Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

представник позивача адвокат Лєлєкова В.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача 594,61 гривні за спожиту електричну енергію. Позов обґрунтовує тим, що до 01.01.2019 ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору про користування електричної енергії від 25.04.2013 та відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідачкою за період з 01.06.2017 по 01.01.2019 спожито 703 кВт/год., вартістю 632,708 гривні. За вказаний період відповідачкою здійснено оплату в сумі 38,09 гривень. Борг за спожиту електричну енергію складає 594,61 гривні. Відповідачка відзив на позов не подала. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.05.2025 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу в його електронний кабінет та отримана ним 15.05.2025 о 20.19 годині. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі надіслана відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання. Рекомендований лист повернувся до суду з відміткою про відсутність відповідачки за адресою місцезнаходження від 25.05.2025. Таким чином відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідачка є належним чином повідомлена про розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з листом з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 12.05.2025 № 06.4-06/02/11940 «Про надання інформації» місце проживання відповідачки [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 05.05.1998 по теперішній час. Відповідно до детального стану розрахунків за спожиту електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.06.2017 по 01.01.2019 відповідачка спожила електричну енергію, яка надавалась позивачем на об`єкт за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 703 кВт/год. на суму 632,708 гривні. За вказаний період частково здійснена оплата за комунальну послугу в сумі 38,09 гривень, а тому загальний розмір заборгованості становить 594,61 гривні. Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі Закон № 2019-VIII) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до частин першої, другої, третьої, шостої статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з електропостачання. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що на підставі договору про користування електричною енергією № 93803329 від 25.04.2013 та вищевказаних норм права між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання послуг з постачання електричної енергії на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким позивачем проводились нарахування. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд встановив, що позивач свої зобов`язання з постачання електричної енергії виконав належним чином. Відповідачка свій обов`язок по оплаті послуги виконувала не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 594,61 гривні за період з 01.06.2017 по 01.01.2019, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2\~422,40 гривні.

Outcome: approved