Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

13.03.2025 представник позивачки звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб позивача з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що сторони перебувають\~у шлюбі\~з 16.10.2021. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після одруження спільне сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейні цінності. В подальшому, сторони також не змогли налагодити спільне подружнє життя, через суттєві розбіжності щодо бачення подальшого сімейного життя, у зв`язку з чим відносини кардинально погіршились. Також зазначає, що сторони не проживають спільно, не ведуть спільного сімейного господарства. Їхній шлюб носить формальний характер, а відносини сторін не відповідають сутності сім`ї та шлюбу. Відтак, подальше спільне перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 02.04.2025 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою від 24.04.2025 сторонам надавався строк на примирення до 24.06.2025 та на час даного строку провадження у справі було зупинено. 24.06.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердження чого міститься у матеріалах справи. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив розгляд даної справи проводити у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять такі задовольнити. Від відповідача [PERSON] та його представника надійшла заява, у якій останні просили розглядати справу без їхньої участі, а також відповідач вказав, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 30 червня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 26 червня 2025, датою ухвалення рішення є саме 30 червня 2025 року в силу ч. 5\~ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.10.2021 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), - актовий запис № 284 (а. с. 3). Від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.2022 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння між ними, погляди на життя стали відрізнятися. Сторони не ведуть спільного господарства, позивачка вважає, що відновлення та збереження шлюбу неможливе та наполягає на його розірванні. Заходи примирення позитивного результату не дали, доказів про те, що сторони примирилися матеріали справи не містять. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а відтак, шлюб між ними слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки.

Outcome: approved