Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

22 травня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Після припинення спільного проживання позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Відповідач кошти на утримання дитини надає нерегулярно. Для захисту прав дитини та належного її матеріального забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом. Крім того, позивач зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходів не має. З часу припинення спільного проживання, відповідач не надає матеріальну допомогу регулярно, хоча має можливість її надавати, маючи офіційне місце роботи. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та на підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 СК України звернулась до суду з цим позовом. У відзиві, який 20.06.2025 року надійшов до суду, відповідач визнав позов в частині сплати аліментів на утримання дитини та не заперечував проти сплати аліментів на утримання матері дитини до виповнення дитиною трирічного віку в сумі 2 000,00 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні погодилась із відзивом відповідача та стягненням на її користь аліментів у сумі 2 000,00 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши позивача, врахувавши відзив відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2022 року. У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено судом, дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При зверненні до суду з позовом позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно не надає. Відповідач не надав суду доказів надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Так, оскільки відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно до звернення позивача до суду з цим позовом, а позивачка зазначила, що відповідач не регулярно надає кошти на утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 22.05.2025 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини; судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, а тому суд визначає аліменти в розмірі частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. З копії наказу №5-вк від 14.02.2023 року ТОВ «Торговий дім «Калинівка-Преміум» вбачається, що [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з [INFO] . Також судом встановлено під час розгляду справи, що [PERSON] отримує дохід. Таким чином судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу матері дитини. Частина 2 статті 84 СК України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Згідно з положеннями ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу матері дитини, яка на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, враховуючи положення розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до виповнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial