Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] у позивачки народилася донька, [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . Однак від самого народження дитини [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Із батьком дитини позивачка ніколи не проживала, на даний час вони будь яких відносин не підтримують, а вихованням та утриманням дочки повністю займається чоловік позивачки [PERSON] . Відповідач як батько дитини злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її виховання, не цікавиться долею доньки. Не надає жодної матеріальної допомоги, не підтримує ніяких стосунків, не спілкується з нею, не виявляє батьківської турботи та уваги. Вважає, що вказані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. 1.2 Відповідач позов визнав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлені законом строки не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 05.09.2024 відкрито провадження в справі і призначено підготовче засідання. 07.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю та призначено підготовче засідання. Крім того, вказаною ухвалою замінено у справі третю особу Орган опіки та піклування Дубенської міської ради на Орган опіки та піклування Вербської сільської ради. Ухвалою суду від 16.10.2024 залучено до у часті у справі у якості третьої особи Службу у справах виконавчого комітету Рівненської міської ради. 24.02.2025 ухвалою суду зобов`язано Службу у справах виконавчого комітету Рівненської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 09.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представниця позивачки адвокат Гусарук М.І. згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивачки. Зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява представниці відповідача адвоката Німецької К.О., згідно якої [PERSON] позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити., позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Усі судові витрати просить покласти на відповідача. Розгляд справи просить проводити у її відсутності та відсутності відповідача. Треті особи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Службою у справах дітей Рівненської міської ради надано письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] її матір`ю вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.9). 16.05.2024 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Дитина проживає з позивачкою за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих №18324 від 09.07.2024 (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] , що знаходиться у Вербській сільській громаді Дубенського району Рівненської області. Згідно Акту обстеження умов проживання від 14.10.2024, [PERSON] за місцем реєстрації відсутній та не проживає (а.с.44). Згідно довідки Вербської сільської ради №1009 від 14.10.2024, [PERSON] , [INFO] , на території Вербської територіальної громади не зареєстрована та ніколи не проживала (а.с.43). Відповідно до письмового висновку Служби у справах дітей Рівненської міської ради встановлено, що [PERSON] перебуває у Польщі, у телефонному режимі повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , вихованням та утриманням дитини ніколи не займався. Також працівниками служби було здійснено виїзд за місцем проживання дитини, в ході спілкування з дівчинкою стало відомо, що своїм татом вона вважає чоловік матері [PERSON] , якого вона любить та радо проводить з ним час. Тому Службою у справах дітей визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.81-82). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє до дитини будь-якої уваги та турботи, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Під час розгляду справи встановлено, що батько не займався вихованням своєї доньки і на даний час його ужитті дитини не має. Більше того, сама дівчина не знає свого біологічного батька та вважає татом нинішнього чоловіка своєї мами [PERSON] . Дані обставини підтверджуються наданим службою у справах дітей письмовим висновком, а також письмовою заявою відповідача, який повністю визнав позовні вимоги та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що малолітня [PERSON] з біологічним батьком контакту не має та дитина не прагне до спілкування та взаємодії з ним, а відповідач зовсім не виконує батьківські обов`язки та не бажає спілкуватися з донькою, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved