Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , третя особа: Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, про зобов`язання вчинити певні дії. Представник позивача просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] , демонтувати частину бетонного фундаменту самовільного встановленого паркану між суміжними земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] , що перешкоджає руху води згідно рельєфом місцевості. В обґрунтуванні позову зазначено, що земельна ділянка, на якій розташовано житловий будинок позивача (згідно свідоцтва на право власності від 02.06.2010 та рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області № 351/240/16-ц від 29.03.2016) з надвірними будівлями по [ADDRESS] межує із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у користуванні відповідача [PERSON] . Зазначено, що відповідачем було встановлено паркан із бетонним фундаментом та металево-профільною євро бляхою, вказаний паркан служить межовим знаком між двома земельними ділянками, бетонний фундамент частково перешкоджає руху води згідно до рельєфу місцевості, внаслідок чого під час опадів земельна ділянка по [ADDRESS] підтоплюється. З метою врегулювання спору позивач неодноразово звертався до Снятинської міської ради з письмовими заявами, усно звертався до Коломийської районної державної адміністрації, проте конфлікт так і не був вирішений. Представником позивача [PERSON] вказано, що зідно до акту проведення виїзної перевірки Снятинської міської ради від 12.09.2023 року земельна ділянка [PERSON] не знаходиться під уклоном, з однією із сусідніх сторін знаходиться пагорб, а з другої сторони межовим знаком служить паркан з бетонним фундаментом сусіда [PERSON] , вказаний паркан частково перешкоджає руху води згідно з рельєфом місцевості. Снятинською міською радою зроблено висновок, що вирішення даної проблеми можливе шляхом демонтажу однієї іх частин паркану лише за згодою [PERSON] або ж за рішення суду. Однак відповідач [PERSON] згоду свою на вирішення проблеми не надав. Представником позивача [PERSON] зазначено, що постановою КМУ від 07.06.2017 року затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об?єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Пунктом шостим зазначено, що зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів. естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів. вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. Відповідач жодних дозволів на встановлення паркану с фундаментом - не отримував, при встановленні цього паркану спричинив негативні наслідки у виді підтоплення суміжної земельної ділянки. Права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом (ст. 43 3К України). Згідно ст. 91 ЗК України обов?язками власників земельної ділянки, окрім інших, є: не рушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися завил добросусідства. За змістом ч.1 ст.103 ЗК України добросусідство передбачає, що власники землекористувачі земельних ділянок мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їхнього цільового призначення, за яких власникам і землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. і які не перешкоджають їм користовувати земельні ділянки за цільовим призначенням (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 104 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу здоров?я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених у позові, просила його задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зазначив, що порушення земельного законодавства зі сторони відповідача відсутні, оскільки спірний бетонний фундамент встановлено на земельній ділянці відповідача та відповідає будівельним нормам. Також зазначив, що згідно висновку експерта вирішення проблеми підтоплення земельної ділянки позивача можливе, шляхом влаштування спільної з сусідніми домоволодіннями дренажної системи. Крім того, вказав, що у позовній заяві не конкретизовані позовні вимоги, а саме не вказано яку частину, якого розміру бетонного фундаменту демонтувати, що перешкоджає руху води. Представник третьої особи вказав, що покладається у вирішенні спору на розсуд суду. Зазначив, що сторонам неодноразово рекомендувалось дотримуватись правил добросусідства. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частинами першою та другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Інститут земельних відносин добросусідства це нормативно встановлені обмеження щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Згідно наданої відповіді Снятинської міської ради від 25.07.2023р. слідує, що при проведенні обстеження суміжних господарств, комісією встановлено, що [PERSON] встановив металеву огорожу на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не порушивши межі приватизованої земельної [PERSON] . Щодо облаштування місця для стічних вод по земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] , то згідно ст. 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, в тому числі на право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку. Статтею 100 Земельного кодексу України визначено порядок встановлення земельного сервітуту, а саме: сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут); земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення , та власником ( землекористувачем) земельної ділянки. З відповіді на адвокатський запит №П-28 від 28.08.2023р., наданої Снятинською міською радою від 13.09.2023р. щодо здійснення комісійного обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , було проведено виїзне обстеження в результаті якого встановлено, що дана земельна ділянка не знаходиться під уклоном. З однієї із сусідніх сторін наданої ділянки знаходиться пагорб, а з іншої гр. [PERSON] межує з користувачем сусідньої земельної ділянки [PERSON] , а межовим знаком між ними служить паркан з бетонним фундаментом та метало-профільною бляхою. Паркан, який встановлений між гр. [PERSON] та [PERSON] частково перешкоджає руху води згідно за рельєфом місцевості. [PERSON] надавались рекомендації щодо проведення водовідводного рову з подвір`я до центральної стічної канави. Що ж до варіанту вирішення даної проблеми шляхом демонтування однієї з частин паркана, то таке можливе лише за згодою [PERSON] . Згідно наданої відповіді Снятинської міської ради від 14.07.2021р. слідує, що майстром по благоустрою Снятинської міської ради Марією Гуцуляк було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.06.2021р. №б/н на [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] та встановлено факт викачування води за даною адресою. Громадянина [PERSON] зобов`язано організовувати водовідведення стічних вод, шляхом встановлення дренажної системи. Відповідно до висновку експерта від 31.01.2025 № 3/25-29, бетонний фундамент паркану, що встановлений на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] є перешкодою для вільного стікання опадів та причиною підтоплення земельної ділянки [ADDRESS] за вказаною адресою, також, для усунення причини підтоплення земельної ділянки [ADDRESS] за тією ж адресою, необхідно демонтувати частину фундаменту паркану, залишити частини фундаменту під металевими стійками паркану, останнім пунктом зазначено, що будівельно-технічне вирішення проблеми підтоплення земельної ділянки [ADDRESS] можливо шляхом влаштування спільної з сусідніми домоволодіннями дренажної системи. Знесення будівництва є крайнім заходом і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. У висновку за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.01.2025 №3/25-29 слідує, що будівельно-технічне вирішення проблеми підтоплення земельної ділянки [ADDRESS] можливо шляхом влаштування спільної з сусідніми домоволодіннями дренажної системи. Для цього необхідна розробка та погодження проектної документації. Таким чином, сторони мають можливість впорядкувати спірні відносини шляхом влаштування дренажної системи з дотриманням правил добросусідства. Крім того, ні у позовній заяві, ні у висновку експерта не вказано, яка саме частина бетонного фундаменту паркану є перешкодою для стікання води, який розмір даного фундаменту слід демонтувати. Також, стороною позивача не спростовано заперечення представника відповідача, що спірний фундамент знаходиться не на межі земельних ділянок між сторонами, а на землі відповідача. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу наведеного та з урахуванням ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, представник позивача мала довести, що паркан, який вона просить зобов`язати відповідача демонтувати разом з фундаментом, дійсно побудований на межі між двома земельними ділянками сторін та створює [PERSON] перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою та є єдиним заходом для відновлення порушених прав [PERSON] . Проте такихдоказів суду не надано. Отже, суду не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача були порушені права позивача, а також те, що побудована відповідачем господарська споруда споруджена з порушенням, що саме відповідач порушив його права та охоронювані законом інтереси, а тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed