Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №3277717 від 21.09.2021 року у загальному розмірі 20709 грн. та судових витрат у справі, а саме: судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 9000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №3277717. Вказаний договір укладено в електронній формі. Позивач вказав, що відповідно до п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.2, 1.6, 1.7 умов договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 3000 грн., строк кредиту 30 днів, термін повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 21.10.2021 року, проценти за користування кредитом 9 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. За твердженнями позивача, 21.09.2021 року на підставі укладеного договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн., перерахунок яких здійснило LIQPAY. Як вказав позивач, 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про споживчий\~кредит №3277717 від 21.09.2021 року, укладеним з відповідачем. А у подальшому, 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3277717 від 21.09.2021 року, укладеним з відповідачем. У зв`язку із неповерненням відповідачем кредиту ані первісному позикодавцю, ані фактору, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2025 року у справі №521/6589/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Законом України від 26.02.2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, відповідно до якого, зокрема, змінено найменування Малиновського районного суду м. Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, що судом розглянуте та задоволене. Відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідачка була сповіщена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Також суд зазначає, що згідно ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 21.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №3277717. Вказаний договір укладено в електронній формі. Відповідно до п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.2, 1.6, 1.7 умов договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 3000 грн., строк кредиту 30 днів, термін повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 21.10.2021 року, проценти за користування кредитом 9 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит сторони погодили між собою графік погашення кредиту та вартість кредиту. Згідно довідки про ідентифікацію, ТОВ «МІЛОАН» направило [PERSON] на її мобільний номер телефону, який нею зазначений у анкеті заяві на отримання кредиту одноразовий ідентифікатор Z77878. З паспорту споживчого кредиту наявного у матеріалах цивільної справи судом вбачається, що сторони погодили також розмір кредиту, умови кредитування, процентну ставку, тобто істотні умови договору. 21.09.2021 року на підставі укладеного договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн., перерахунок яких здійснило LIQPAY. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, [PERSON] станом на 20.12.2021 року мала заборгованість перед ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 12009 грн. 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про споживчий\~кредит №3277717 від 21.09.2021 року, укладеним з відповідачем. Згідно Витягу з Додатку №3 до договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021року клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників клієнта в тому числі до відповідача, загальна сума заборгованості за кредитом складає 12009 грн. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3277717 від 21.09.2021 року, укладеним з відповідачем. Відповідно до Витягу з Додатку №3 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року відповідачка мала заборгованості за договором №3277717 від 21.09.2021 року 20709 грн. Згідно розрахунку\~заборгованості станом\~на 10.01.2023\~року відповідачка\~мала заборгованість\~за договором\~ №3277717\~від 21.09.2021\~року у розмірі 20709 грн.. Згідно із наданим позивачем остаточним розрахунком заборгованості відповідача за договором №3277717 від 21.09.2021 року, що підлягає стягненню, станом на 24.03.2025 року, загальна заборгованість становить 20709 грн., з яких: -заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 3000 грн; -заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 17709 грн. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема, доказів погашення кредитної заборгованості відповідача, матеріали справи не містять. Також на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем суду надано договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №330 від 01.03.2025 року, витяг з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року у розмірі 9000 грн. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як убачається зі змісту ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 512,514,516,518 ЦК України кредитор у зобов`язанні дійсно може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою… тощо; кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що між первісним кредитодавцем та позичальником у даній справі фактично виникли кредитні правовідносини, оскільки 21.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №3277717. Відповідно до умов договору, 21.09.2021 року ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн., перерахунок яких здійснило LIQPAY, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконала умови договору, тому у неї виникла прострочена заборгованість, яка станом на 24.03.2025 року становить 20709 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~3000 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги\~17709 грн. Судом також встановлено, що Фінансовою установою належним чином виконано свої зобов`язання перед позичальником, а відповідач не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Суд зазначає, що ст. 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. В той же час, як встановлено судом, 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників від 28.12.2021 року. 10.01.2023\~року було\~укладено договір\~№ 10-01/2023,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~відступило на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Коллект\~Центр» права\~вимоги за\~кредитними договорами до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №3277717\~від 21.09.2021\~року,\~укладеним з\~відповідачем,\~що підтверджується реєстром боржників від 10.01.2023 року. Судом встановлено, що за остаточним розрахунком заборгованості відповідача за договором №3277717 від 21.09.2021 року, що підлягає стягненню, станом на 24.03.2025 року, загальна заборгованість становить 20709 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 3000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 17709 грн. Таким чином, у даній справі встановлено, що кредитодавцем виконано належним чином умови договору кредитування, водночас, відповідач не виконала свого зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість у зазначеному вище розмірі. Зворотнього останнім суду не доведено належними та допустимими доказами, тобто не надано суду доказів повернення кредитних коштів позивачу або первісному кредитору або доказів відсутності заборгованості за укладеним кредитним договором. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог с. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребують задоволення. Разом з тим, щодо вимог позивача про відшкодування йому витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Положеннями\~ст.\~59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~ст.\~1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст..133, 137\~ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 9000 грн. підтверджуються договором №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги №330 від 01.03.2025 року, витягом з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року на суму 9000 грн. Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх не співмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено, то судовий збір у розмірі 3028 грн. сплачений позивачем потребує стягнення з відповідача.

Outcome: approved