Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У березні 2025 року адвокат Ващенко М. О. в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до суду з указаною позовною заявою, в якій просила визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «Кріптол» з 01 січня 2025 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.12.2018 [PERSON] почала працювати в ТОВ «Кріптол» на посаді адміністратора служби прийому та розміщення. З жовтня 2019 року позивачка пішла в «декретну відпустку» по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Після виходу з «декретної відпустки» вона намагалася зв`язатися з керівництвом товариства та звільнитися, але її лист із заявою повернувся назад, інших засобів зв`язку з роботодавцем вона не має. З 2019 року, позивачка не виконує роботу за трудовим договором, укладеним з відповідачем, а останній не виплачує їй заробітну плату. Оскільки позивачка у встановленому законом порядку не звільнена з попереднього місця роботи, вона не має можливості влаштуватися на нову роботу, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31\~березня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11\~квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14 травня 2025 року 10-00 год., яке відкладено на 26 червня 2025 року 09-00 год. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки адвокат Ващенко М. О. подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, судове засідання провести без її участі. До суду надійшла заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Струч С. В. про проведення усіх засідань без її участі за наявними у справі матеріалами відповідно до чинного законодавства. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] , 04.12.2018 [PERSON] прийнята на посаду адміністратора служби прийому та розміщення в ТОВ «Кріптол» на підставі наказу від 03.12.2018 № 103-2, про що міститься відповідна відмітка відділу кадрів ТОВ\~«Кріптол» (а. с. 7-10). Згідно із заявою позивачки від 13 січня 2025 року, яка адресована директору ТОВ «Кріптол», остання просила звільнити її із займаної посади з 13 січня 2025\~року за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 20). Відповідно до заяви [PERSON] від 13 січня 2025 року, яка адресована голові ліквідаційної комісії ТОВ «Кріптол», остання просила звільнити її із займаної посади, надіслати копію наказу про звільнення та відповідну звітність до Пенсійного фонду України, а також повідомила, що в разі ненадання відповіді або невмотивованої відмови, вона буде звертатися до суду за захистом своїх прав (а.\~с.\~19). До позовної заяви додано поштовий конверт, який [PERSON] надсилала на адресу голови ліквідаційної комісії ТОВ «Кріптол», та який повернувся відправнику з прикріпленою довідкою уповноваженого працівника оператора поштового зв`язку про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 22). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доданим до позовної заяви, ТОВ\~«Кріптол», що знаходиться за адресою: просп. Маяковського, 11, м.\~Запоріжжя, Запорізька область, перебуває в стані припинення, голова комісії з припинення\~ [PERSON] (а. с. 11-17). Згідно з поясненнями представника третьої особи Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області Паталахи К. В. від 13.05.2025, з 10.07.2020 та по 13.05.2025 ТОВ «Кріптол» перебуває на обліку в податковій службі; стан платника з 13.11.2020 триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС). У 2020 році товариство сплатило єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманих працівників - 82\~936,65 грн, з 2021 року по 30.04.2025 підприємство такого внеску не сплачує (а.\~с. 43). Згідно із ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Підстави припинення трудового договору встановлено\~статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями\~38\~і\~39\~цього\~Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43-1 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу. Так, однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (п. 1\~ч. 1 ст. 36 КЗпП України). У заяві від 13.01.2025, адресованій директору ТОВ "Кріптол", позивачка просила звільнити її із займаної посади з 13 січня 2025 року за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1\~ст. 36 КЗпП\~(угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Припинення трудового договору за п. 1\~ч. 1 ст. 36 КЗпП України\~застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1\~ст. 36 КЗпП\~України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1\~ч. 1 ст. 36 КЗпП України\~можуть бути укладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на п. 1 ч. 1\~ст. 36 КЗпП\~України і раніше домовлена дата звільнення. Таким чином, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України\~угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. При цьому законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору. Таким чином, зі змісту вищезазначених норм убачається, що особливістю підстави припинення трудового договору за угодою сторін є наявність спільного волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк. У п. 4 ст. 36 КЗпП України передбачено іншу самостійну підставу припинення трудового договору, а саме розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,\~39 КЗпП України). Однак з цих підстав звільнення позивачка не подавала роботодавцю жодної заяви, як і не просила про це в позовній заяві. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України, згідно з якою працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника, або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. За змістом ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Передбачений ч. 3 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає видачу роботодавцем наказу за заявою працівника. Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог та у зв`язку з цим\~відсутність підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що позивач самостійно формує зміст позовних вимог, оцінку яким на предмет відповідності закону надає суд під час розгляду справи, й відповідно до принципу диспозитивності суд не вправі виходити за межі позовних вимог та змінювати предмет або підставу позову за власною ініціативою. Як вже зазначено вище, відповідно до ст. 36 КЗпП України припинення трудових відносин з працівником можливе лише за наявності визначеної законом підстави. Такою підставою може бути, зокрема, припинення трудового договору за угодою сторін, за ініціативою працівника, у зв`язку із закінченням строку трудового договору тощо. Отже, при поданні позову про визнання трудових відносин припиненими позивач та/або його представник зобов`язані не лише викласти обставини справи, а й чітко зазначити конкретну, самостійну підставу припинення трудового договору з обов`язковим посиланням на відповідну норму законодавства. Звертаючись 24 березня 2025 року до суду з указаним позовом, представник позивачки адвокат Ващенко М. О. просила визнати припиненими трудові відносини між позивачкою та ТОВ «Кріптол» з 01 січня 2025 року, не зазначивши при цьому відповідної правової підстави припинення трудових відносин. Разом з цим позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка надсилала роботодавцю листа із заявою про звільнення, який повернувся відправнику з відміткою про невручення поштового відправлення адресату - роботодавцю. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки у позовній заяві посилається на норми законодавства, які регулюють розірвання трудового договору з ініціативи працівника (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП), а також з ініціативи роботодавця у випадку змін в організації виробництва і праці (ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Водночас до позовної заяви додано заяву позивачки, адресовану ТОВ «Кріптол», в якій остання просила звільнити її із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з 13 січня 2025 року. При цьому слід зазначити, що кожна з наведених правових підстав припинення трудових правовідносин є окремою, самостійною, вони не можуть бути застосовані одночасно як альтернативні або взаємодоповнюючі. Крім того, вимоги позивачки в частині визнання припинення трудових відносин саме з 01 січня 2025 року є необґрунтованими. Зокрема, у матеріалах справи міститься письмова заява позивачки, датована 13 січня 2025 року, в якій вона просила звільнити її із займаної посади з 13 січня 2025 року, що свідчить про намір позивачки припинити трудові відносини не з 01 січня 2025 року, як зазначено у позовній заяві. Суд не має права виходити за межі позовних вимог і, відповідно, не може самостійно визначити правову підставу припинення трудових відносин та дату припинення трудових відносин у разі, якщо вони не сформульовані позивачем належним чином. Крім цього, під час розгляду справи судом не встановлено, і позивачкою та її представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що між [PERSON] та ТОВ «Кріптол» було досягнуто домовленості про припинення трудового договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто за угодою сторін, яка передбачає волевиявлення не лише працівника, а й роботодавця. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов недоведеним, необґрунтованим і відсутніми підстави для його задоволення.

Outcome: dismissed