Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? ? У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінпром Маркет" (далі ТОВ "Фінпром Маркет") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов обгрунтовано тим, що 20.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики №75286145, за умовами якого позика надається позичальнику на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, зі сплатою процентів від суми позики. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ «Фінансова компанія управління активами») укладено договір факторингу №2112, за яким право вимоги за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ. Відповідно до реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року в сумі 13\~271, 32 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7\~271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року у розмірі 13\~271,32 грн. та судові витрати. Процесуальні дії по справі Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано, за клопотанням представника позивача, з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та?інформацію про рух коштів (виписку) по банківській карті № [NUMBER] за період з 20.06.2021 року по 23.06.2021 року включно (а.с.64-65). 27.05.2025 року на адресу суду надійшли з АТ КБ «ПриватБанк» витребувані документи (а.с.82-83). Аргументи учасників справи. Подані заяви (клопотання) сторін. Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання 17.06.2025 року о 09:00 год. не з`явився, від директора товариства Гедзь О.В. до суду надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.3,84). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно в установленому законодавством порядку, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.73,87), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75286145, за умовами якого строк кредиту 64 дні, сума кредиту 6000,00 грн., процентна ставка 1,6 % (а.с.12 зворот). Згідно з пунктом 1 договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти без забезпечення, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пункту 2 договору позики №75286145 передбачено, що за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити нараховані проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі 2,7% від суми позики за кожен день прострочення повернення. Згідно п. 3 договору кредитодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб, за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначено у Додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункту 18 договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", [PERSON] , здійснив акцепт/підписання договору позики №75286145 від 20 червня 2021 року одноразовим ідентифікатором myOF0T7CWO - 20.06.2024 року о 12:08:57 годин (а.с.24 зворот). Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». (п.п. 5.1. п.5 договору позики). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах повернення позики в кінці строку позики, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. (п.п. 5.2. п. 5 договору позики). Відповідно до п. 6.7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі невнесення чергового ануїтетного платежу, до складу якого входить частина позики. Позичальнику на таку частину позики нараховується процентна ставка у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем сплати такого ануїтетногоплатежу, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування (а.с.14-24). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики №75286145 виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~ 6000,00\~грн.,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на його\~платіжну картку\~№ [NUMBER] ,\~номер платежу e9948785-2e6c-4145-8a65-c1034f329f05, дата ініціювання платіжної операції 20.06.2021 року, на ім`я [PERSON] ,\~що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» за №КД-000008509/ТНПП від 07.02.2025 (а.с.25 зворот-26). Згідно відомостей АТ КБ «ПриватБанк», наданих на виконання ухвали суду від 25.03.2025, встановлено, що картковий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] та 20.06.2021 року на картковий рахунок відповідача здійснено зарахування коштів в розмірі 6000,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача за період з 20.06.2021 року по 23.06.2021 ( а.с.82-83). 21 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» вчинено договір факторингу №2112, за яким право вимоги за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», що підтверджується реєстром прав вимоги №4 до договору факторингу від 21.12.2021 (а.с.35 зворот-36). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на дату відступлення прав вимоги 21.12.2021 року заборгованість [PERSON] перед товариством становить 13\~271,32 грн, з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.57-58). 31 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №310323 - ФМ, згідно якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с.38-42). Відповідно до реєстру боржників (Додаток №1 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року), ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13\~271,32 грн, (а.с.46 зворот - 47). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 20.12.2021 по 07.03.2025 року заборгованість [PERSON] перед товариством становить 13\~271,32 грн, з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 271,32 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.5). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір позики №75286145 від 20.06.2021 року за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону [PERSON] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір позики №75286145 від 20.06.2021 року на суму кредиту 6000,00 грн. та отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті. При цьому, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання договору позики між [PERSON] та первісним кредитором. Щодо стягнення заборгованості за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року, то суд прийшов до наступного. Матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року у розмірі 6000 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання та у добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані у кредит кошти не повернув. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 6000 грн по даному кредитному договору, підлягають задоволенню. При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, згідно матеріалів справи встановлено, що за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 6 000,00 грн. на строк 64 дні, тобто до 22.08.2021 року (п.2.2, п.2.3 Договору). Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту за договором (додаток № 1 до договору) визначено загальна вартість позики та процентів у розмірі 10 271,32 грн., з яких 6 000 грн. сума позики, 4\~271,32 грн. нараховані проценти за користування позикою (а.с. 13). Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Таким чином, розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору позики становить 4\~271,32 грн і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Суд зазначає, що визначені умовами договору проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було. Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи, за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», що підтверджується договорами факторингу, укладеними між первісним позичальником, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем. Отже, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь\~ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75286145 від 20.06.2021 року у розмірі 10271,32 грн., з яких 6 000 грн. сума позики, 4271,32 грн. - нараховані проценти за користування позикою. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволенню позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 18.03.2025 (а.с.4). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 10\~271,32 грн, що становить 77,39% від ціни позову (13\~271,32), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 1874,69 грн (2422,40х77,39%). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень, то суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Водночас, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано: -\~копію договору\~№01-11/24\~про надання\~правової допомоги\~від 01\~листопада 2024\~року,\~який укладений\~між адвокатом\~Ткаченко Юлією\~Олегівною та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінпром Маркет», предметом якого є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах передбачених договором (п. 1.1. Договору) (а.с.48-50); -\~акт приймання- передачу\~наданої правничої\~допомоги від\~03.12.2024\~(Додаток\~№1\~до договору\~від 01.11.2024)згідно якої адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] (а.с.52 зворот -53); - Витяг з Акту № 8-П від 07.03.2025\~приймання \~передачі наданої\~правничої допомоги\~договору про\~надання правової\~допомоги №01-11/2024\~від 01.11.2024\~року,\~а саме:\~вивчення наявних\~у клієнта\~документів,\~проведення їх\~аналізу,\~визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів /доказів ( у разі вівдсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви 500 грн.; підготовка/складання позовної заяви до боржника [PERSON] за договором позики у малозначній справі 3000 грн., всього на загальну суму 3 500 гривень ( а.с.52). - платіжну інструкцію №579933511.1 від 07.03.2025 року про перерахування коштів ТОВ «Фінпром Маркет» адвокату Ткаченко Ю.О. за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 07.03.2025 року (а.с.54). При визначенні суми відшкодування суд має керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат. [PERSON] не надав суду клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх характер та необхідність, а також критерій розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, відсутність аргументованого клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених витрат, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Разом з тим, указаний розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам. Отже стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (77,39 %) у розмірі 2708,65 грн (3500 грн х 77,39 %).

Outcome: partial