Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~15 травня 2023 року [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі позивача, відповідач за зустрічним позовом), звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, позивач за зустрічним позовом), [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , про поділ в натурі будинку та земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 20 серпня 2016 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] , який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2021 року було розірвано. \~ \~ \~ \~10 січня 2019 року згідно договорів купівлі-продажу позивач [PERSON] набув права власності на житловий будинок та на земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7125180400:01:000:0376, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У січні 2023 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до позивача [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2023 року судом було визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7125180400:01:000:0376, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, суд поділив вказані два об`єкти нерухомого майна між колишнім подружжям у рівних частках по частині. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] зареєстрував своє право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Під час розгляду вищевказаної справи про поділ майна позивач [PERSON] пропонував відповідачці [PERSON] мирне врегулювання спору, проте, враховуючи непрості відносини з останньою, це не дало позитивних результатів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Таким чином, посилаючись на норми цивільного законодавства та практику Верховного Суду, позивач просить суд: \~ \~ \~ \~- здійснити поділ в натурі та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, як на окремий об`єкт нерухомості, який утвориться після поділу (позивач вказував, що дану позовну вимогу буде уточнено після отримання висновку судової експертизи, відповідно до варіантів, запропонованих експертом); \~ \~ \~ \~- здійснити поділ в натурі та припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7125180400:01:000:0376, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як на окремий об`єкт нерухомості, який утвориться після поділу (позивач вказував, що дану позовну вимогу буде уточнено після отримання висновку судової експертизи, відповідно до варіантів, запропонованих експертом). \~ \~ \~ \~Крім цього, позивачем [PERSON] було заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (т. 1, а.с. 1 3). \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (т. 1, а.с. 27 28). \~ \~ \~ \~10 липня 2023 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника відповідача [PERSON] адвоката Льовкіна М.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, представник відповідача [PERSON] вказував на те, що за період спільного проживання сторін у будинку була проведена перебудова та перепланування, з`явилися нові надвірні споруди, що свідчить про самочинне будівництво. У свою чергу, об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна поділу (виділу) не підлягають. \~ \~ \~ \~Також, представник відповідача Льовкін М.О. вказував на те, що у разі, якщо суд дійде до висновку про призначення заявлених стороною позивача експертиз, необхідно враховувати інтереси обох сторін у справі, а саме надати експерту актуальні дані про стан житлового будинку та надвірних споруд щодо опалення, водовідведення, тощо, оскільки наданий суду технічний паспорт містить застарілі відомості. \~ \~ \~ \~Крім цього, представник позивача [PERSON] заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Чорнобаївської селищної ради, оскільки у спірному будинку зареєстровані неповнолітні діти (т. 1, а.с. 54 56). \~ \~ \~ \~14 липня 2025 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача відхиляла всі доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Так, представник позивача Гриценко Л.О., з поміж доводів, викладених у позовній заяві, зазначила про те, що врахувавши думку сторони відповідача, позивачем було розпочато проведення технічної інвентаризації з метою виготовлення актуального технічного паспорту та надання його до суду (т. 1, а.с. 70 76). \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року зобов`язано позивача [PERSON] надати з дотриманням вимог ст. 93 ЦПК України, як свідка, письмові відповіді на поставлені стороною відповідача питання (т. 1, а.с. 149 151). \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Чорнобаївської селищної ради (т. 1, а.с. 152 154). \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року призначено у даній цивільній справі комплексну судову будівельно-технічну експертизу та судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Окрепці А.І.; провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 1, а.с. 202 207). \~ \~ \~ \~19 жовтня 2023 року представником відповідача [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року про призначення у даній справі комплексної судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи (т. 1, а.с. 220 223). \~ \~ \~ \~Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Льовкіна М.О. залишено без задоволення; ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін (т. 2, а.с. 21 26). \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 вересня 2024 року поновлено провадження у справі (т. 2, а.с. 76). \~ \~ \~ \~17 жовтня 2024 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої сторона позивача вказує, що за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи на розгляду суду було запропоновано варіант поділу будинку та земельної ділянки з незначним відступом від ідеальної частки у такому майні. Таким чином, позивач просить суд здійснити поділ та визнати за ним право власності як на окремі об`єкти нерухомості: - частину будинку з надвірними спорудами (55/100), запропоновану експертом для «Сторони 1»/ «Особи № 1» згідно Висновку експерта № 0306/24 за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року; - частину земельної ділянки, площею 1592 кв. м., запропоновану експертом для «Особа-1»/ «Особа № 1» згідно Висновку експерта № 0306/24 за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року (т. 2, а.с. 94 95). \~ \~ \~ \~06 листопада 2024 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Чорнобаївської селищної ради про поділ в натурі будинку та земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що після надходження до суду висновку експерта № 0306/24 від 03 червня 2024 року позивачем [PERSON] була подана заява про зміну предмету позову. Однак вимоги [PERSON] стосуються лише частки у спільному майні, яке належить останньому, що не відповідає нормам законодавства та практиці Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Таким чином позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд: - здійснити поділ в натурі та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом поділу, запропонованим експертом у висновку експерта № 0306/24 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року для «Сторони 2»/«Особи 2» та визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складається з наступних приміщень, будівель та споруд: частина житлового будинку літ. «А-І», а саме: кімната (№ 3) площею 17,5 кв. м., кімната (№ 4) площею 10,7 кв.м., кімната (№ 5) площею 9,6 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «В», колодязь під «№ 3», огорожа під «№ 6»; - здійснити поділ в натурі та припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7125180400:01:000:0376, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом поділу, запропонованим експертом у висновку експерта № 0306/24 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року для «Сторони 2»/«Особи 2» та визнати за нею право власності на окремий об`єкт нерухомості, що складається з частини вказаної земельної ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,1591 га (1591 кв.м.), що зображена у Додатку № 2 «План поділу земельної ділянки» до Висновку експерта № 0306/24 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року зеленим кольором (т. 2, а.с. 152 154). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 січня 2025 року прийнято заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову; поновлено відповідачу за первісним позовом [PERSON] строк для подання зустрічної позовної заяви; прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом (т. 2, а.с. 146 150). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2, а.с. 187 188). \~ \~ \~ \~18 березня 2025 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи та розподіл судових витрат, відповідно до якої сторона відповідача за первісним позовом повідомила суд, надавши докази, що сума витрат на професійну правничу допомогу, понесену відповідачкою за первісним позовом [PERSON] , становить 17953,00 грн. (т. 2, а.с. 205 206). \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Чорнобаївської селищної ради не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Предметом позову у даній справі являється поділ в натурі будинку та земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 20 серпня 2016 року уклав шлюб із [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] » (т. 1, а.с. 63). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 66). Крім цього, відповідач за первісним позовом [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1, а.с. 65). Як було встановлено рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2023 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2021 року (т. 1, а.с. 14 16). Вподальшому 24 грудня 2021 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] (т. 1, а.с. 64). [PERSON] , за період перебування у шлюбі з [PERSON] , 10 січня 2019 року придбав: - житловий будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 січня 2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. (т. 1, а.с. 7 8); - земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 січня 2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. (т. 1, а.с. 12 13). [PERSON] зареєстрував своє право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідними витягами (т. 1, а.с. 16, на звороті 20). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2023 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2023 року, визнано: - земельну ділянку площею 0,3183 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7125180400:01:000:0376, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1740153671251, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адерсою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1740148571251, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнано за [PERSON] та [PERSON] , в порядку поділу майна подружжя, право власності на частини вищевказаних житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки (т. 1, а.с. 14 - 16). Крім цього, з метою приведення у відповідність та фіксування актуального стану житлового будинку з надвірними спорудами, позивачем за первісним позовом [PERSON] було виготовлено технічний паспорт житлового будинку садибного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 105 112). Згідно висновку експерта № 0306/24 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року встановлено, що поділити в натурі та частки житлового будинку, господарських будівель та споруд без відступу від даних часток, вбачається за можливе з незначним відступом від ідеальної частки. Так, експертом [PERSON] запропоновано на розгляд суду варіант виділити в натурі 55/100 та 45/100 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд наступним чином: - виділити Особі № 1 частину житлового будинку літ. «А-І», а саме: кімната (№ 2) площею 16,7 кв.м., прибудова літ. «а-1», а саме: приміщення (№ 1) площею 3,1 кв.м., веранда (І) площею 10,4 кв.м., літня кухня літ. «Г», погріб літ. «Д», свердловина під «№ 4», ворота з хвірткою під «№ 5», огорожа під «№ 6»; - виділити особі № 2 частину житлового будинку літ. «А-І», а саме: кімната (№ 3) площею 17,5 кв.м., кімната (№ 4) площею 10,7 кв.м., кімната (№ 5) площею 9,6 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «В», колодязь під «№ 3», огорожа під «№ 6». Крім цього, експертом [PERSON] запропоновано на розгляд суду варіант поділу земельної ділянки, який зображений на Додатку № 2 до даного Висновку (т. 2, а.с. 38 74). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить пропрезумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), від 22 вересня 2020 року в справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, щоу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена за її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення ними господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Такі висновки суду викладені у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №161/18051/20. \~ \~ \~ \~Так, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 березня 2023 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2023 року, встановлено, що спірні житловий будинок із надвірними спорудами та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , являються спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У частині 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У статті 364 ЦК України закріплено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 травня 2021 року по справі № 501/2148/17. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України необхідно дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку. Якщо поділ (виділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Частина 9 статті 79-1 ЗК України передбачає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частина 13 статті 79-1 ЗК України встановлює, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, поділу або об`єднання земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У пункті «г» ст. 87 ЗК України закріплено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. А статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено що позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідач за первісним позовом [PERSON] у добровільному порядку не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. \~ \~ \~ \~Крім цього, як вбачається із позиції сторін даного спору, ні позивач за первісним позовом [PERSON] ні відповідач за первісним позовом [PERSON] жодним чином не заперечують щодо варіанту поділу спільного сумісного майна подружжя у виді житлового будинку із надвірними спорудами та земельної ділянки, який запропонований судовим експертом Окрепкою А.І. у висновку експерта № 0306/24 за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 03 червня 2024 року, а тому суд приходить до висновку про задоволення як первісного так і зустрічного позовів у повному обсязі та здійснити поділ в натурі майна подружжя, припинити право спільної часткової власності та визнати за [PERSON] та [PERSON] на частку житлового будинку із надвірними спорудами та земельної ділянки, які запропоновані експертом для «Особа № 1» та «Особа № 2» відповідно. \~ \~ \~ \~Крім цього, підлягає компенсації відповідачу за первісним позовом [PERSON] різниця вартості часток у розмірі 3238,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, представник відповідача за первіним позовом [PERSON] просить відшкодувати відповідачу за первісним позовом [PERSON] (вона ж позивач за зустрічним позовом) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 17953,00 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача за первісним позовом (вона ж сторона відповідача за зустрічним позовом) заявлено не було. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що понесені судові витрати на надання професійної правничої допомоги підлягають стягненню із відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустряним позовом [PERSON] . Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved