Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», у серпні 2024 року, звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року в загальній сумі 71492,04 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 59433,51 грн, заборгованості за відсотками в сумі 11064,70 грн та несанкціонованої заборгованості в сумі 993,83 грн. Позов мотивований тим, що 21.11.2013 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з метою кредитування для особистих потреб, з лімітом кредитної лінії у розмірі 75000,00 гривень та фіксованою процентною ставкою 24,00 % річних. Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, а відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20.12.2021 заборгованість за кредитним договором становить 71492,04,00 грн. 20.12.2021 року між AT «Альфа-Банк» та TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 21.11.2013 року, укладеним між AT «Альфа-Банк» та [PERSON] . Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України позовні матеріали направлені до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с. 50-51). Відповідно до статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 390/1709/24, номер провадження 2/404/2214/24 між суддями для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 57). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 68). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 72, 75) про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, та є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 21.11.2013 року шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 75000,00 гривень, процентною ставкою 24,00% річних, зі сплатою обов`язкового мінімального платежу у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. Датою сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом визначено до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду та закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. В оферті на укладання угоди про укладання угоди про надання кредиту зазначено, що ця угода укладається згідно з умовами договору про комплексне банківське обслуговування (надалі Договір), затверджений розпорядженням банку із усіма змінами, доповненнями та усіма додатками до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці Банку: www.alfabank.com.ua, що укладений між сторонами. АТ «Альфа-Банк» здійснив акцепт пропозиції на укладання угоди та обслуговуванням кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. АТ «Альфа-Банк» та відповідач погодили умови кредитування, підписавши довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) (а.с.6). Також відповідно до пункту 4 Оферти повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за договором, в тому числі застосування умов програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснюється клієнтом відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в тарифах, які є невід`ємною частиною договору на транзитний рахунок банку. Пунктом 8 Оферти передбачено, що підписанням оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, клієнт беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання Кредиту, в тому числі з вартістю Кредиту, з його особливостями, перевагами та недоліками, з інформацією про сукупну вартість Кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також із будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне законодавство України. Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум» встановлено, що відповідач повідомлений про те, що: строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору; строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації; максимальна сума кредиту 75000,00 грн; тип процентної ставки фіксована; погашення кредиту щомісячно, не менше, ніж сума обов`язкового мінімального платежу; орієнтована реальна процентна ставка 0,01% річних; абсолютне значення подорожчання кредиту 188 грн в місяць (а.с.6). Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцепт пропозиції на укладання угоди та обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії і довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум» відповідач підписав власноруч. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 21.11.2013 по 05.02.2024 (а.с.19-34). В подальшому між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 20 грудня 2021 року укладено договір факторингу № 4, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядженні Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору (а.с. 9-13). Згідно витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги до [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), за кредитним договором від 21.11.2013 року (а.с.14-15). Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 21.11.2013 року становить в загальній сумі 71492,04 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 59433,51 грн, заборгованості за відсотками в сумі 11064,70 грн, та несанкціонованої заборгованості в сумі 993,83 грн (а.с.35), яку і заявив до стягнення позивач. За змістом статтей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статтей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За частиною першою статті 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Імперативним приписом статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України. Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1082 Цивільного кодексу України, передбачено боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитораПублічному акціонерному товариству «Альфа Банк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати їх дострокового повернення. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати кредиту та неустойки, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору від 21.11.2013, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі в загальній сумі 71492,04 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 59433,51 грн, заборгованості за відсотками в сумі 11064,70 грн, та несанкціонованої заборгованості в сумі 993,83 грн. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення 7100,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» суду надано Договір про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, укладений між позивачем та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, згідно якого, вартість наданих послуг становить 7100,00 грн, платіжною інструкцією №652 від 06.02.2024 року про сплату 7100,00 грн за надання правничої допомоги (а.с.36-40). У постанові Верховного Суду від 13.05.2025 у справі № 275/150/22 сформовано висновок, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. При цьому, судом враховано, що відповідач заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, свій процесуальний обов`язок щодо доведення неспівмірності витрат не виконав. Отже позивачем доведені заявлені до стягнення з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 грн та підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved