Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] разом з їх малолітньою донькою [PERSON] з житлового приміщення службової житлової квартири (кімнати) за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на балансі 3 ДПРЗ Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області закріплено на праві оперативного відання нерухоме майно - багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Службові житлові приміщення призначені для забезпечення житлом працівників Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виконують обов?язки та не мають власного житла, а їх проживання на постійній або тимчасовій основі вимагається підрозділом для якісного виконання службових обов?язків в розрізі вчасного прибуття до місця несення служби в умовах загрози або виникнення надзвичайної ситуації, погіршення обстановки у зоні відповідальності підпорядкованих підрозділів. 17 січня 2025 року житловою комісією 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області проведена перевірка житлових умов службових жилих приміщень за адресою: [ADDRESS] , якою встановлено, що в одній з кімнат гуртожитку загальною житловою площею 16,8 кв.м, в якій проживав покійний працівник [PERSON] , проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ордер на зайняття квартири (кімнати) у відповідачів відсутній та у трудових відносинах із позивачем не перебувають. Відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] на території Рівненської міської територіальної громади відсутні. Відповідно до листа житлово-комунального підприємства № 5172/0111 від 09 грудня 2024 року за відповідачем числиться заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги. Житло, де проживають відповідачі, перебуває на балансі з ДПРЗ, відповідно у разі претензії щодо сплати боргів за житлово-комунальні послуги вказані борги можуть перейти до балансоутримувача. 21 лютого 2024 року відповідачу була направлена претензія з вимогою звільнити службове жиле приміщення у зв`язку з відсутністю правових підстав для проживання у службовому житлі, однак відповідач належним чином не реагує на листи з ДПРЗ. З огляду на те, що ордер на займання квартири (кмінати) у відповідача відсутній та у трудових відносинах із позивачем не перебуває, проживання у службовій квартирі (кімнаті), порушує права 3 ДПРЗ. Відповідач не перебував та не перебуває у трудових відносинах з 3 ДПРЗ та незаконно проживає у службовому житлі, що було надане його батькові [PERSON] , який припинив свої трудові відносиниз 3 ДПРЗ. Ухвалою від 13 березня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі та залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Ухвалою від 12 травня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що у кімнаті [ADDRESS] , яка за новим технічним паспортом на будинок зазначена під [ADDRESS] , проживав [PERSON] з дружиною та сином. Після його смерті дружина виїхала на постійне проживання в іншу область. [PERSON] періодично проживав у кімнаті, а пізніше заселив до неї [PERSON] з дитиною. Жоден з відповідачів, а також їх дитина, не зареєстровані за адресою соужбового помешкання. За житлово-комунальні послуги відповідачі кошти не сплачують, заборгованість становить понад 100000 грн. Тривале незаконне проживання відповідачів у кімнаті порушує права 3 ДПРЗ, працівники якого потребують службового житла. Проживання у кімнаті малолітньої дитини не може слугувати підставою для безстрокового порушення права позивача на користування та розпорядження майном. Висновок органу опіки та піклування вважає необгрунтованим, оскільки надані [PERSON] пояснення Службі у справах дітей не підтверджені жодними доказами. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про місце, дату і час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] у заяві від 30 червня 2025 року просить судове засідання проводити без її участі, винести рішення, враховуючи інтереси малолітньої дитини. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] належить на праві оперативного управління 3 Державному пожежно-рятувальному загону Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 390948551 від 14 серпня 2024 року. Наказом начальника 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області № HC-135/62 від 16 липня 2024 року створена комісія з огляду, упорядквання службових жилих приміщень та перевірки факту проживання мешканців у гуртожитку 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області. Відповідно до акта перевірки житлових умов службових жилих приміщень (гуртожитку) за адресою [ADDRESS] , станом на 17 січня 2025 року в кімнаті проживає [PERSON] (син покійного начальника караула ПДПЧ-2 [PERSON] ), [PERSON] (цивільна дружина сина) та [PERSON] (внучка), 2020 року народження. Документи, що підтверджують надання кімнати гуртожитку вказаним особам відсутні. Місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване, про що свідчить лист Департаменту цифрової трансформації та забезпечення адміністративних послуг Рівненської міської ради № 06-01-08/5194-24/03/1285-24 від 27 листопада 2024 року та відомості ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області від 04 березня 23025 року, надані на запит суду. Відповідно до листа РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» №\~5172/0111\~від 09 грудня 2024 року, за особовим рахунком № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) наявна заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 94039,83 грн. 25 грудня 2024\~року позивач направив відповідачам лист-претензію щодо виселенн № 62321-2309/62 32\~з вимогою звільнити службове житло за адресою: [ADDRESS] , не пізніше 25 січня 2025 року. За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17 червня 2025 року № 08-01-1050/25, Службою у справах дітей обстежено умови проживання сім?ї за адресою: [ADDRESS] . В помешканні проживають [PERSON] , [PERSON] та їхня малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Житло складається із кімнати, кухні, санітарної кімнати та невеличкого коридора. Житло потребує ремонту. Дитина з мамою сплять на матраці. Для дитини відведений невеличкий куточок для ігрових занять. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради була присутня мати дитини [PERSON] , яка розповіла, що частково сплачує заборгованість за житлово-комунальні послуги. Ні в неї, ні в чоловіка іншого житла немає. Мати дитини повідомила, що зареєстрована в Івано-Франківській області, в будинку, який згорів. Дочка [PERSON] ніде не зареєстрована. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає, що усунення перешкод у користуванні службовою квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення із службового житлового приміщення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , призведе до порушення житлових прав малолітньої [PERSON] . Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. За приписами ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.4 ст.9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займанового житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч.1 ст.122 ЖК України). Згідно зі ст.124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] та їх дочка [PERSON] проживають у кімнаті площею 16,8 кв.м в будинку [ADDRESS] без реєстрації без відповідних правових підстав, оскільки ордер, який є єдиною підставою для вселення у службове жиле приміщення, відповідачі суду не надали. Спірна кімната на період служби надана начальнику караулу ПДПЧ-2 [PERSON] , який припинив трудові відносини з позивачем. Докази, що відповідач [PERSON] був вселений до спірної кімнати як член сім`ї [PERSON] , у справі відсутні. В трудових відносинах з позивачем відповідачі не перебували і не перебувають. Проживання відповідачів у службовому жилому приміщенні (кімнаті) порушує права позивача, оскільки останній позбавлений можливості надати службове житло іншим працівникам, які цього потребують, а також може бути обтяжений боргами відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги, так як договірнайму між сторонами відсутній. В порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України відповідачі не надали суду доказів правомірності їх проживання у службовому житлі. За відсутності доказів тривалості проживання відповідачів у спірній кімнаті, відсутності у них іншого житла, придатного для проживання, відсутність фінансової можливості придбати житло суд не може оцінити пропорційність виселення відповідачів меті обмеження їх права на повагу до житла. Суд також звертає увагу, що відповідач [PERSON] з`яилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але до суду відзиву на позовну заяву чи письмових пояснень не надала. Пояснення [PERSON] , як надані нею на засіданні комісії, щодо часткової сплати нею заборгованості за житлово-комунальні послуги та відсутності у неї та чоловіка іншого житла, належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому суд не бере їх до уваги. Щодо висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про можливе порушення житлових прав малолітньої [PERSON] , то суд зазначає, що права дитини на житло залежить від правомірності користування цим житлом її батьками, з якими дитина має право проживати. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення інтересів дитини, в тому числі житлових прав дитини, Законом України "Про охорону дитинства" покладено на батьків або осіб, які їх замінюють. Доказів, що відповідачі зверталися до позивача з метою надання їм та дитині відповідного дозволу на проживання у займаній кімнаті, зокрема шляхом укладення договору найму, матеріали справи не містять, а тому відповідачі несуть ризики настання наслідків своєї бездіяльності щодо захисту житлових прав. Враховуючи, що відповідачі не перебувають не перебували у трудових відносинах з 3 ДПРЗ, проживають у службовому житлі незаконно, доказів наявності передбачених ст.125 ЖК України гарантій у справі відсутні, наявні підстави для виселення відповідачів разом з малолітньою дитиною зіслужбового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, а отже, позов належить задовольнити. За\~правилами ч.1\~ст.141\~ЦПК України\~підлягають стягненню\~з відповідачів\~на користь\~позивача понесені\~ним документально\~підтверджені витрати\~на оплату\~судового збору\~в розмірі\~3028\~грн (по 1514 грн з кожного). На підставі наведеного та

Outcome: approved