Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 06.12.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до чинного законодавства заявниця прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса другої Полтавської державної нотаріальної контори, на підставі якої заведено спадкову справу за номером №71974279 (у нотаріуса №24/2024). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №670/02-14 від 26.06.2024, 25 червня 2024 року [PERSON] звернулась до другої Полтавської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] , яка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] чоловіка (зі слів спадкоємця) [PERSON] . Інших заяв про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини станом на 26 червня 2024 року не надходило. Нотаріусом другої Полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим що у свідоцтві про народження та повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника у прізвищах є відмінності у одній літері - «Тумачек» та « [PERSON] », тобто фактично є проблема у підтверджені перебування в родинних відносинах заявника з матір`ю та матері та батька заявника, як чоловіка та дружини, а саме у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2024 №670/02-14 вказано, що «Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.1973 зазначено прізвище, ім`я, по-батькові дитини « [PERSON] »; прізвище, ім`я, по-батькові батька « [PERSON] » та прізвище, ім`я, по-батькові матері - « [PERSON] », а згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00043514652 від 09.02.2024 року зазначено прізвище ім`я, по-батькові дитини « [PERSON] »: прізвище, ім`я, по-батькові батька « [PERSON] » та прізвище, ім`я, по-батькові матері - « [PERSON] ». Також згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00043514835 від 09.02.2024 року зазначено прізвище, ім`я, по-батькові нареченого - [PERSON] ; прізвище, ім`я, по-батькові нареченої - [PERSON] , тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавців казано [PERSON] та [PERSON] . Тому з наданих документів нотаріус не має можливості встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) с дочкою [PERSON] , а також те, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . Таким чином, на підставі вищевикладеного, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат». нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії або якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України». З метою усунення зазначених вище розбіжностей заявник звернулась до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві, разом з тим, листом «Про розгляд заяви» від 02.04.2024 №217/30.309 повідомлено що порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, а також що підстави для внесення змін до актового запису про народження відсутні та рекомендовано звернутись до суду. Заявник, у відповідності до правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, 30.07.2024 повторно звернулась до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №5 складеного 23.02.1964 виконавчим комітетом Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, щодо зміни прізвища чоловіка та дружини вказавши прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] » та до актового запису про народження №2095 складений 24.09.1966 Полтавським міським бюро ЗАГС, щодо зміни прізвища дитини, батька та матері вказавши прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Разом з тим, 28.09.2024 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб №5 від 23 лютого 1964 року, складеного виконавчим комітетом Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, на [PERSON] та [PERSON] , щодо зміни прізвищ чоловіка та дружини « [PERSON] » на « [PERSON] », та до актового запису про народження № 2095 від 24 вересня 1966 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, на [PERSON] , щодо зміни прізвищ дитини та батьків « [PERSON] » на « [PERSON] » (надалі Висновок), на підставі поданої Заявником заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану від 30 липня 2024 року. Таким чином, Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню за відсутності підстав, а тому відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб батьків заявниці та до актового запису про народження заявниці, зокрема, щодо зміни прізвищ дитини та батьків з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З огляду на зміст висновку про відмову у внесенні змін до актового запису від 28.09.2024 підставами неможливості внести зміни є, по-перше, відсутність в державному архіві Вінницької області книг актових записів про народження громадян по с.Стратіївка Чечельницького району Вінницької області за 1941 рік, у зв`язку з чим неможливо видати копію актового запису про народження [PERSON] , по-друге, наявність в реєстрі поновленого актового запису про народження батька заявника в якому вказано прізвище « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », оскільки підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є попередньо складений актовий запис та по-третє, те, що огляд наданих заявником копій свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стан, інших документів, виданих різними установами (закладами освіти, податковою інспекцією, військоматом, Пенсійним фондом тощо), зокрема, копій документів про освіту (атестатів, дипломів), військового квитока, копій ідентифікаційних номерів, копій правоустановчих документів не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи зазначені підстави, внести зміни до актового запису про народження [PERSON] (батька заявника) орган ДРАЦС також позбавлений можливості. \~ \~ \~ \~Отже, в усіх абсолютно документах прізвище заявника, батька та матері заявника є однаковими « [PERSON] », разом з тим, вбачається що при внесенні відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, прізвище батька та матері заявниці та самої заявниці було перекладене як « [PERSON] », у зв`язку з цим у батьків та у неї з батьками виникли розбіжності в одній літері прізвища - « [PERSON] » та « [PERSON] ». Розбіжність у написанні прізвища виникла у зв`язку з допущенням помилок та довільним перенесенням працівниками органів реєстрації актів цивільного стану даних про прізвище з одних документів до інших, а також неправильний переклад з рос. мови на українську мову. Отже, встановлення факту неправильності запису в актовому записі про укладення шлюбу батьків заявника та в актовому записі про народження заявника і її батька, необхідно [PERSON] для отримання спадщини після батьків. \~Оскільки дана обставина перешкоджає заявнику належним чином реалізувати своє право, вона вимушена була звернутися до суду. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~міста Полтава\~від 02\~травня 2025\~року відкрито\~провадження по\~заяві. 18 червня 2025 року від представника заявника надійшла заява про уточнення позовних вимог, просили встановити факт неправильності запису в поновленому актовому записі про народження №56 складеному 08 січня 1954 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області (нова назва Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), а саме в відомостях про дитину в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище дитини вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », в графі «дата народження» дата народження дитини вказано невірно « [INFO] » замість правильного « [INFO] » та не заповнено графу «по батькові»; в відомостях про батька в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище батька вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »; в відомостях про матір в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище матері вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Встановити факт неправильності запису в актовому записі про шлюб №5 складеному 23 лютого 1964 року виконавчим комітетом Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області в частині неправильного написання прізвища нареченого до реєстрації шлюбу « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » та в частині неправильного написання прізвища чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження №2095 складеному 24 вересня 1966 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (нова назва Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) а саме в відомостях про дитину в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище дитини вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »; в відомостях про батька в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище батька вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »; в відомостях про матір в графі «прізвище, власне ім`я, по батькові» прізвище матері вказано невірно « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, наполягали на задоволенні заяви. Заінтересовані особи в судове засідання не з?явилися, надали заяви про розгляд справи без участі. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з ч. 2 ст. 315 КК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 06.12.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.29). 25 червня 2024 року [PERSON] звернулась до другої Полтавської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] , яка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] чоловіка (зі слів спадкоємця) [PERSON] . Інших заяв про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини станом на 26 червня 2024 року не надходило (а.с.14-15). Нотаріусом другої Полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим що у свідоцтві про народження та повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника у прізвищах є відмінності у одній літері - «Тумачек» та « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України(стара редакція ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Встановлення даних фактів має юридичне значення для заявниці, напряму впливає на її права, інтереси та обов`язки, зокрема оформлення спадкових прав після смерті своєї матері. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необґрунтованість заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та спростовували б доводи, викладені заявницею в заяві. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 постанови пленуму Верховного суду України №14від 18грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зроблено визначення, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved