Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. Позов мотивований тим, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.01.2025 року відповідача, [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і за його вчинення їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Зазначений вирок суду набрав законної сили. Судом було встановлено, що 27.12.2024 року близько 19 год. [PERSON] перебуваючи поруч із кафе «Івушка», що за адресою: [ADDRESS] під час суперечки із [PERSON] , яка виникла на ґрунті раніше наявних неприязних відносин діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] близько 7-ми ударів кулаками та долонями рук в область обличчя та голови, спричинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №06 М/Д від 17.01.2025 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані обставини повністю підтверджуються вироком суду. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні (травмо блок) з 28.12.2024 року по 03.01.2025 року та неврологічному відділенні КНП «Сокирянська лікарня» з 06.01.2025 року по 13.01.2025 року і на придбання ліків витратила 2128,50 грн. Крім матеріальної шкоди відповідачем завдана і моральна шкода, яка полягає у приниженні честі і гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях позивача. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 2128,50 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 року дана позовна заява передана до провадження судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Суського О.І. Ухвалою судді\~Сокирянського районного\~суду Чернівецької\~області від\~25.04.2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду\~і відкрито\~провадження поданій\~цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 16.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ознайомившись із позовною заявою не погоджується із такими доводами позивачки, а також не погоджується із обставинами викладеними у позовній заяві та правовою оцінкою. Позивачка не надала належних доказів у підтвердження понесення матеріальної шкоди, адже з доданих до позову копій квитанцій незрозуміло що придбавалось і де, також не додано жодних підтверджуючих доказів того, що їй завдано моральної шкоди, приниження честі та гідності, понесено моральні переживання, фізичні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, натомість направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась, однак у відзиві зазначила, що розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.01.2025 року, який 10.03.2025 року набрав законної сили, [PERSON] , визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і за його вчинення призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. Відповідно до вказаного вироку встановлено, що 27.12.2024 року, близько 19.00 год., [PERSON] , перебуваючи поруч із кафе «Івушка», що за адресою: [ADDRESS] під час суперечки із [PERSON] , яка виникла на ґрунті раніше наявних неприязних відносин діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, нанесла [PERSON] близько 7-ми ударів кулаками та долонями рук в область обличчя та голови, спричинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №06 М/Д від 17.01.2025 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. За приписами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Згідно ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Так, згідно інформації за №02/649 від 24.03.2025 року, наданої на адвокатський запит, КНП «Сокирянська лікарня» Сокирянської міської ради повідомляє, що громадянка [PERSON] , [INFO] , жителька с.Білоусівка, Дністровського району, Чернівецької області за час перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Соирянсьа лікарня» хірургічному відділенні (травматологічний блок) отримувала наступні препарати: L-лізину есцинат, розчин для ін`єкцій у кількості 10 ампул; Тіоцетам, розчин для ін`єкцій у кількості 7 ампул; Кедол, розчин для ін`єкцій у кількості 7 ампул. За час перебування у інсультному відділенні з неврологічними ліжками отримувала наступні препарати: Актовегін, розчин для ін`єкцій у кількості 8 ампул; Юнорм, розчин для ін`єкцій у кількості 2 ампули; Дексалгін, розчин для ін`єкцій у кількості 8 ампул. Як вбачається із копій фіскальних чеків від 28.12.2024 року, 30.12.2024 року та 06.01.2025 року на суми 451,50 грн., 838,00 грн. та 839 грн., то підтверджується факт придбання ліків на загальну суму 2128,50 грн. Суд вважає, що зволікання відповідача із відшкодуванням позивачу матеріальної шкоди, завданої злочином надає право [PERSON] вимагати від відповідача сплати вищезазначеної суми. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 2128,50 грн. матеріальної шкоди, підлягають задоволенню. Позивач покладає завдану додаткову майнову шкоду на відповідача у виді цивільно-правової відповідальності. Отже суд вважає, вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] 10000,00 грн. матеріальної шкоди. Жодних доказів щодо відсутності вини відповідача у заподіянні даної матеріальної шкоди відповідачем не надано та не спростовано. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвомабо іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особазазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чиблизьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004).Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачка зазнала моральних страждань, які полягають в переживаннях внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, погіршення її стану здоров`я, що спричинило душевні хвилювання, стрес та переживання після вчинення відносно неї протиправних дій, необхідність контролю стану здоров`я за наслідками отриманих травм, докладання додаткових зусиль та витрачання коштів для організації свого життя і часткового відновлення попереднього стану власного здоров`я, позивачу були заподіяні тілесні ушкодження легкої тяжкості та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає, що обґрунтованою та співмірною заподіяній шкоді буде сума відшкодування моральної шкоди в розмірі, залежно від ступеня участі (вини) відповідача, а саме: 10000 гривень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved