеному приміщенні проживає його малолітній син [PERSON] , [INFO] ; рахунком-фактурою FR/04/12/2024 від 04.12.2024, згідно якого послуги з поселення (орендна плата) за вищевказаною адресою сплачуються і за [PERSON] . Відповідно інформації про призначення допомоги по догляду за дитиною, наданою Центром надання послуг у сфері сімейних виплат Управління соціального страхування допомога по догляду за дитиною [PERSON] виплачується позивачу [PERSON] за його вищевказаною адресою у Варшаві. Згідно довідки з навчального закладу школу [PERSON] відвідує за місцем проживання у м. Варшава. Зважаючи викладене, позивачем підтверджено факт проживання дитини спільно із ним в Республіці Польща з 23.06.2023 року. Даний факт не заперечувався також і відповідачкою. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм\~Сімейного кодексу України\~слідує, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Частина перша\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями\~ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях\~267-\~271\~цього\~Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи спір, суд виходить з положень частини 2\~статті 197 Сімейного кодексу України\~про те, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Факт зміни місця проживання одного з батьків та, як наслідок, залишення дитини проживати з іншим, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача. Обставиною, що має істотне значення суд визнає зміну місця проживання неповнолітнім [PERSON] , оскільки з настанням цієї обставини [PERSON] , як батько з яким проживає дитина, безпосередньо утримує сина, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується учасниками провадження. За змістом ст.\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За таких обставин, наявні законні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина, що утворилась за період з 23.06.2023 та від звільнення від сплати аліментів в подальшому, оскільки під час розгляду справи обставин, що свідчать про протилежне, судом не встановлено. Заперечення відповідачки про те, що до червня період до червня 2023 року дитина проживала нею та аліменти підлягали сплаті на її користь і будь-яка заборгованість, яка виникла в цей період, не може бути списана, суд не приймає, оскільки питання про звільнення від вже наявної заборгованості зі сплати аліментів до 23 червня 2023 року не ставиться. На підставі положень\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved