Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

у квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 252 868,46 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500,00 грн, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 05.08.2020 року в районі перехрестя вул. Жуковського та вул. Васильківської, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , не надав переваги в русі транспортному засобу Audi, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався головною дорогою та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року в справі № 752/16211/20 винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] водія автомобіля Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] зауважує, що транспортний засіб Audi, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований і знаходиться на обліку в Італії, належить їй та [PERSON] . При цьому, на момент цієї дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ СК «АРКС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР171868921 з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000,00 грн, а також договором добровільного страхування від 09.04.2020 року, згідно з яким страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 450 000,00 грн. Позивач вказує, що відповідно до Звіту про оцінку № 07/14.08.20 від 14.08.2020 року вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобуAudi, д.н.з. [NUMBER] , становить 832 868,46 грн. Оскільки, страховиком їй відшкодовано завдану майнову шкоду в розмірі 580 000,00 грн в межах ліміту страхового відшкодування, тому з відповідача як з винної у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди особи, підлягає стягненню різниця між розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 255 368,46 грн, в тому числі, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Крім того, позивач зауважує, що 22.07.2020 року вона перетнула митний кордон автомобілем Audi, д.н.з. [NUMBER] , з одночасним зобов`язанням про зворотне вивезення, однак, враховуючи, що після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.08.2020 року та отриманих пошкоджень цей транспортний засіб був несправним, в результаті чого їй довелося вживати додаткових зусиль для продовження терміну зворотного зобов`язання перед митницею, і такі дії та зусилля завдавали додаткових переживань, адже за несвоєчасне вивезення транспортного засобу застосовується штраф, а також в зв`язку із знищенням та пошкодженням майна, вона зазнала порушення цивільних права, нормального ритму життя через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем та необхідності вжиття додаткових заходів до організації свого життя, який їй був необхідний на території України та поїздок до магазину в період вірусної пандемії, чим їй також завдано моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 50 000,00 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 14.05.2021 року відкрито провадження в указаній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (т. 1, а.с. 64-65). Ухвалою суду від 19.10.2021 року призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 104-105). Ухвалою суду від 01.04.2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено судовий розгляд по справі (т. 2, а.с. 102). 04.06.2025 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких адвокат Конюшко Д.Б. зазначає, що Звіт про оцінку № 07/14.08.20 від 14.08.2020 року, є неналежним і недопустимим доказом, оскільки: розмір матеріального збитку розраховано з урахуванням ПДВ і не на дату його заподіяння, оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, протокол огляду транспортного засобу не вказує та не деталізує характер і обсяг пошкоджень, і складено за відсутності відповідача; позивачем не проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним порядку. Представником позивача Каплею А.С. подано заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому цивільним процесуальним порядку повідомлений про розгляд вказаної справи, в судове засідання не з`явився, свого представника не направив. Від представника відповідача Конюшка Д.Б. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Треті особи [PERSON] , ПАТ «СК «АРКС», будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи в установленому цивільним процесуальним порядку, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили. Письмових пояснень від [PERSON] , ПАТ «СК «АРКС» на позовну заяву до суду не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу та [PERSON] належить автомобіль Audi, д.н.з. [NUMBER] , що зареєстровано в Італії (т. 1, а.с. 10-18). 05.08.2020 року о 18 год. 55 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. В.Жуковського та вул. Васильківської у м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі вул. Жуковського у м. Києві, не надав переваги в русі транспортному засобу Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , що рухався головною дорогою, та скоїв з ним зіткнення. Від отриманого удару внаслідок інертного руху [PERSON] також скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року в справі № 752/16211/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1, а.с. 9-9 зворот). На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chevrolet, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПАТ «СК «АРКС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР171868921 від 09.04.2020 року, згідно з яким страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, а також відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (приєднання) (Оферта № 34301гд0кга)від 09.04.2020 року із страховою сумою в розмірі 450 000,00 грн (т. 1, а.с. 43, 44-48). 06.08.2020 року [PERSON] повідомив ПАТ «СК «АРКС» про зазначену дорожньо-транспортну пригоду (т. 1, а.с. 49-49 зворот). Згідно із Звітом № 275/20 ФОП [PERSON] ,зробленим на замовлення ПАТ «СК «АРКС» про оцінку автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.08.2020 року матеріальний збиток, завданий власнику цього транспортного засобу становить 700 639,63 грн (т. 2, а.с. 2-10). Як вбачається, акт технічного стану від 12.08.2020 року транспортного засобу Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , підписано, в тому числі і його власником (т. 2, 15-16). Крім того, з`ясовано, що 19.01.2021 року позивач [PERSON] погодила та підписала розрахунки розміру страхового відшкодування за договорами страхування (поліс): № ЕР171868921 від 09.04.2020 року та № 34301гд0кга) від 09.04.2020 року по пошкодженому транспортному засобу або іншому майну в сумі 700 639,63 грн, де розмір страхового відшкодування - 130 000,00 грн і розмір додаткового страхового відшкодування - 444 692,54 грн (т. 2, а.с. 23,24). Згідно із страховим актом № ARX2700807від 20.01.2021 року за договором (полісом) страхування № ЕР171868921 від 09.04.2020 року, загальна сума страхового відшкодування становить 130 000,00 грн, а згідно із страховим актом № ARX2701202 від 20.01.2021 року за договором (полісом) страхування № 34301гд0кга від 09.04.2020 року, загальна сума страхового відшкодування становить 444 692,54 грн (т. 2, а.с. 25,26). Відповідно до платіжного доручення № 74311 від 21.01.2021 року ПАТ «СК «АРКС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно з актом № ARX2700807 в розмірі 130 000,00 грн і 444 692,54 грн відповідно до платіжного доручення № 743069 від 21.01.2021 року згідно з актом № ARX2701202 (т. 1, а.с. 52, 53). Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 34 Закону визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Аналіз зазначених норм законодавства дозволяє зробити висновок що порядок визначення розміру збитків встановлений таким чином, що у випадку відсутності порушення страховиком терміну огляду транспортного засобу фактично унеможливлює залучення іншого спеціаліста (оцінювача, експерта) для визначення розміру саме страхового відшкодування. При цьому, визначений п. 34.2 ст. 34 Закону строк страховиком не було порушено, огляд автомобіля позивача проведено в межах визначеного законом строку (12.08.2020 року - на четвертий календарний день з дня подання [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду), про що свідчить акт технічного стану, який підписаний, зокрема й власником транспортного засобу Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , при цьому зауважень щодо неправильності чи неповноти фіксації пошкоджень автомобіля останній не надав. Таким чином, зобов`язання з виплати страхового відшкодування виконані страховиком у повному обсязі, в розмірі шкоди, оціненої останнім у порядку, передбаченому Законом. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що страховою компанією на підставі акта технічного стану від 12.08.2020 року, складеного, в тому числі за участі власника транспортного засобу Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , та затверджених на його підставі страхових актів № ARX2700807та № ARX2701202від 20.01.2021 року здійснено виплату страхового відшкодування, згідно із Звітом № 275/20 ФОП [PERSON] , зробленим на замовлення ПАТ «СК «АРКС» про оцінку автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.08.2020 року,тобто, страхова компанія виконала домовленість щодо визначення розміру і способу виплати страхового відшкодування передбаченому п. 36.2 ст. 36 Закону. Отже, позивач скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПАТ «СК «АРКС» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування. Однак, після цього власником автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] самостійно здійснено замовлення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику цього транспортного засобу. Відповідно до Звіту № 07/14.08.20 про оцінку вартості матеріального збитку від 14.08.2020 року, виконаного ФОП « [PERSON] », вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , становить 832 868,46 грн (т. 1, а.с. 20-26, 26 зворот). Однак, за перелічених вище обставин, у власника автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , не виникло права на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновок про правильне застосування вищевказаних норм Закону викладено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року в справі № 301/1075/15-ц. Зокрема, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що страхова компанія у передбачений Законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди. На підставі зазначеного, суд поклав в основу рішення звіт про вартість матеріального збитку, замовником якого була страхова компанія. Отже, з огляду на положення ст. 34 Закону та правові висновки Верховного Суду, то в позивача були відсутні підстави для самостійного залучення оцінювача ФОП « [PERSON] ». Враховуючи викладене, Звіт № 07/14.08.20 про оцінку вартості матеріального збитку від 14.08.2020 року не може бути прийнятий судом до уваги. В зв`язку із цим, правових підстав для відшкодування витрат позивача на проведення оцінки матеріального збитку в розмірі 2500,00 грн немає, адже, як зазначено вище, вказаний документ не підлягає врахуванню судом як доказ. Позивач не скористалася своїм правом та не заявила під час розгляду справив суді клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довела, що розмір страхового відшкодування визначений страховою компанією неправильно. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, стороною позивача не доведено, що у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування збитків, в розмірі, більшому ніж встановлено в Звіті № 275/20 ФОП [PERSON] , виконаного на замовлення страховика ПАТ «СК «АРКС» про оцінку автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.08.2020 року. Поряд із цим, ст. 1194 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (ст. 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Ця норма, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страхувальника. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17 зазначила, що ст. 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений в ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього ж Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Разом з тим, в цій справі судом встановлено, що розмір страхового відшкодування, а згідно з платіжним дорученням № 74311 від 21.01.2021 року ПАТ «СК «АРКС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно з актом № ARX2700807 в розмірі 130 000,00 грн і 444 692,54 грн відповідно до платіжного доручення № 743069 від 21.01.2021 року згідно з актом № ARX2701202, всього на суму 574 692,54 грн, не покрив заподіяну шкоду в повному обсязі, яка згідно із Звітом № 275/20 ФОП [PERSON] , зробленим на замовлення ПАТ «СК «АРКС» про оцінку автомобіля Audi A4, д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.08.2020 року становить 700 639,63 грн. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17 взяла до уваги те, що іншої норми, яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, судом встановлено, що загальний розмір заподіяних позивачу матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 700 639,63 грн. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПАТ «СК «АРКС». Страховою компанією в межах ліміту відповідальності страховика, сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 574 692,54 грн за мінусом суми франшизи, як розмір матеріального збитку. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума майнових збитків в розмірі 125 947,09 грн, як різниця між реальними збитками (700 639,63 грн) та страховим відшкодуванням (574 692,54 грн). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд зазначає, що за клопотанням сторони відповідача ухвалою суду від 24.05.2023 року в справі призначалася судова автотоварознавча експертиза, яка не проведена у зв`язку із її несплатою заявником. Мотиви відмови в задоволенні клопотання представника відповідача - Конюшка Д.Б. про призначення в цій справі судової автотоварознавчої експертизи повторно,викладено в ухвалі суду від 01.04.2025 року. Тобто, сума завданих позивачу збитків, визначена страховиком, стороною відповідача також у встановленому порядку під час розгляду вказаної справи судом не спростована. При цьому, суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що фактично ремонтні та відновлювані роботи автомобіля позивача не проведено, а матеріальна шкода має відшкодовуватись за наслідками реальних витрат на такі роботи, оскільки чинне законодавство не містить прив`язки можливості отримання відшкодування заподіяних матеріальних збитків в залежності від реального проведення ремонтних робіт та затрат потерплої сторони на їх проведення. Отже, ремонтні та відновлювальні роботи можуть бути проведені позивачем після отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідача. Поряд із цим, позивачем ставиться питання про компенсацію завданої моральної шкоди, яку остання оцінює в розмірі 50 000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Під час визначення розміру моральної шкоди, суд враховує, що дійсно майно позивача пошкоджене внаслідок ДТП, однак доказів того, що внаслідок такого пошкодження автомобіля позивач перенесла сильні душевні страждання, які можна було б оцінити в 50 000,00 грн, не наведено. При цьому, суд, вважає, достатнім стягнення на користь позивача компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 12 000,00 грн, адже належний позивачу транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, позивач не змогла повернутися закордон за місцем свого проживання автомобілем своїм ходом, який було тимчасово ввезеного на територію України, адже внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль протягом тривалого часу був не на ходу,що призвело до вимушених змін у її житті. Також розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року в справі № 752/17832/14-ц). Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 461,68 грн. Таким чином, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог як в частині відшкодування майнової шкоди, так і компенсації завданої моральної шкоди, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат сума сплаченого судового збору в розмірі 1 557,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial