Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

До Вараського міського суду Рівненської області надійшов позов від Вараської міської ради з вимогами до [PERSON] та [PERSON] , у якому з урахуванням уточнень просить стягнути з власника ресторану « [PERSON] » (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020; закінчений будівництвом об`єкт, загальна площа - 3 967,40 кв. м.; адреса: [ADDRESS] ) [PERSON] на користь Вараської міської ради 123 665,54 гривні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та 3 028,00 гривень судового збору. У позовній заяві, з якою вперше звернулась Вараська міська рада до суду 09.07.2024 позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, громадянину [PERSON] з 29.09.2009 належить на праві власності нерухоме майно: закінчений будівництвом об`єкт, ресторан «Вараш» загальною площею 3 967,40 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 0,2950 га, кадастровий номер 5610700000:01:006:0014, цільове призначення земельної ділянки - «03.19 Земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)», місце розташування - Рівненська область, Вараський район, місто Вараш, майдан Незалежності. Зазначена земельна ділянка знаходиться у власності територіальної громади в особі Вараської міської ради. За весь період знаходження вищевказаного об`єкту нерухомості у власності відповідача та, відповідно, використання відповідачем земельної ділянки, на якій цей об`єкт розташований, договір оренди з власником земельної ділянки відповідачем не укладений, орендна плата та земельний податок не сплачувались. Відповідно до відомостей про права власності (номер інформаційної довідки: 383511009), до набуття права власності на ресторан « [INFO] » [PERSON] , зазначений об`єкт нерухомості належав на праві приватної власності [PERSON] (громадянство Республіки Польща), яка отримала його у спадок від померлого чоловіка [PERSON] (громадянство Республіки Польща), з яким було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2950 га для розміщення та обслуговування ресторану «Вараш» (копія договору додається). У заяві від 19.03.2025 позивач, зазначив, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20.06.2024 у справі № 565/1517/23 право власності [PERSON] на ресторан «Вараш» було оспорене [PERSON] . Вищезазначеним рішенням витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] об`єкт нерухомого майна - ресторан «Вараш», загальною площею 3 967,4 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020, який належить їй на праві приватної власності. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24.12.2024 залучено [PERSON] до участі у справі № 565/1444/24 як співвідповідача Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2025 року по справі № 565/1517/23 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2024 року залишено без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 червня 2024 року без змін. Вараською міською радою здійснено розрахунок недоотриманих доходів у розмірі орендної плати за період користування співвідповідачем (з 30.09.2009 до 20.05.2024) земельною ділянкою площею 0,2950 га, кадастровий номер 5610700000:01:006:0014. Згідно з витягом № НВ-9941193592024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5610700000:01:006:0014 становить 205 689,49 гривень. При проведенні розрахунку застосовано відсоткові ставки від нормативної грошової оцінки відповідно до рішень Вараської міської ради: № 217 від 28.10.2011 (4 % - землі запасу); № 1965 від 24.04.2015 (4 % - землі запасу); № 1891-РР-VIII від 17.03.2023 (5 % - землі запасу). Загальний розмір/підсумок недоотриманих доходів становить 123 665,54 гривні. Посилаючись на ч. 1-2 ст. 1212, ст. 1214 ЦК України, вказує, що відповідач, за відсутністю укладеного договору оренди не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою на якій розміщений об`єкт нерухомості, що належить йому на праві власності, без достатньої правової підстави користується земельною ділянкою та, відповідно, без достатньої правової підстави та за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе грошові кошти у вигляді орендної плати, які мав сплатити за користування земельною ділянкою власнику цієї ділянки, а тому, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки. Від представника співвідповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому з урахуванням уточнень просить задовольнити позовні вимоги Вараської міської ради частково та стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у виді орендної плати за земельну ділянку за 2024 рік. Відзив мотивує тим, що стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності. Зокрема зазначив, що позивач має право на стягнення безпідставно збережених коштів із 06.02.2023 року, тобто з дати державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 5610700000:01:006:0014, оскільки саме з цієї дати вона сформована та зареєстрована як об?єкт цивільних прав, на неї зареєстроване право комунальної власності, із зазначенням Вараської міської ради як суб?єкта права власності. Окрім того, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. У судовому засіданні представник Вараської міської ради Годицький А.І. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтована позовна заява. Представник співвідповідача Ляшук М.В. позовні вимоги визнав частково, а саме визнав обґрунтованість позову у частині стягнення з відповідача [PERSON] безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за земельну ділянку за 2024 рік. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в останнє судове повторно засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Суд ухвалив про продовження розгляду справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, \~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~цивільній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Так, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20.06.2024 у справі № 565/1517/23, яке набрало законної сили, витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] об`єкт нерухомого майна ресторан «Вараш», загальною площею 3967,4 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020, який належить їй на праві приватної власності. Постановою Рівненського апеляційного суду від 23.01.2025 у цій справі, яка набрала законної сили, встановлено, що право власності [PERSON] підтверджується копіями свідоцтва про право власності від 07.04.2009, зареєстроване в реєстрі № 527, свідоцтва про право на спадщину від 07.04.2009, зареєстроване в реєстрі за № 533, витягом № 22567666 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 26563263, ресторан «Вараш». Крім того, право власності співвідповідача [PERSON] ресторан «Вараш», загальною площею - 3 967,40 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020) підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2025. Копіями витягів з Державного реєстру речових прав (а.с. 9 т.1) та Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 10 т.1) підтверджується реєстрація 06.02.2023 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5610700000:01:006:0014, площею 0,295 га за адресою: Рівненська область, Вараський район, м. Вараш, майдан Незалежності, яка відноситься до категорії земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням земельної ділянки 03.19 земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). У позовній заяві позивач Вараська міська рада доводить, що на вказаній земельній ділянці знаходиться ресторан «Вараш», загальною площею - 3 967,40 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020). Зазначена обставина учасниками справи не оспорюється та визнається. Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини 2 статті 1212 ЦК України, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави майно відшкодовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За приписами статті 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначено, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20. Верховний Суд, у постанові від 05.08.2022, при розгляді справи № 922/2060/20 з подібними правовідносинами, дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. У постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 зазначено наступне: «Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17. Відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави стверджувати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17. На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із співвідповідача [PERSON] на користь позивача Вараської міської ради безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 5610700000:01:006:0014, площею 0,295 га. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19, для вирішення спору щодо стягнення з власника об?єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, згідно із статтями 1212 1214 Цивільного кодексу України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об?єкт розташований необхідно, насамперед, з?ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов?язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з абзацу 1 пункту 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до підпункту 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно. Вирішуючи питання щодо розміру безпідставно збережених коштів, які підлягають до стягнення із співвідповідача [PERSON] суд бере до уваги наступні обставини. У позовних вимогах Вараська міська рада просила стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у сумі 123\~665,54 грн за період з 30.09.2009 до 17.06.2024 включно. Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, у тому числі, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17. На підтвердження розміру нормативної грошової оцінки, як була застосована позивачем у розрахунку суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, позивач подав до суду витяг № НВ-9941193592024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 32 т.1), відповідно до якого станом на 10.06.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5610700000:01:006:0014, становить 205\~689,49 грн. Із розрахунку заборгованості, який зазначений у позовній заяві вбачається, що такий самий розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивачем застосовано для визначення суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за весь період, починаючи з 2009 року. В той же час, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Видача витягу є адміністративною послугою, яка надається відповідним управлінням Держгеокадастру на виконання приписів Закону України від 06 вересня 2012 року № 5203-VI «Про адміністративні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2011 року № 835 «Деякі питання надання Державною службою геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг», що не позбавляє його надати власнику (органу місцевого самоврядування) більш повну інформацію про зміни в нормативній грошовій оцінці конкретної земельної ділянки за попередній період, виходячи з технічної документації на таку земельну ділянку, яка зберігається в даних Державного земельного кадастру, оформивши відповідну довідку. З огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у цивільній справі № 905/1680/20. Проте, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за змістом яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач не подав до суду доказів на підтвердження розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за період з 2009 року до 2023 року або доказів того, що її розмір у цей період не змінювався і залишився на рівні 2024 року. За відсутності таких доказів у суду відсутні підстави для стягнення із співвідповідача [PERSON] на користь позивача Вараської міської ради безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з 30.09.2009 до 31.12.2023 у зв`язку з недоведеністю позивачем розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення за цей період. Проте, суд визнає обґрунтованим розрахунок недоотриманих позивачем доходів у вигляді орендної плати за період з 01.01.2024 до 17.06.2024 у сумі 4\~748,84 грн (205\~689,49 грн х 5% : 366 днів у році х 169 днів у періоді) Зокрема, позивачем враховано: - розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2024 рік у сумі 205\~689,49 грн, що підтверджується витягом № НВ-9941193592024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 32 т.1); - розмір ставки орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності на території Вараської міської ради 5%, відповідно до рішення Вараської міської ради від 17.03.2023 № 1891-РР-VІІІ (а.с. 24 31 т.1). На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Вараської міської ради та стягнення із [PERSON] на користь позивача 4\~748,84 грн безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за період з 01.01.2024 до 17.06.2024 включно. У задоволенні вимог у іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені лише в межах позовної давності, у суду відсутні підстави для вирішення питання поновлення позовної давності та відмови у позовних вимогах, які знаходяться поза межами позовної давності. Також суд не вбачає підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5610700000:01:006:0014 з відповідача [PERSON] , враховуючи те, що до суду не подано доказів набуття ним права власності у період з 30.09.2009 до 17.06.2024 на ресторан «Вараш» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2698180456020) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволені позовні вимоги Вараської міської ради у сумі 4\~748,84 грн, що становить 3,84 %. Таким чином, із співвідповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача пропорційно суму сплаченого судового збору, а саме 116,28 грн.

Outcome: approved