Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Договір «Автопакет» № ОД18/04/2008/980-К/132. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу транспортний засіб марки Cherry, модель AMULET A15, рік випуску 2008, сірого кольору, заводський номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за останнім. Наданий [PERSON] кредит також забезпечений порукою [PERSON] . Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Через невиконання [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № ОД18/04/2008/980-К/132 від 11.04.2008 року, утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ КБ «Надра» було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 13.06.2012 року рішенням Балтського районного суду Одеської області у цивільній справі № 1503/1489/12 позовну заяву ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом на загальну суму 76,523,09 грн. та судовий збір у сумі 765,23грн. 26.02.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги. За змістом даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору. За змістом п. 174 Додатку 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення права вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). \~ \~ \~ \~Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 16.11.2021 року в справі № 1503/1489/12 задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником. Замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у цивільній справі № 1503/1489/12 за позовом ПАТ «Комерційний банку «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі № 1503/1489/12. У період з набрання рішенням законної сили до часу звернення до суду [PERSON] безпідставно користується коштами у розмірі 76 523,09 грн., що належали до сплати ПАТ «КБ «НАДРА», після укладення договору про відступлення прав вимоги Позивачу. Посилаючись на те, що рішення суду про стягнення грошових коштів відповідачем не виконано позивач як правонаступник ПАТ «КБ «Надра», просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати та 3 % річних за користування грошовими коштами, а також суму сплаченого судового збору. Представник позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав,\~будь-яких заяв від нього до суду не надходило, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~13.06.2012\~року Балтським\~районним судом\~Одеської області\~ уцивільній справі № 1503/1489/12 за позовною заявою ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення про часткове задоволення позову та вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом на загальну суму 76523,09 грн. та судовий збір у сумі 765,23грн. Ухвалою Балтського\~районного суду\~Одеської області\~ від\~16.11.2021\~року в\~справі №\~1503/1489/12\~задоволено заяву\~ТОВ «Консалт\~Солюшенс» про\~заміну сторони\~її правонаступником.\~Замінено сторону\~виконавчого провадження\~ПАТ «Комерційний\~банк «Надра»\~на його\~правонаступника \~ТОВ «Консалт\~Солюшенс» \~у цивільній\~справі №\~1503/1489/12\~за позовом\~ПАТ «Комерційний\~банку «Надра»\~до [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Таким чином,\~ТОВ «Консалт\~Солюшенс» є\~правонаступником ПАТ\~«Комерційний банк\~«Надра» у\~правовідносинах,\~що були\~предметом розгляду\~у справі\~№ 1503/1489/12\~за позовом\~ПАТ «КБ\~«Надра» до\~ [PERSON] та\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором, а тому\~у ТОВ\~«Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «Надра», виникло право вимови від відповідача [PERSON] сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі\~ ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем, що була встановлена кредитним договором № ОД18/04/2008/980-К/132 від 11.04.2008 року та підтверджена рішенням ухвали Балтського районного суду Одеської області від 13.06.2012 року у справі № 1503/1489/12 є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Як вбачається з рішення Балтського районного суду Одеської області від 13.06.2012 року у справі № 1503/1489/12, зобов`язання відповідача виражено у гривні. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і у випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція наведена у рішенні Верховного Суду України по справі № 6-113цс14 від 1 жовтня 2014 року. Разом з вищезазначеною судовою практикою, 16 травня 2018 року Верховним Судом була винесена Постанова по справі № 686/21962/15-ц. В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду. У період з 28.12.2012 року до часу подачі позову до суду відповідач своє зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав та безпідставно користується коштами у розмірі 76523,09 грн., що належали до сплати ПАТ «КБ «Надра», після укладення договору про відступлення прав вимоги позивачу. Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційні втрати та 3 % річних за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року складають 16732,88 грн. та 6893,37 грн. відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України\~встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, строк загальної позовної давності, встановлений\~ ст. 257 ЦК України\~було продовжено на строк дії воєнного стану. Відповідно до\~ Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову. Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що розрахунок заборгованості проведено за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року на суму грошового зобов`язання, яке за рішенням Балтського районного суду Одеської області становить 76523,09 грн., інфляційні втрати становлять 16732,88 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами 6893,37 грн. Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він є неправильним. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved