Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

21.04.2025 позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення малолітньою дитиною 3-х річного віку в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку(доходу) боржника щомісячно. На даний час позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , і єдиним джерелом доходу є соціальні виплати в сумі 860,00 грн на місяць. Відповідач є молодим та працездатним чоловіком, інших утриманців, крім малолітньої доньки немає, а тому може утримувати позивачку до досягнення донькою 3-річного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Гарбарук І.М. 30.04.2025 отримано інформацію №02-28/1892 з Ружинської селищної ради щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 01.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.\~128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України\~відповідачу направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. 09.06.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив, мотивуючи тим, що з позивачем не проживає, утримує доньку з народження та сплачує аліменти на неї. Крім того зазначає, що не працює за станом здоров`я (має вроджені аномалії розвитку хребця), дохід не отримує, а тому заперечує щодо утримання колишньої дружини. До відзиву долучив квитанції про сплату аліментів у розмірі 1 306,56 грн за січень 2025 року - травня 2025 року, несення витрат на дитину; консультативний висновок спеціаліста №302299-530825 від 29.02.2024 щодо [PERSON] , [INFO] , згідно з яким останній має діагноз: нестабільність хребта, поперековий відділ, нестабільність сегменту L5-S1 на фоні вродженої аномалії розвитку Spina bifida S1 хребця. Люмбоішалгія. Рекомендації: виключити тяжку фізичну працю, нагляд та лікування у невропатолога, постійні заняття ЛФК при неефективності консервативного лікування можливе оперативне втручання: стабілізація L5-S1 сегменту. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.04.2024 (а.с. 6). В шлюбі народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). 13 лютого 2025 року рішенням Ружинського районного суду Житомирської області у справі №291/1600/24 стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову 26.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 03 червня 2025 року рішенням Ружинського районного суду Житомирської області у справі 291/506/25 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивачка у позовній заяві стверджує, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , батько [PERSON] протягом останніх двох місяців не проживає із сім`єю. Участі у вихованні дитини не приймає, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.11.2024, який підписаний депутатом Ружинської селищної ради та сусідами (а.с. 8). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84\~СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу. Так стороною відповідача наданий консультаційний висновок, в якому лише вказано, що відповідачу протипоказано тяжку фізичну працю, однак відповідачем не подано доказів його непрацездатності в розумінні ч. 3\~ст. 75 СК України. Належних та допустимих доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу колишній дружині до досягнення дитиною трьох років, останній суду не надав. Суд зауважує, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, а не стягнення аліментів на утримання дитини чи інших витрат, а тому суд не бере до уваги надані відповідачем квитанції та платіжні інструкції, оскільки це не стосується предмету позову. Судом встановлено\~та не\~спростовано,\~що на\~момент ухвалення\~рішення дитина\~сторін\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~не досягла\~трирічного віку,\~позивачка здійснює\~доглядом за\~дитиною,\~якій менше\~трьох років,\~а тому\~не має\~змоги працювати\~та потребує матеріальної допомоги. Суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Отже, враховуючи можливість відповідача\~працювати (його працездатність) та надавати матеріальну допомогу, що не було спростовано з боку останнього, позивач має право на своє особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку та правомірно звернулася до суду з вказаними вимогами. Однак, суд не може погодитися в повному обсязі з вимоги позивача щодо стягнення аліментів на особисте утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього,\~оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, майнового стану відповідача, дійшов висновку щодо можливого стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, однак зменшивши до 1/8 частки, яка є справедливою і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення позивача. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;\~у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості,\~неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, при зверненні до суду з позовною\~заявою про стягнення аліментів з відповідача, позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,40 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial