Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У лютому\~2025\~ представник\~позивача [PERSON] \~адвокат Шевчук\~Ю.А.,\~який діяв\~на підставі\~ордера серії\~ВС №\~1344401\~від 13\~лютого 2025\~року,\~звернувся\~до суду через\~підсистему ЄСІТС\~«Електронний суд»,\~ з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~ в\~якій просив\~ зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року у справі № 1531/782/12 на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги\~мотивував тим,\~що [PERSON] \~з 2008\~року перебував\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~який був\~ розірваний\~ рішенням\~Фрунзівського районного\~суду Одеської\~області від\~18.09.2012\~року. Від шлюбу\~мають неповнолітніх\~дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 18.09.2012 року у справі №1531/782/2012 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27 серпня 2012 року до досягнення повноліття доньки [PERSON] , потім починаючи з 9 жовтня 2026 року у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . У зв`язку з тим що відповідач то подала виконавчі листи до виконавчої служби, то забрала, то потім знову подала то у позивача утворилась заборгованість по аліментах, станом на 01.10.2023 року у розмірі 251494,64грн. Крім того,\~представник позивача\~зазначив,\~що \~з 01.10.2023\~року щомісячно\~з позивача\~ стягуються\~ частина\~від його\~доходів в\~рахунок аліментів\~ (\~з якої\~1/3\~як поточні\~аліменти,\~та 1/6\~в рахунок\~погашення заборгованості\~по аліментам). 13.08.2020 року позивач одружився із [PERSON] .. Від шлюбу\~мають неповнолітню\~доньку \~ [PERSON] [INFO] . Тому на підставі викладеного, вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.03.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін та призначено судове засідання. ( а.с.26) 28.04.2025 року через канцелярію суду від представника відповідача-адвоката Друганової В.А., яка діяла на підставі ордера серії ВН № 1489080 від 28.04.2025 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.( а.с. 40-42) 28.04.2025 року через канцелярію суду від представника відповідача -адвоката Друганової В.А., яка діяла на підставі ордера серії ВН № 1489080 від 28.04.2025 року, надійшло клопотання про витребування доказів. ( а.с.55-56) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] \~ -\~адвоката Друганової\~В.А. про витребування доказів по вказаній цивільній справі. Витребувано з Центру обслуговування платників Роздільнянської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області інформацію: про суму\~отриманого доходу\~з 12.01.2020\~року по\~ 28.04.2025 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платника податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків з 12.01.2020 року по 28.04.2025 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .( а.с.78) 26.06.2025 року через канцелярію суду з Центру обслуговування платників Роздільнянської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області надійшла витребувана інформація ( а.с.85-92) Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] \~адвокат Шевчук\~Ю.А.,\~який діяв\~на підставі\~ордера серії\~ВС №\~1344401\~від 13\~лютого 2025\~року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та справу розглянути у її відсутність. (а.с.93) Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі з 24 травня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.11.2012 був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 18.09.2012 року у справі №1531/782/2012 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27 серпня 2012 року до досягнення повноліття доньки [PERSON] , потім починаючи з 9 жовтня 2026 року у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . На підставі\~цього рішення\~Фрунзівським районним\~судом Одеської\~області 05.10.2012р.\~видано виконавчий\~лист №\~1531/782/2012,\~який за\~заявою [PERSON] \~передано до\~Великомихайлівського міжрайонного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~області. 09.08.2019 року [PERSON] подала заяву до Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про припинення виконавчого провадження та про повернення виконавчого листа, виданого Фрунзівським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей (а.с.13). 09.08.2019 року постановами головного державного виконавця Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чернецькою А.О. скасовано заходи примусового виконання та повернуто виконавчий документ Стягувачу (зворотній бік а.с.10). Громадянин [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення вступив до лав Збройних Сил України та є військовослужбовцем у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України. В кінці 2022 року [PERSON] дізнається через додаток «ДІЯ» про те, що відповідач вдруге подала до виконавчої служби заяву про примусове виконання за тим же ж виконавчим листом № 1531/782/2012 від 05.10.2012 року, виданого Фрунзівським районним судом Одеської області і про наявність штрафних санкцій по виконавчому провадженню. 10.11.2022 року Великомихайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття ВП № 70236554 (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого головним державним виконавцем Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецькою А.О. від 27.10.2023 року, заборгованість по аліментам позивача станом на 01.10.2023 року становить 251494,64грн. (а.с. 18) Постановами головного державного виконавцем Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецькою А.О. 19.01.2023 року та 23.10.2023 року було звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.11-12). 13.08.2020 року позивач одружився із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2020 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі актового запису №30. ( а.с.20) Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.11.2020 року, актовий запис № 6166 (а.с.19). Також судом встановлено, що відповідача [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , та вона отримує щомісяця одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860грн.( а.с.44) Окрім того, відповідач отримує з 01.04.2022 року на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 2100,00грн.(зворотній бік а.с. 45) Крім того, донька [PERSON] , [INFO] навчається в державному навчальному закладі «Одеській професійний ліцей будівництва та архітектури» з 02.09.2024 року і в теперішній час навчається на 1 курсі, що підтверджується довідковою директора державного навчального закладу «Одеській професійний ліцей будівництва та архітектури» № 419-у від 04.11.2024 року. (зворотній бік а.с. 44) Дані правовідносини регулюються наступним нормами права. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України ). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2,3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд приймає до уваги, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, представник позивача посилався на те, що у позивача погіршилося матеріальне становище після видачі вищезазначеного Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 18.09.2012 року, оскільки 13.08.2020 року він одружився, та у нього [INFO] народилася донька [PERSON] та вважає, що у нього відбулися суттєві зміни матеріального та сімейного стану. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Посилання представника позивача на те, що від іншого шлюбу має ще доньку [PERSON] , [INFO] до уваги не приймаються, оскільки наявність у відповідача іншої сім`ї, які знаходиться на його утриманні, не звільняє його від обов`язку на належному рівні утримувати доньок: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме\~народження [INFO] доньки- [PERSON] ,\~не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суд звертає увагу на те, що відповідно до\~рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 18.09.2012 року\~ у справі №1531/782/2012 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну доньку [PERSON] , [INFO] , \~без підтвердження погіршення його матеріального становища, негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. При вирішенні даного спору, суд також враховує, що позивач [PERSON] є військовослужбовцем, має регулярний дохід, оскільки регулярно отримує зарплатню, відповідно до даних інформаційної бази Державного реєстру [PERSON] за період з січня 2020 року по квітень 2025 року отримав дохід у розмірі 3717243,51грн, з якої можливе відрахування аліментів на утримання дітей. Крім того, представник позивача зазначив, що з 01.10.2023 року щомісячно з нього стягуються частина від його доходів в рахунок аліментів ( з якої 1/3 як поточні аліменти, та 1/6 в рахунок погашення заборгованості по аліментам). Суд зазначає, що у ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, а в даному випадку відрахування із заробітної плати позивача за судовим рішення та судовим наказом складають лише 58%, які є предметом спору у справі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Отже, аналіз досліджених та оцінених судом доказів в їх сукупності приводить суд до висновку, що позивач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, у тому числі , у зв`язку з народженням доньки від іншого шлюбу, а обставини, наведені ним, як на підставу заявлених вимог, не свідчать про необхідність зміни розміру аліментів у сторону зменшення. Крім того,\~\~суд зазначає,\~що батьки\~не мають\~компенсувати зменшення\~розміру аліментів\~за рахунок\~збільшення утримання\~однієї дитини\~порівняно з\~іншою. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). На наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не вказував. Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цих сум позивач не надав. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed