Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

В квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 38725,60 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та 10 000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 20.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено договір № 7290472 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит з загальній сумі 8000 грн строком на 364 дні з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 14 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним договором перед [PERSON] виконало надавши йому кредит у вказаній сумі шляхом зарахування на платіжну картку відповідача. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки і на умовах, передбачених кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користуванням кредитними коштами. Враховуючи невиконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань 25.07.2024 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 25.07/24-Ф відступило право грошової вимоги до відповідача для ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» . 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило свою назву на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». З метою захисту своїх прав Товариство звернулось до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7290472 в загальному розмірі 38725,60 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 12099,20 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими позивачем 18626,40 грн. Відповідно до ухвали судді від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 14 травня 2025 року до суду надійшли витребувані докази. 16 травня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] позов визнав частково, не заперечував щодо наявності в нього боргу, однак зазначив, що сума заборгованості є надмірною та неспівмірною з отриманими коштами, просив врахувати його скрутне матеріальне становище, відсутність офіційного працевлаштування та стабільного доходу, наявність під опікою дитини з інвалідністю та зменшити розмір штрафних санкцій, пені, відсотків до розумного рівня, який не перевищує подвійного розміру тіла кредиту (16\~000 грн), а також відмовити в стягненні судових витрат. Представником позивача 22.05.2025 надано відповідь на відзив, в якому останній просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що доводи відповідача не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 20 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою ІКС ТОВ «Авентус Україна», доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «CreditPlus», було укладено договір № 7290472 про надання споживчого кредиту (надалі Договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5310 (а.с.11-18). Відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн строком на 364 дні та зобов`язується повернути його, сплачувати проценти за користування кредитом кожні 14 днів згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графіком платежів) (п.п. 1.2., 1.3., 1,4. Договору). Пунктом 1.5. та підпунктами 1.5.1. та 1.5.2. Договору встановлено, що тип процентної ставки фіксована; за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; знижена процентна ставка становить 1,89 % в день та застосовується якщо споживач до 04.12.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65978,80 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 65837,36 грн (п.1.7., п.п.1.7.1., п.п.1.7.2. Договору). Згідно з п.2.1. Договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки, яка є Додатком № 1 до Договору, доведено до відома [PERSON] графік платежів за Договором, їх розмір, дата внесення останнього платежу 18.11.2024 (а.с.19). Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MF3770 також підписано паспорт споживчого кредиту, інформація в якому відповідає умовах укладеного кредитного договору (а.с.30-31). ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти у визначеному розмірі, що підтверджується даними листа ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20240809-2.3 від 09.08.2024, відповідно до якого останнє, маючи повноваження на підставі договору про переказ коштів № 160222-1 від 16.02.2022. 20.11.2023 перерахувало кошти в сумі 8000 грн на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] , а також відомостями листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250501/13054-БТ від 01.05.2025, за даними якого на картку відповідача № [NUMBER] 20.11.2023 було здійснено переказ коштів в розмірі 8000 грн (а.с. 43-45, 104). 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» на умовах платності відступило для Товариства право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, перелік який зазначено в Реєстрі Боржників, який є невід`ємною частиною договору, а Товариство прийняло їх та оплатило, що підтверджується даними вказаного договору факторингу, актів прийому-передачі реєстру боржників від 25.07.2024, копіями платіжних інструкцій №№ 5537, 5535, 5536, 5534 від 29.07.2024 (а.с.52-60, 62-63). За даними Витягу з Реєстру Боржників від 25.07.2024 до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7290472, що складається з: 8000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12099,20 грн заборгованість за відсотками (а.с.61). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування цього товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 72), реєстраційні дії щодо зміни найменування проведені державним реєстратором Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024\~(а.с.66). З розрахунку заборгованості, виданого первісним кредитором, вбачається, що заборгованість відповідача за договором № 7290472 від 20.11.2023 станом на 24.07.2024 становить 20099,20 грн та складається з: 8000 грн заборгованості за основним боргом та 12099,20 грн заборгованості за процентами, які нараховувались з 20.11.2023 по 03.12.2023 та з 05.12.2023 по 04.02.2024 (а.с.20-25). Відповідно до даних розрахунку заборгованості за Договором, наданого позивачем, за період 25.07.2024 по 18.11.2024 Товариством також нараховано проценти за користування відповідачем кредитними коштами у сумі 18626,40 грн (а.с.26-27). Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, ними, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514\~ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що договір № 7290472 про надання споживчого кредиту від 20.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, є укладеним. Відповідач з власної волі звернувся до вільно обраної ним фінансової установи та уклав кредитний договір, сторони погодили усі істотні умови договору, [PERSON] добровільно погодився на укладення кредитного договору саме на таких умовах. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно його умов. Як вбачається з матеріалів справи відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, основну суму боргу (кредит) не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 7290472 від 20.11.2023 нарахована відповідно до його умов та у встановлений ним строк кредитування (з 20.11.2023 по 18.11.2024). Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, відтак суд приходить до висновку, що Товариством належними, достатніми та допустимими доказами доведено факт наявності у відповідача заборгованості в заявленому позивачем розмірі та право на її стягнення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки нарахування заборгованості здійснено у відповідності до умов укладеного ним кредитного договору, а тому враховуючи принцип свободи договору, суд не знаходить підстав для зменшення її розміру. Крім того, посилання відповідача на зменшення розміру штрафних санкцій, пені є надуманим, позивачем не заявлено вимогу про їх стягнення, а відсутність стабільного доходу та перебування під опікою дитини з інвалідністю не звільняє відповідача від виконання взятих за Договором зобов`язань. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями\~п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України враховуючи задоволення позову з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн. За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). 10 грудня 2024 року між Товариством та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах передбачених, даним договором (а.с.82-84). Відповідно до розділу 4 вказаного договору, сторони погодили порядок оплати послуг адвоката, які надаються на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору. Відповідно до відомостей заявки від 11.03.2025 № 7673 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 №7673 та акту від 10.04.2025 № 7376 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до вказаного договору адвокат надав ТОВ «Фінтраст Капітал» юридичні послуги у виді усних та письмових консультацій з дослідженням наданих документів, аналіз чинного законодавства та судової практики, проведення заходів, спрямованих на самостійне збирання доказів, складення позовної заяви та оформлення додатків до неї, складання та оформлення процесуальних документів, представництво інтересів Товариства в тому числі участь в судових засіданнях на суму 10000 грн. (а.с.87-89). Відповідач в поданому відзиві просив відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу виходячи з принципів справедливості та розумності. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі зазначеного суд вважає, що вказаний Товариством розмір витрат на правничу допомогу у розумінні\~ст.137 ЦПК України\~є неспівмірним із складністю справи, справа є малозначною, судова практика щодо розгляду даної категорії справ є усталеною і однотипною, а також з обсягом виконаних\~адвокатом робіт\~та витраченим\~часом на\~надання послуг,\~зокрема,\~адвокат не\~брав участь\~в судових\~засіданнях,\~оскільки справа\~розглядалась в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін, а тому, на думку суду, обґрунтованим, розумним та достатнім для захисту прав позивача в даній справі є розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн, які, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved