Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ДТП. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі №759/12331/24 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ДТП, - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду завдану дорожньо - транспортною пригодою в розмірі 192 822,74 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; у задоволенні інших вимог - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 079,35 грн. В судовому засіданні представником відповідача було надано до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (попередній розрахунок судових витрат) в якій вона просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 56 700,00 грн. Також, 02 червня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання (заява) про надання доказів про витрати, які відповідач поніс на професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в цивільній справі. 19 червня 2025 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали заяви передані судді Тесленко І.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року клопотання (заяву) прийнято та призначено судове засідання. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання з`явилась, заявлене її представником клопотання (заяву) підтримала, з підстав, які в ньому викладені. Також, зазначила, що опис робіт, наведено у акті виконаних робіт, а оплата має бути здійснена після розгляду справи. Представник позивача в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання представника відповідача заперечував. Вказав, що витрати є явно завищеними, не відповідають середній вартості послуг по м. Києву, у матеріалах справи відсутній опис робіт та витрачений на їх виконання час, що є обов`язковим, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, також, представником відповідача не надано доказів оплати відповідних витрат, послався на правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц. Крім того, зауважив, що Акт виконаних робіт не є описом робіт в розумінні ст. 137 ЦПК України, він не містить у собі інформації щодо витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (надання послуг). З врахуванням цього, просив у задоволенні клопотання (заяви) представника відповідача відмовити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Оскільки цивільна справа була розглянута, однак, судом не вирішено питання про судові витрати, понесені відповідачем по справі, суд дійшов про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено, що 29 травня 2025 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі №759/12331/24, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ДТП, - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду завдану дорожньо - транспортною пригодою в розмірі 192 822,74 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; у задоволенні інших вимог - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 079,35 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частини 1 - 3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При цьому, суд зважає на те, що детальний опис робіт з зазначенням переліку робіт та витраченого на їх виконання часу надано суду станом на момент розгляду клопотання (заяви) не було. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». На підтвердження понесених витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката представником відповідача було надано суду Договір про надання правової допомоги №17/10/2024 від 17 жовтня 2024 року, Доручення №1 від 17 жовтня 2024 року, Додаткову угоду до договору від 30 грудня 2024 року. Як вбачається з п. 3. Доручення №1 (Додаток №1 до Договору №17/10/2024 про надання правової допомоги від 17 жовтня 2024 року), за надання правової допомоги відповідно до цього Доручення, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) у розмірі, визначеній Сторонами в окремому додатку до Договору, який є конфіденційним, стосується дише Сторін Договору та є невід`ємним додатком до Договору. При цьому, будь - яких додатків договору, щодо погодження вартості відповідних послуг, які надаються за вищезазначеним договором, надано суду не було. Представником відповідача надано суду також Акт про надання правової допомоги згідно з Договором №17/10/2024 від 17.10.2024 року, датований 22 травня 2025 року на суму 56 700,00 грн. Доказів оплати вказаних послуг надано суду не було. При цьому, суд враховує, що вказаний акт містить у собі виключно перелік послуг та їх загальну вартість, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність наведених даних переліку та вартості послуг, погоджених сторонами договору, витраченого адвокатом часу виконаній роботі (наданій послузі), тощо. Судом було досліджено розділ 4 «Порядок сплати винагороди (гонорару) адвокатському об`єднанню» Договору про надання правової допомоги №17/10/2024 від 17 жовтня 2024 року, який не містить у собі чітких строків щодо здійснення оплати за договором. У п.4.1. вказаного договору зазначено, що порядок розрахунків визначається сторонами в додатках до договору. Однак, будь - які додатки до договору, які б регулювали це питання надані суду не були. Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання (заяви) представника відповідача [PERSON] - адвоката АО «Коноваленко та партнери» Лошадкіної Валерії Олександрівни, про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої ДТП, слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed