Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 162081 про надання фінансового кредиту, який відтворено шляхом використанням позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачкою Підписуючи договір, вона підтвердила, що ознайомилася з усіми умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредит в сумі 1500,00 грн шляхом перерахування коштів на його картку, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами договору. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ ФК «Кеш ту гоу» було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ ФК «Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 7230,00 грн, з яких: 1500,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5730,00 грн\~прострочена заборгованість за процентами. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача 7230,00 грн, з яких: 1500,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5730,00 грн прострочена заборгованість за процентами, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. 06 травня 2025 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивувала тим, що строк кредитування був визначений в 10 днів, а процентна ставка за користування кредитом 2% в день, а відтак проценти за користування кредитом не можуть перевищувати 300,00 грн. Крім того, оскільки сума кредиту не була повернута відповідачем 26.11.2020 року, наступного дня 27.11.2020 року зобов?язання вважалось простроченим і розпочався перебіг строку загальної позовної давності. Кінцева дата перебігу строку позовної давності припадає 27.11.2023 року, тоді як позовна заява на захист порушеного права була подана до суду лише 02.04.2025 року. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в кому просив відзив відповідачки залишити без розгляду, стягнути з [PERSON] судові витрати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. зазначив, що не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката відповідача у розмірі 5000 грн, оскільки відсутнє документальне підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. Крім того, просив долучити докази у виді детального розрахунку заборгованості за укладеним договором. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати відзив, поданий раніше та у разі задоволення позову просила зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вони необґрунтовані та завищені. Натомість просила стягнути правову допомогу з позивача на її користь у розмірі 5000 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, у справі містяться клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі поданих доказів, пояснень. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] було укладено Договір № 162081 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Згідно з умовами кредитного договору товариство зобов`язувалося надати відповідачу кредит в сумі 1500,00 грн (п. 1.1.), строком на 10 днів (п. 2.2.) відповідач сплачує відсотки визначені п.п. 1.3. договору (а.с.11 13). Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» виконало зобов`язання та надано відповідачу грошові кошти в сумі 1500,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою (а. с. 22). 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ ФК «Кеш ту гоу» було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ ФК «Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а. с. 14 17). 13.01.2025 ТОВ ФК «Кеш ту гоу» направило [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а. с. 7). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 162081, за 16.11.2020-13.01.2025 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 7230,00 грн, з яких: 1500,00 грн\~прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5730,00 грн\~прострочена заборгованість за процентами (а. с. 46 51). Як зазначено в ст. 526 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Кредитним договором кредитним договором № 162081 від 16.11.2020 року перейшло до ТОВ ФК «Кеш ту гоу». Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, а також відсотків. Приймаючи до уваги те, що відповідачка, отримавши від позивача кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернула, а також відсотки у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162081 від 16 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] , тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості мав би сплинути у листопаді 2023 року, разом з тим, 30.03.2020 року розділ Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, яким зокрема строк передбачений ст. 257 ЦК України було продовжено на строк дії карантину, отже трирічний строк позовної давності було продовжено. Крім того, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Приймаючи до уваги те, що карантин на всій території України було скасовано 30 червня 2023 року, а перебіг позовної давності було зупинено на строк дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що позивач, звернувшись з позовом до суду 03 квітня 2025 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, не пропустив строк позовної давності, тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. У постанові № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Оскільки відповідачкою не додано жодних доказів витрат на правничу допомогу, клопотання про стягнення 5000 грн витрат на правничу допомогу з позивача на її користь слід залишити без розгляду. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20\~зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved