Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

03.06.2025 представник позивача - адвокат Єлісєєв Д.О. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 03.11.2001 Королівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №7, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2001 між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спроби примирення не принесли результатів, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають постійні конфлікти, які продовжуються протягом тривалого часу. Майновий спір відсутній. Вважає, що даний шлюб необхідно розірвати ( а.с. 1-3). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.06.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. ( а.с. 14). 04.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с. 17-18). Позивач у судове засідання не з`явилася, у заяві про розгляд справи без участі представник позивача - адвокат Єлісєєв Д.О. просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просив задоволити, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 26.06.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруженні, виданого 03 листопада 2001 року Королівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2001 року одружились у Королівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №7, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] ( а.с. 9). У шлюбі в сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10). Встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено, кожен із сторін живе своїми інтересами. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст. 110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, знайшли своє місце обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Таким чином позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Позивач не виявила бажання змінювати своє прізвище на дошлюбне. У порядку ч. 2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved