Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У грудні 2023 року до Броварського міськрайонного суду надійшов вищевказаний позов [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач не змогла написати заяву до нотаріуса про бажання прийняти спадщину після смерті батька, так як на час смерті батька та й наразі перебуває під тимчасовим прихистком Королівства Норвегія у зв?язку із війною в Україні. Так, 25 березня 2022 року [PERSON] виїхала з України і до 20 листопада 2023 року не перетинала кордон України в зворотному напрямку. Батько позивача на час смерті одружений не був. Відстань між Україною та Норвегією складає 2 748,0 км., позивач проживає у Хамар Комуні, Норвегія, та перебуває під тимчасовим захистом цієї країни, добиратися до консульства України у цій країні дуже складно, тим паче, що у зв?язку із великим потоком біженців представництво України у цій країні дуже завантажене. Крім того, вказувала на те, що норвежською мовою [PERSON] не володіє, вона дуже складна для вивчення. Тому звернутися до нотаріуса у Норвегії за допомогою теж у позивача не було змоги. З наведених підстав, [PERSON] просила визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, а також визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заперечення відповідача 05 червня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому остання заперечує проти позову. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що аргументи позивача жодним чином не можна вважати поважними і вони не підкріплюються належними доказами. Так, віддаленість від місця проживання позивача у Хамар Комуні, Норвегія до посольства України в Норвегії складає всього лише одну годину і 13 хвилин потягом. Крім того, на сайті посольства України в Норвегії розміщено українською мовою всю необхідну інформацію, у тому числі й порядок звернення, порядок запису в електронну чергу, а також зразки документів, зокрема, й заява про прийняття спадщини. Звертала увагу суду на те, що позивачем не надано доказів звернення останньої до посольства України в Норвегії щодо прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом шестимісячний термін. З наведених підстав, відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 26 липня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач також заперечував проти позову з підстав, аналогічних вищевикладеним у відзиві [PERSON] , просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ліщук О.В. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Кравинська Ю.В. заперечували проти заявлених вимог та просили відмовити в їх задоволенні. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 червня 1983 року, позивач [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої у свідоцтві вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Прізвище позивача змінено на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 30 листопада 1985 року з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 1985 року Відділом РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області. Матір позивача [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 2023 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що вчинено відповідний актовий запис № 67. Відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , а також листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91/С-19295-2/8271 від 22.11.2023, [PERSON] , [INFO] , перетнула кордон 25.03.2022 та повернулася в Україну 19.11.2023. Згідно листа приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. № 505/02-14 від 20.11.2023, 24 лютого 2023 року відкрито спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 20 листопада 2023 року позивач звернулася до нотаріуса із усною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . Однак, нотаріусом позивачу роз`яснено, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, який відповідно закінчився 14.07.2023, [PERSON] на час смерті спадкодавця з ним за однією адресою не зареєстрована, та рекомендовано звернутися до суду з позовом з метою захисту спадкових прав після смерті батька [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 10/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що 24.02.2023 до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. надійшла заява [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] . [INFO] [PERSON] , який є сином спадкодавця [PERSON] , також подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до спадкової справи № 54/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який є таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , 15 листопада 2023 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. п. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Особливості спадкування під час воєнного стану регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Згідно частини другої ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 234/859/16-ц). При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), де зазначено, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270,1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270,1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє наразі. У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» виникли обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини). І до цього часу вони існують, не припинились. 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яку постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнено пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року. У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 суд наголошував на тому, що «Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON], суди попередніх інстанцій неналежним чином оцінили доводи позивачів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, не звернули достатньої уваги на їх посилання щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, на обмеження протягом певного часу доступу до державних реєстрів, а також що проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини, зверненням позивачів до нотаріуса та подачею позову у цій справі є незначним.» Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, оскільки померлий є її батьком [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона не мала можливості своєчасно звернутися у встановленому порядку до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час смерті спадкодавця перебувала у Норвегії, під тимчасовим захистом цієї країни у зв`язку з війною в Україні, мови спілкування у країні перебування не знає. Крім того, поважність причин пропуску строку мотивувала нечіткістю норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану. Наголошувала на тому, що минув незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням позивача до нотаріуса, оскільки [PERSON] повернувшись в Україну 19.11.2023, одразу, а саме 20.11.2023, звернулася до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті батька. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, а також обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, суд дійшов висновку, що такі причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька є поважними. Посилання відповідачів на те, що [PERSON] мала можливість звернутися до посольства України в Норвегії з заявою про прийняття спадщини, суд вважає необґрунтованими, з огляду на встановлені обставини справи, незнання позивачем мови спілкування у країні перебування. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи те, що батько позивача [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , й на той час позивач перебувала у Норвегії, під тимчасовим захистом цієї країни у зв`язку з війною в Україні, тобто наявна велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, суд вважає наведені причини пропуску звернення з заявою про прийняття спадщини за законом поважними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved