Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 17.04.2025 ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що 07.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №07609-05/2024, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5 000 грн., строком на 120 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,5% на день. 29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 20 375 грн., з яких: 5 000 грн. -\~заборгованість за тілом кредиту, 15\~375 грн. -\~заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 23.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належними чином в порядку ст.ст.\~128-131\~ЦПК України шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви, повістки на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. 26.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 07.05.2024 між [PERSON] і ТОВ «Стар Файненс Груп» в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту №07609-05/2024, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 5 000 грн., строком на 120 днів до 03.09.2024, з нарахуванням процентів у розмірі 1,5% в день, шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] хх-ххх-1872. Договір підписано електронним підписом W3188 (а.с.10-13). повернення кредиту, сплатою відсотків за користування кредитом періодичними платежами відповідно до графіку платежів. Підписанням договору відповідач підтвердив ознайомлення з правилами надання коштів у кредит (а. с. 6 7, 18-21). Додатком 1 до договору №07609-05/2024 від 07.05.2024 встановлено графік платежів, за яким у кожному з 4 щомісячних платежів передбачено оплату процентів в сумі 2\~250 грн., в четвертому платежі передбачено погашення основного боргу (а.с.14). 07.05.2025 [PERSON] ознайомився під підпис з паспортом споживчого кредиту, згідно з яким кредит в сумі 5\~000 грн., з процентною ставкою 1,5% в день, надається на 120 днів; проценти сплачуються кожні 30 днів 4 платежами, тіло кредиту сплачується в останній день строку кредитування. Загальні витрати за кредитом складають 9\~000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту становить 14\~000 грн. (а.с.15-16). Інформаційним повідомленням [PERSON] підтвердив згоду на передачу інформації, що стосується договору, третім особам, у разі порушення ним зобов`язань за договором (а.с.17). 07.05.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» через систему iPay.ua перерахувало на картку №537541хх-хxxxx-1872 5 000 грн. (а.с.15). 29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказані в реєстрах боржників (а.с. 16-28). Як вбачається з витягу з реєстру боржників ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором №07609-05/2024 у сумі 20 375 грн., яка складалася з: 5 000 грн.\~заборгованості за основною сумою, 8 625 грн.\~заборгованості за відсотками, 6\~750 грн. заборгованості за перею (а.с. 27). У розрахунку заборгованості за кредитним договором №07609-05/2024 від 07.05.2024, ТОВ «Свеа Фінанс» визначено заборгованість за основним боргом 5\~000 грн., строкова заборгованість за процентами 1\~875 грн., прострочена заборгованість за процентами 6\~750 грн., заборгованість за неустойкою 6\~750 грн. (а.с.22-24). Інших доказів по суті спору суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 11 ЦК України,\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Укладення [PERSON] в електронній формі договору № 07609-05/2024 від 07.05.2024 узгоджується з письмовими доказами по справі. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У частині першій\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Договір позики, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд визнає доведеним перерахування первісним кредитором через ТОВ «Стар Файненс Груп» за допомогою системи iPay.ua на картку №537541хх-хxxxx-1872, яка зазначена відповідачем при укладенні кредитного договору, 5 000 грн. за договором №07609-05/2024 від 07.05.2024, оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі. [PERSON] даний факт не спростований. У\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~статтею 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно частини першої\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій\~статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 16.05.2024 по 29.08.2024 (до дати переходу права вимоги за договором факторингу) за 115 днів, що не виходить за межі строку кредитування. Заборгованість за процентами в межах визначеного періоду становить 8 625 грн. (5\~000 грн. х 1,5% х 115 днів). Суд, здійснивши перевірку правильності нарахування заборгованості за процентами (врахувавши умови договору та період, за який позивачем здійснюється нарахування процентів) та відсутність підтвердження щодо виконання відповідачем кредитних зобов`язань, погоджується з наданим позивачем розрахунком в частині нарахування заборгованості за основним боргом та процентами. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII, законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні`, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, у зв`язку з нарахуванням неустойки у період дії в Україні воєнного стану, вимога про її стягнення з відповідача не підлягає задоволенню. За правилами ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає доведеним набуття права вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" за договором факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024, відповідно до умов якого ТОВ "Стар Файненс Груп" відступило за грошові кошти ТОВ "Свеа Фінанс" право грошової вимоги до [PERSON] за договором №07609-05/2024 від 07.05.2024. ТОВ «Свеа Фінанс» визначено належним стягувачем, оскільки рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 змінено найменування з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на нове найменування ТОВ «Свеа Фінанс». Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість в сумі 13 625 грн., з яких: 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8 625 грн. заборгованість за процентами. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до\~п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України,\~у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~619,89 грн. (сума задоволених позовних вимог 13 625 грн. х суму сплаченого судового збору 2\~422,40 грн. / суму заявлених позовних вимог 20\~375 грн.). Заяв про розподіл інших судових витрат не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: partial