Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

у червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з втратою правовстановлюючого документу та на 1/12 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивує тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності від 20 травня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради і зареєстрованого в КП «ЧМБТІ» 27 травня 1999 року в книзі N?28 за N? [NUMBER] власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по частині вищезазначеної квартири. [INFO] в м. Чернігів помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з частини квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу N?534/2016 щодо майна померлого. Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину є: дружина спадкодавця - [PERSON] , донька спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] . [INFO] в місті Чернігів померла громадянка [PERSON] , яка доводилася позивачу рідною матір?ю і яка за життя склала заповіт у відповідності до якого все своє майно заповіла своїй донці - [PERSON] . 01 березня 2024 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Оленою Підгайною позивачу була надана довідка, в якій роз`яснено, що нотаріус немає змоги видати свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. 28 березня 2024 року Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради була надана відповідь якою відмовлено позивачу у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (інформаційна довідка N? 375150838 від 19 квітня 2024 року), відомості про зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Як наслідок, Позивач позбавлений можливості належним чином оформити своє право власності на майно у порядку спадкування, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в обґрунтування позову позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які би підтверджували обґрунтованість та законність підстав і предмету заявленого позову. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у відповідності до свідоцтва про право власності від 20 травня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради і зареєстрованого в КП «ЧМБТІ» 27 травня 1999 року в книзі N?28 за N? [NUMBER] власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по частині вищезазначеної квартири. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з частини квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу N?534/2016 щодо майна померлого. Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину є: дружина спадкодавця - [PERSON] , донька спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). 01 березня 2024 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Оленою Підгайною позивачу роз`яснено, що нотаріус немає змоги видати свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. 28 березня 2024 року Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради була надана відповідь якою відмовлено позивачу у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру. Згідно інформаційної довідки від 05.03.2025 №11168/137 власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по частині вищезазначеної квартири. Відповідно до ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За вимогами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов?язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов?язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов?язує виникнення в особи суб?єктивного права власності на певні об?єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на майно. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі N? 911/3594/17, провадження N? 12-234гc18. Враховуючи викладене та беручи до уваги той факт, що позивач звернувся до нотаріальної контори в установленому законом порядку для прийняття спадщини, проте отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність в нього правовстановлюючого документу на квартиру, а також враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття позивачем права власності на 1/4 частину спірної квартири, що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved