Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в сумі 24 585 грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., мотивуючи тим, що 30.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №4830340724. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 6 000 грн., шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовя`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; строк кредиту - 360 днів; дата надання кредиту: 30.07.2024 або наступний за ним календарний день; стандартна процентна ставка, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Позичальник свої зобов`язання відповідно до умов договору позики не виконала, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, а тому заборгованість становить вищевказану суму. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на думку позивача між ТОВ «Іннова Фінанс» та нею було укладено кредитний договір №4830340724 від 30.07.2024. Позивач зазначає, що договір було укладено в електронній формі. Вказане твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Однак, в матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладенні договору. Отже, матеріали справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення вказаного договору відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. Одночасно не можливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, але позивачем вони не надані. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами вищевказаного договору, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо нібито отримання відповідачем від ТОВ «Іннова Фінанс» коштів в кредит зазначає, що належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми від ТОВ «Іннова Фінанс» можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не додано жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, не доведено отримання відповідачем кредитних коштів, а розрахунок нібито наявної заборгованості зроблено із порушенням вимог чинного законодавства. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій остання просить позовні вимоги задовольнити та відмовити у долученні відзиву [PERSON] до матеріалів справи, мотивуючи тим, що 03.03.2025 позивачем було отримано відзив на позовну заяву від [PERSON] , на якому зазначено дату складення 19.02.2025 та згідно печатки, яка міститься на конверті відправлено 24.02.2025. Однак, доказів, які б свідчили про дату отримання ухвали про відкриття провадження від 29.01.2025 відповідачем не надано. Також відповідачем не подано до суду жодно їзаяви для поновлення процесуальних строків та не вказано жодної причини пропущення процесуального строку. Таким чином, з огляду на положення закону, відзив відповідача може бути прийнято судом лише у випадку, якщо такий подано в строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Враховуючи вище викладене, звертає увагу на те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, врахувавши письмові позиції сторін по суті справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Ухвалу про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов відповідачем було отримано 18.02.2025, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи, відзив на позовну заяву надано 20.02.2025 (згідно штампу на конверті), тобто у встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] , тобто відповідачем, (позичальником) було укладено договір надання грошових коштів у позику №4830340724 (а. с. 9-19). Відповідно до ч. 2 вказаного договору «Предмет договору» на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6 000 грн.; строк кредиту - 360 днів; тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно ч. 3 договору «Порядок та умови надання кредиту» кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Сума кредиту (його частини) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Частиною 11 договору визначено реквізити та підписи сторін. Суд звертає увагу, що адреса електронної пошти позичальника, номер телефону, номер електронного платіжного засобу ідентичні, зазначеним позичальником в анкеті клієнта на отримання кредиту. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем (позичальником) 30.07.2024 одноразовим ідентифікатором 6707. Суд звертає увагу, адреса електронної пошти позичальника, номер електронного платіжного засобу ідентичні, зазначеним позичальником в анкеті клієнта на отримання кредиту. Так, на ім`я [PERSON] , тобто відповідача, заповнено анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/), в якій вказано її особисті дані, зміст діяльності (зайнятість)/соціальний статус, а також інформацію стосовно кредиту (суму наданого кредиту 6000 грн., дату отримання кредиту - 29.07.2024, електронну пошту позичальника [INFO] , номер телефону позичальника та номер електронного платіжного засобу № [NUMBER] (а. с. 7). 30.07.2024 [PERSON] був підписаний електронним підписом «5713» і Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с.28-30). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі надання грошових коштів у позику №4830340724 від 30.07.2024. 16.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» було укладеного договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. Відповідно, до умов вказаного договору клієнт доручає фінансовій компанії за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а. с. 21-24). Копії листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» №7/7049 від 20.01.2025 та квитанції до платіжної інструкції №19934-1354-127481217 від 30.07.2024 підтверджують факт перерахування грошових коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» на рахунок (номер картки) відповідача - [PERSON] (№ [NUMBER] ) в сумі 6000 грн. 00 коп. 30.07.2024. Номер транзакції: [NUMBER] (а. с. 8, 26). Суд також зауважує, що номер карти, на яку перераховано кредитні кошти ТОВ «Іннова фінанс», співпадає з номером карти, який відповідачем було зазначено в анкеті-заяві на отримання кредиту, а також у договорі надання грошових коштів у позику. Відповідно, заперечення відповідача, що в матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, інформація щодо того чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, докази проведення такої ідентифікації, відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладенні договору, що неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину, а також, що матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів відповідачу, наведені у відзиві, суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки, вони спростовуються дослідженими доказами і без входу відповідача на веб-сайт товариства і здійснення нею всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, договір надання грошових коштів у позику між нею та ТОВ «Іннова Фінанс» не було б укладено. Таким чином, укладення вказаного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і укладений нею з позивачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Копія розрахунку заборгованості за кредитом (кредитним договором №4830340724 від 30.07.2024) свідчить, що загальний борг [PERSON] по вказаному кредитному договору виведено в сумі 21 840 грн. 00 коп., з них: 6000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом та 15 840 грн. 00 коп. заборгованості по процентах. Загальна кількість днів прострочення зобов`язання - 176. Загальна сума сплачених коштів позичальником - 0 грн. 00 коп. (а. с. 35). З розрахунку пені за порушення умов договору про надання грошових коштів у позику №4830340724 від 30.07.2024 вбачається, що за період з 30.07.2024 по 22.01.2025 за порушення умов вказаного договору було нараховано пеню в сумі 2 745 грн. 60 коп.. Оскільки, відповідачем борг взагалі не погашався, доказів протилежного суду не надано, то посилання відповідача у відзиві про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом складений із порушенням вимог чинного законодавства, судом також не може бути покладено в основу рішення у справі. Відсотки нараховані позивачем вірно відповідно до умов договору: 6000 грн. (тіло кредиту) Х 1,5 % Х 176 дні прострочення зобов`язання = 15840 грн.. Щодо стягнення заборгованості за пенею, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7.4 вищевказаного договору позики визначено, що за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 7.5 договору позики нарахування неустойки здійснюється товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про захист прав споживачів". Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором. Враховуючи, що метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби, то відповідно зазначений договір є договором про споживчий кредит. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24.12.2023, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Поряд з тим, положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) Верховний Суд зазначив, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в період існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, враховуючи, що договір позики між сторонами було укладено 30.07.2024, тобто під час дії воєнного стану в Україні, який триває і донині, відтак, неустойка за прострочення погашення позики підлягає списанню кредитодавцем. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми заборгованості по договору надання грошових коштів у позику №4830340724 від 30.07.2024, суд вважає за необхідне стягнути з неї 6 000 грн. 00 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту та 15840 грн., що є заборгованістю за нарахованими процентами. В задоволенні решти вимог відмовити. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі (2422,40х88,83%)=2151 грн. 81 коп..

Outcome: partial