Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

У лютому\~ \~2024\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~даним позовом\~да Запорізької\~міської ради,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Коновалова Людмила\~Сергіївна про\~встановлення факту\~постійного проживання\~однією сім`єю.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач \~зазначила,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~яка була\~ дружиною\~ [PERSON] ,\~двоюрідного діда\~батька позивачки\~ [PERSON] .\~Чоловік [PERSON] \~помер [INFO] , вона була самотньою жінкою. Ще за життя чоловіка [PERSON] відбулась розмова між ним та членами сім`ї позивача з приводу необхідності догляду та турботи за [PERSON] , у випадку, коли вона залишиться сама, оскільки спільних дітей вони не мали. З початку 2010 року, коли вперше стан [PERSON] потребував сторонньої допомоги внаслідок похилого віку, вона звернулась до позивача за допомогою, оскільки позивач мала більше часу, аніж її батько, хоча батько за першої потреби возив бабусю на автомобілі до лікарні. З цього часу Позивач з [PERSON] стали спільно проживати, як за місцем її проживання- по [ADDRESS] , так і за місцем проживання [PERSON] - у квартирі [ADDRESS] . Починаючи з літа 2014 року, коли стан здоров`я бабусі поліпшився, а син позивачки пішов до школи, вони мешкали у м.Запоріжжі і вибір школи відбувався саме виходячи з місця їх спільного проживання. Позивач зазначає, що особисто здійснювала догляд за бабусею, допомагала їй в побуті, після її смерті за власні кошти здійснила поховання. З бабусею вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, сплачували разом комунальні послуги, позивач забезпечувала родину продуктами харчування, здійснювала постійний догляд під час хвороби бабусі, купувала ліки. Бабуся, в свою чергу допомагала у вихованні сина позивачки, іноді забирала його зі школи, готувала їжу. Таким чином, спільне проживання однією сім`єю тривало з 2010 року по день смерті [PERSON] . На підставі ст. 1264 ЦК України позивач вважає, що є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та для оформлення спадщини після її смерті просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 01 лютого 2010 року по [INFO] , тобто по день її смерті. Ухвалою суду від 21.02.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. 18.03.2024 року від відповідача Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач вважає недоведеними позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки жодних доказів на підтвердження даних обставин не надано. Докази, надані позивачем, вважає неналежними доказами для підтвердження спільного проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] (т. 1, а.с.180-185). У підготовчому судовому засіданні представником позивача подано доповнену позову заяву, згідно якої позивач доповнила свої позовні вимоги вимогами про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог в цій частині зазначила, що після смерті [PERSON] , вона, як особа, яка проживала зі спадкодавцем спільно однією сім`єю більше п`яти років, і, відповідно, є спадкоємцем четвертої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права у нотаріуса не має можливості через наявний спір про право з відповідачем (а.с. 207-216). 08.04.2024 року від відповідача Запорізької міської ради надійшов відзив на доповнену позовну заяву про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти позовних вимог у зв`язку з недоведеністю факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю п`ять років до дня смерті спадкодавця (а.с. 228-231). 16.04.2024 року від Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя надійшла заява про вступ у справу на стороні відповідача Запорізької міської ради ( т.1.а.с. 240-245). Ухвалою суду від 17.04.2024 року допущено Вознесенівську окружну прокуратуру м.Запоріжжя до участі у справі на стороні відповідача. Ухвалою суду від 17.04.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу засвідчену копію спадкової справи; задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. 26.04.2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (т.2, а.с.21-61). 29.04.2024 року від Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву, в якому прокурор просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] , а також наявністю підстав для визнання відумерлою спадщиною квартири, належної за життя [PERSON] . Також вважає необґрунтованими та жодним чином не підтвердженими доводи позивача про постійне проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем з 01.02.2010 року по 15.02.2016 року. Також зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (т.2, а.с. 65-182). Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання прокурора про витребування доказів, витребувано для огляду у судовому засіданні матеріали судових справ про стягнення аліментів та про розірвання шлюбу; задоволено клопотання прокурора про виклик свідка. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених у позові та уточненій позовній заяві про збільшення позовних вимог. Позивач пояснила, що [PERSON] доводиться їй далекою родичкою, а саме була дружиною рідного брата прадіда Позивача. Коли чоловік [PERSON] помер та вона залишилась самотня, на сімейній нараді з батьками та іншими родичами було прийнято рішення про те, що їх сім`я буде здійснювати догляд за [PERSON] та надавати їй необхідну допомогу. На той час у позивачки погіршились відносини з чоловіком та з 2010 року вона переїхала жити у квартиру до [PERSON] , де з сином займали окрему кімнату, вони з бабусею мали спільний бюджет, вели спільне господарство, а також батьки позивачки їм допомагали матеріально. В той час вони з бабусею жили на 2 адреси- у квартирі за місцем проживання [PERSON] та у будинку батьків позивачки у с.Біленьке. У 2014 році повернулись до Запоріжжя та до дня смерті [PERSON] проживали разом однією сім`єю. [PERSON] вважала, що вони сім`я, як правнучка і бабуся. Вважає себе спадкоємцем 4 черги, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись з заявою про прийняття спадщини та просить визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Прокурор та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у заявах по суті справи. Вважають, що надані позивачем докази у сукупності не підтверджують факт її спільного проживання зі спадкодавцем протягом 5 років до її смерті, тому позивач не являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . З цих підстав просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коновалова Л.С. у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 19.02.2016 року, актовий запис № 1401 (т.1, а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала їй:1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м.Запоріжжя 30.12.1993 року та 1/2 частина- на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. 17.08.1999 року, реєстровий № 426 (т.1, а.с.46-49). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ч. ч. 1-2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідним є встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, при зверненні до суду з даним позовом та під час судового розгляду зазначила, що спадкодавець [PERSON] в останні роки свого життя хворіла, потребувала допомоги, догляду, а у позивача виникли складні сімейні обставини, пов`язані, зокрема, із потребою у місці проживання, що і стало підставою для спільного її проживання зі спадкодавцем [PERSON] та надання їй допомоги протягом тривалого часу до дня її смерті. Крім того, позивач зазначає, що вона спільно з батьками здійснили поховання [PERSON] після її смерті. На підтвердження факту сумісного проживання однією сім`єю з [PERSON] у період, зазначений у позові, позивачем надано письмові докази, заявлено клопотання про допит свідків, яке задоволено судом. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що познайомилась з позивачкою у 2012 році, бачила її декілька разів неподалік свого будинку. З вересня 2014 року по 2017 рік тричі на тиждень вона приводила свою дитину на індивідуальні заняття до позивача [PERSON] , яка мешкала у квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] у цій квартирі проживала разом зі своїм сином і бабусею, [PERSON] . Зазвичай свідок залишала дитину на заняття, а сама йшла, проте раз на місяць залишалась під час занять у квартирі, в цей час вони багато з [PERSON] розмовляли, вона говорила, що задоволена, що [PERSON] з нею проживає та доглядає за нею, оскільки вона хворіє. Також свідок пояснила, що їй відомо, що вони проживали як сім`я, вели спільне господарство, готували їжу, позивач купляла ліки для [PERSON] . Також вона бачила декілька разів батьків позивачки, які приїжджали, привозили продукти, батько возив [PERSON] до лікарні за потреби. Свідок [PERSON] пояснив, що є батьком позивачки. [PERSON] була дружиною дядька його батька, кровний зв`язок з померлою відсутній. Коли у 2009 році [PERSON] почала хворіти, дочка запропонувала здійснювати за нею догляд, їй так зручно було, вона працювала і мешкала неподалік у м.Запоріжжі. [PERSON] ходила до [PERSON] , допомагала їй, а коли у 2010 році [PERSON] сильніше захворіла, спільно прийняли рішення про їх переїзд в с.Біленьке, де вони всі спільно проживали до 2014 року. Після цього дочка [PERSON] з сином і [PERSON] повернулись до м.Запоріжжя в квартиру, оскільки дочці треба було виходити на роботу, а її сину-\~до школи. В період\~2009-2010\~року \~ [PERSON] жила\~у чоловіка,\~приходила допомагати\~ [PERSON] ,\~а вже\~потім переїхали\~в с.Біленьке,\~де [PERSON] \~постійно жила,\~декілька разів\~виїжджала до\~міста у\~лікарню.\~ [PERSON] \~в період\~2010-2014\~року працювала\~в Запоріжжі,\~навідувалась у\~квартиру [PERSON] .\~В період\~їх проживання\~у с.Біленьке,\~вони проживали\~всі разом,\~як сім`я:\~він з\~дружиною,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~з сином.Пенсія [PERSON] була невеликою, тому вони всі разом її утримували. Коли у 2014 році [PERSON] та [PERSON] з сином повернулись у Запоріжжя, вони продовжували допомагати, давали гроші, привозили продукти. Рішення, щоб дочка доглядала за [PERSON] приймали всі разом, сім`єю, [PERSON] виявила ініціативу, щоб допомагати, потім, щоб дочку не завантажувати, поїхали в село, там, у приватному будинку Ніні [PERSON] було краще, бо вона вже не могла спускатись з третього поверху і виходити на вулицю. Пояснив, що вони всією сім`єю опікувалися бабусею. Дочка була у шлюбі з 2007 року до 2014 року, то сходилась, то розходилась з чоловіком, а з 2014 року вже остаточно з ним не жила. З 2009 року, коли почали догляд за [PERSON] , були розмови про заповіт щодо розпорядження квартирою, однак вона не хотіла його складати та розпоряджатись квартирою. Також пояснив, що у документах у написанні прізвища була допущена помилка, його дід був « [PERSON] », а їх прізвище було записано як « [PERSON] ». У зв`язку з цим було прийнято рішення про зміну прізвища і зміну документів, на даний час він іменується прізвищем « [PERSON] ». Допитана свідок [PERSON] пояснила, що переїхала жити в будинок по [ADDRESS] у 2004 році. У 2009 році стала бачити, що [PERSON] приходить до [PERSON] , купувала продукти, допомагала, бачила, як приїжджали батьки [PERSON] . Потім деякий час [PERSON] проживала у [PERSON] . У 2014 році вони повернулись, і [PERSON] залишилась проживати в квартирі з [PERSON] , у них був спільний бюджет, [PERSON] допомагала грошима, займалась ремонтом. Пояснила, що була вдома у [PERSON] 2 рази, до того як [PERSON] з`явилась, після того не була. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка є його онукою. [PERSON] - дружина його дядька. [PERSON] доглядала [PERSON] , потім переїхали у Біленьке, бо [PERSON] хворіла. [PERSON] в цей період постійно жила в [PERSON] , [PERSON] - і в Біленькому, і в Запоріжжі. Коли сину [PERSON] треба було йти в перший клас, вони повернулись у Запоріжжя і жили втрьох, вели спільне господарство. Пояснив, що [PERSON] доглядала [PERSON] біля 7 років, періоди точніше назвати не може. Після смерті [PERSON] , її поховання організовувала [PERSON] . Свідок [PERSON] , мати позивачки, під час допиту пояснила наступне. У шлюбі у [PERSON] відносини склались погано, у 2009 році [PERSON] попросила надавати їй допомогу. Спочатку [PERSON] відвідувала [PERSON] вдома та допомагала їй, а в 2010 році, коли стан [PERSON] погіршився, вони переїхали у с.Біленьке, і жили всі разом у їх з чоловіком будинку. У [PERSON] у будинку була окрема кімната. [PERSON] працювала в дитячому садочку в Запоріжжі, іноді, в зимовий період вона залишалась ночувати у Запоріжжі у чоловіка. До 2014 року [PERSON] з сином та [PERSON] жили разом з ними у с.Біленьке, а коли внук мав йти до першого класу, вони переїхали в Запоріжжя. Коли піднімали питання щодо розпорядження квартирою, то [PERSON] відмовлялась складати заповіт. Ніна [PERSON] і [PERSON] жили як одна сім`я, а вони з батьком допомагали їй грошима, привозили продукти, купували ліки, відвозили [PERSON] у лікарню, вона вже самостійно з квартири не виходила за станом здоров`я. Свідок [PERSON] пояснила, що у 2010 році познайомилась з батьками позивача, коли приходила до них додому у с.Біленьке, купувати мед і бачила бабусю у дворі. Після того, вона у батьків [PERSON] замовляла овочі і приїжджала їх забирати додому до [PERSON] , по [ADDRESS] . Декілька разів вона заходила у квартиру, і бачила бабусю, вони жили разом, як сім`я. Надавши оцінку показанням свідків у сукупності, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують викладені у позові обставини щодо спільного проживання однією сім`єю позивачки та [PERSON] протягом п`яти років до дня її смерті, яка настала [INFO] . Так, згідно наданих показів, позивачка повернулась з [PERSON] у м.Запоріжжі та стала мешкати разом з нею у належній їй квартирі у вересні 2014 року, тобто за півтора року до смерті [PERSON] . До цього часу, в період 2010-2014 років, [PERSON] мешкала у будинку батьків позивачки, разом з ними, які всі разом надавали їй необхідну допомогу та догляд, що не підтверджує проживання однією сім`єю [PERSON] саме з позивачкою. Судом також досліджені письмові докази, надані позивачем. Позивачем на підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем надано акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 211 від 19.06.2020, згідно якого 19.06.2020 року проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] та виявлено, що за адресою проживає [PERSON] , яка здійснювала догляд за [PERSON] з 01.02.2010 року до дня її смерті [INFO] та вела з нею спільне господарство. Сусіди підтверджують, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] та здійснювала за нею догляд (т. 1 а.с.19-20). Згідно довідки ВК Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 22.06.2020 № 1138/15-10, [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 01.02.2010 року за адресою: [ADDRESS] по день її смерті, а саме по [INFO] та вели з нею спільне господарство (т. 1 а.с.21). Зазначені акт та довідку суд оцінює критично, оскільки вони складені після спливу більше чотирьох років з часу смерті [PERSON] , крім того в них зазначена інформація, яка суперечить поясненням позивача та свідків, згідно яких [PERSON] , починаючи з 2014 року повернулась до м.Запоріжжя. Крім того, власник будинку [PERSON] під час допиту у якості свідка зазначив, що за даною адресою ніяких обстежень та перевірок щодо проживання [PERSON] не проводилось. Надані позивачем копії договорів на поховання (т. 1 а.с.16, 17), свідоцтва про поховання [PERSON] (т. 1 а.с.18), накладної від 10.05.2017 року про встановлення пам`ятника (т. 1 а.с.53), копії лікарського свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті, копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , суд визнає неналежними доказами, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування, а саме щодо спільного проживання позивача зі спадкодавцем до її смерті, а лише вказують на факт поховання позивачкою і її сім`єю померлої [PERSON] . Надані позивачем копії особистих документів, належних [PERSON] та [PERSON] , а саме: приватизаційний майновий сертифікат, технічний паспорт на спірну квартиру, свідоцтво про право на спадщину за законом № 426 від 17.08.1999, свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане 30.12.1993, житловий ордер № 2572, свідоцтва про народження, посвідчення ветерана праці, видані [PERSON] та [PERSON] , нагороди також є неналежними доказами, оскільки не стосуються предмету доказування та не містять відомостей про спільне проживання померлої [PERSON] та позивача [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Наявність у розпорядженні позивача зазначених документів суд пов`язує з тим, що позивач проживала у квартирі спадкодавця після її смерті та мала доступ до зазначених документів, що не оспорюється сторонами. Також позивачем надані копії фотознімків (т. 1 а.с. 150-159), однак вони не містять спільних зображень позивача зі спадкодавцем, які б охоплювали зазначений у позові проміжок часу з фіксуванням різних подій в житті, які б підтверджували їх спільне проживання, відпочинок, святкування спільних родинних свят та інше. Надані позивачкою Заява на зарахування її сина до 1-Б класу ЗНВК «ОСНОВА» від 02.06.2014 року, де зазначено її місце проживання за адресою: [ADDRESS] не підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем 5 років до відкриття спадщини (т. 1 а.с.24). Довідку КУ департаменту культури і туризму ЗМР «Міська публічна бібліотечна система міста Запоріжжя» №124, від 10.06.2016 щодо відвідування [PERSON] майстер-класів в період 2012 -2016 років суд вважає неналежним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування (т. 1 а.с.25). Письмові пояснення [PERSON] від 28.04.2023 року (т. 1 а.с.73) щодо адреси проживання учня, осіб, з ким проживала дитина та довіреної особи, [PERSON] , не стосуються предмета доказування та не підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету та суперечать іншим доказам, які досліджені судом, зокрема показанням допитаних свідків, згідно яких [PERSON] з 2014 року за станом здоров`я з квартири не виходила. Надані позивачем копії квитанцій про сплату комунальних послуг, наданих у кв. [ADDRESS] (т. 1 а.с.74-149) також не підтверджують факту спільного проживання, що підлягає встановленню. Платником у всіх квитанціях зазначена [PERSON] , відомостей про спільну оплату комунальних послуг зазначені квитанції не містять, а лише підтверджують факт самостійної сплати [PERSON] комунальних послуг. Копії товарних чеків за придбання товарів, вхідних дверей, будівельних та ремонтних матеріалів, побутової техніки не можуть бути належними доказами, оскільки з їх змісту неможливо встановити, для яких потреб товари придбавались, не підтверджують, що товари придбано саме за спільні кошти та для спільних потреб позивача та [PERSON] (т. 1 а.с.54-63). Судом також досліджені документи щодо зміни прізвища близьких родичів позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] », однак вони є неналежними доказами по справі, оскільки не містять відомостей про обставини, які підлягають доказуванню, а саме щодо спільного проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] . Крім того, доводи позивача щодо спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] п`ять років до дня її смерті спростовуються наданими відповідачем та прокурором доказами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 12.12.2022 №2159/08-26. [PERSON] була зареєстрована та проживала з 10.07.1985 по день смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою департаменту реєстраційних послуг від 24.12.2024 року (т.1, а.с.188) та відомостями, зазначеними в актовому записі про смерть [PERSON] № 1401 від 19.02.2016 року щодо місця проживання та місця її смерті (т.1., а.с.189). Відповідно до відомостей, наданих Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району листом від 05.12.2020 № 01- 18/6195, [PERSON] перебувала на обліку в управлінні та користувалася житловою субсидією за адресою: [ADDRESS] , з грудня 1995 року як член домогосподарства у складі сім`ї свого чоловіка - [PERSON] , з червня 1998 року по березень 2016 інші члени сім`ї у заявника відсутні. (т.1, а.с.197) Також судом досліджено надану Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району копію власноруч написаної заяви [PERSON] від 30.10.2014 року до УПСЗН, в якій остання просить призначити їй субсидію на всю житлову площу, оскільки вона одинока, дітей немає та допомоги не має (т. 1, а.с.199). Згідно листа Департаменту соціального захисту населення від 03.04.2024 року, [PERSON] в період з 01.10.2012 по 28.02.2016 року знаходилась на обліку та отримувала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та ін., субсидія призначалась за зареєстрованим місцем проживання на одну зареєстровану особу (т.2 а.с.17). Таким чином, згідно досліджених документів, спадкодавець [PERSON] у зазначений у позові період жодним чином не визнавала існування сімейних стосунків з будь-ким, зокрема, і з позивачем, навпаки, у поданих нею особисто документах зазначала, що є одинокою та мешкає одна. Також судом встановлено, що у період часу з 28.04.2007 по 18.05.2016 позивач [PERSON] , перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано на підставі рішення суду від 18.05.2016. Під час судового розгляду судом досліджено матеріали справи № 335/3372/16-ц та № 355/7318/17 та зміст судових рішень, з яких вбачається, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено у січні 2015 року, з даного часу [PERSON] перестав проживати з [PERSON] та сином. Зазначені обставини також впливають на встановлення факту спільного проживання позивача і спадкодавця. Так, згідно роз`яснень, що містяться у п. 21 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Крім того, у заяві про прийняття на роботу [PERSON] від 17.09.2012 місцем проживання також зазначено: [ADDRESS] , згідно відомостей особової картки на працівника від 01.10.2012, [PERSON] зазначено наступні відомості щодо складу сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син). Місце фактичного проживання: [ADDRESS] . Відповідно до автобіографії [PERSON] , датованої 10.02.2014 зазначено наступний склад сім`ї: [PERSON] , 1983 року народження - чоловік, [PERSON] , 2007 року народження - син, [PERSON] , 1962 року народження - мати, [PERSON] - брат, [PERSON] , 1963 року народження - батько. Таким чином, у 2012-2014 роках, за життя [PERSON] , позивач не зазначала у складі своєї сім`ї [PERSON] , зазначала інше місце проживання, яке не відповідає місцю проживання [PERSON] . Крім того, звертаючись у 2020 році з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю до Запорізького районного суду Запорізької області, позивач зазначала, що проживала однією сім`єю з [PERSON] у період з 01.02.2010 року по 15.02.2016 року у с.Біленьке, що не відповідає обставинам, викладеним у даному позові (т.1, а.с.28). Судом також досліджені копії судових рішень про встановлення факту та визнання права власності, які скасовані судом апеляційної інстанції та не мають доказового значення при розгляді даної справи (т. 1, а.с. 28-40). Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» №1707/08 від 29.09.2022 (т.1, а.с.190 -196), [PERSON] , померла [INFO] , мешкала за адресою: [ADDRESS] , знаходилась на обліку у дільничного лікаря в КЗ «ЦПМСД №10». Згідно журналів запису викликів лікарів додому, [PERSON] неодноразово викликала лікаря додому, а саме: 18.10.2012, 03.02.2015, 17.02.2015, 09.06.2015, 25.08.2015, 18.09.2015, 26.11.2015, 01.12.2015. Згідно журналу обліку померлих, запис №114 від 15 лютого 2016 року [PERSON] , померла вдома, за адресою: [ADDRESS] , що суперечить відомостям, викладеним в акті щодо проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по день смерті. Таким чином, доводи позивача про спільне проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] протягом п`яти років до дня її смерті, ведення спільного господарства протягом всього зазначеного періоду не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Здійснення догляду за людиною похилого віку та надання їй матеріальної допомоги, що встановлено під час судового розгляду, не є достатньою підставою для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. Крім цього, під час судового розгляду встановлено, що в період 2010-2014 років, під час проживання [PERSON] у селі Біленьке у будинку родини позивачки, цей догляд надавався і іншими членами родини позивача, а саме її батьками. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] з 01 лютого 2010 року по 15 лютого 2016 року, тобто по день її смерті не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, суд виходить з наступного. З матеріалів спадкової справи № 15/16, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що 28 липня 2016 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом (т.2, а.с.24). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44606586 від 28.07.2016 року (т.2, а.с. 28), отже право на спадкування після її смерті одержують спадкоємці за законом. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відсутні, з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулась тільки позивач. Враховуючи, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт спільного проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця не менш як п`ять років до дня смерті спадкодавця, як це передбачено ст. 1264 ЦК України, підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , відсутні. На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed