Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі\~Відповідач) на свою користь заборгованості за договором позики від 06.03.2024 року 48550 грн. 00 коп. та 17478 грн. 00 коп. відсотки за користування позикою. В обґрунтування позову зазначає, що 06.03.2024 року між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який був оформлений розпискою. За змістом розписки [PERSON] позичив у [PERSON] 48550 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути кошти до 06.03.2025 року, а також сплачувати 3% (три відсотки) за кожен місяць користування позикою. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2025 року справу передано за підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області. Ухвалою Рівненського міського суду від 17.04.2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, у позові зазначив, що не заперечує проти проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив у встановлений строк не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідно до вимог ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.03.2024 року між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено у м. Славута договір позики грошових коштів, який був оформлений розпискою. За змістом розписки [PERSON] позичив у [PERSON] 48550 грн. 00 коп. та зобов`язався повернути кошти до 06.03.2025 року, а також сплачувати 3% (три відсотки) за кожен місяць користування позикою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція визначена в постанові Верховного Суду від 08.10.2020 року по справі №194/1126/18. Позивач на підтвердження своїх вимог долучив до матеріалів справи оригінал розписки від 06.03.2023 року, складений відповідачем про те, що він зобов`язався повернути кошти. Доказів повернення коштів відповідачем матеріали справи не містять. Отже, відповідач у визначений договором позики строк не виконав взяте на себе грошове зобов`язання, а тому позов про стягнення заборгованості за договором позики слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved