Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] 22.10.2024 року звернулася до суду із заявою про визнання свого рідного дядька [PERSON] [INFO] недієздатним. Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] [INFO] страждає на психічні розлади ( F 07.8), що також підтверджується актом огляду МСЕК від 9 вересня 2024 року, а також [PERSON] внаслідок виявлених у нього захворювань надано 2 групу інвалідності. В силу виявлених у [PERSON] психічних розладів та захворювань останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в зв`язку з чим постійно потребує стороннього догляду. Інших близьких родичів, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] не має. В рамках розгляду справи ухвалою суду від 3 грудня 2024 року у справі зі згоди учасників судового процесу була призначена та проведена судово - психіатрична експертиза, згідно висновку якої № 448, від 25 березня 2025 р. слідує, що [PERSON] [INFO] страждає на психічний розлад - «Легку розумову відсталість» ( F 70 згідно МКХ -10). За своїм психічним станом [PERSON] [INFO] здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити з обставин викладених в заяві, вказуючи на те, що висновок судово - психіатричної експертизи є неповним та його суд не повинен брати до уваги, а оцінити поведінку [PERSON] безпосередньо в судовому засіданні, де з дій останнього вбачається, що він не розуміє де він перебуває та що саме відбувається в судовому засіданні. Також заявник стверджує, що [PERSON] постійно звертається до фінансових установ, оформлює кредити, на що витрачає кошти пояснити заявнику не може, та як наслідок заявник погашає заборгованість [PERSON] перед фінансовими установами. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не висловив чіткою позиції щодо задоволення заяви [PERSON] , вказавши на те, що рішення суду повинно відповідати вимогам чинного законодавства. Захисник Філатова Щ.С. в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] вказуючи на те, що висновок судово - психіатричної експертизи , який міститься в матеріалах справи проведено не повно та судом повинно бути прийнято рішення щодо визнання [PERSON] недієздатним та встановлення заявника опікуном над недієздатним. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи якої № 448, від 25 березня 2025 р. слідує, що [PERSON] [INFO] страждає на психічний розлад - «Легку розумову відсталість» ( F 70 згідно МКХ -10). За своїм психічним станом [PERSON] [INFO] здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник ставив під сумнів висновок судово - психіатричної експертизи, вказуючи на те, що даний висновок є неповним, але при цьому учасниками процесу в ході судового розгляду не заявлялося клопотання про проведення в рамках розгляду даної справи повторної чи додаткової експертизи. Частинами 2-4 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено, що [PERSON] за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] та визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки . Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed