Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач 1), [PERSON] (надалі за текстом - позивач 2, разом поіменовані співвідповідачі), звернулись до Подільського районного суду міста Києва (надалі за текстом - відповідач), третя особа: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора (надалі за текстом - третя особа) з позовом до Київської міської ради, про встановлення факту належності права власності (з урахуванням заяви про зміну предмету позовної заяви). Позовна заява обгрунтована тим, що метою встановлення вказаного факту є необхідність отримання позивачем 1 свідоцтва на право спадкування 1/3 частини квартири [ADDRESS] (надалі за текстом -квартира) від померлого [PERSON] та реалізації співпозивачами права власності на майно, з огляду на що, співпозивачі просять суд: Встановити факт належності позивачу 2 права власності на 1/3 частини квартири. 2) Встановити факт належності позивачу 1 права власності на 1/3 частини квартири. 3) Встановити факт належності [PERSON] права власності на 1/3 частини квартири. Ухвалою Суду від 28.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Суду від 10.12.2024 витребувано докази у третьої особи. 18.02.2025 до суду від третьої особи надійшло клопотання про долучення доказів. У судовому засідання 01.04.2025 судом було прийнято до розгляду заяву співпозивачів про зміну предмету спорту. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У судове засідання 26.05.2025 сторони не з`явились. Відтак, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Позивач 1 та [PERSON] уклали шлюб 19.10.1974, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19.10.1974 [NUMBER] . Співпозивачі та [PERSON] є спільними сумісними власниками квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний №18657206 від 05.03.2014. У відповідності до Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18657245 від 05.03.2014 cпівпозивачі та [PERSON] є спільними сумісними власниками квартири, розмір частки 1. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів позивачу 1, а в разі її смерті до відкриття спадщини, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, заповів позивачу 2. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 19.12.2023. Позивач 1 звернулась до третьої особи з заявою про прийняття спадщини №1676 від 21.05.2024. Третьою особою постановою від 02.08.2024 було відмовлено позивачу 1 у видачі Свідовцтва про право на спадщину на 1/3 частини квартир. При розгляді справи, суд керується наступним. Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За містом ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст. 357 ЦК України). Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст. 369 ЦК України). Судом встановлено, що квартира належала співпозивачам та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділу часток. Таким чином співпозивачі та [PERSON] мали по 1/3 частці у праві спільної сумісної власності, з огляду на що суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved