Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У січні 2025 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за підсудністю до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя передана справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Ейс»(надалі позивач/ТОВ «ФК «Ейс») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений Кредитний договір №\~193930463 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач 23.08.2021 о 04:40:02 год. підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV65S8W. Відразу після вчинення цих дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12\~000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що останній прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором від 23.08.2021 №\~193930463. 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором від 23.08.2021 № 193930463. У подальшому, 07.11.2024 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений Договір факторингу № 0711/24/Е. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 07.11.2024 № 0711/24/Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44\~539,20 грн. Отже, позивач вважає, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 23.08.2021 № 193930463 у розмірі 44\~539,20 грн, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 12\~000,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 32\~539,20 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. Ухвалою судді від 25.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Від представника відповідача адвоката Макаренка О.М. через систему «Електронний суд» 25.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив задовольнити позов частково, стягнувши заборгованість за кредитом у розмірі 12\~000,00 грн та відсотки у розмірі 712,80 грн. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.7. Кредитного договору від 23.08.2021 №\~193930463 кредитна лінія надавалася на 3 (три) дні від дати отримання кредиту позичальником, а саме, до 26.08.2021. Умовами договору передбачено, що виключно на період, визначений п. 1.7. договору, нарахування за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним. Отже, проценти за користування кредитом за період дії договору становлять 712,80 грн (12\~000,00 грн (кредит) х 1,98% (процентна ставка) х 3 дні (час користування). Натомість, відповідач нарахував відсотки за користування кредитом на дату відступлення права вимоги. Через систему «Електронний суд» представник позивача надав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що відсотки за користування кредитом нараховувалися позивачем відповідно до умов договору. Так, відповідно до п. 1.9. кредитного договору за користування Кредитом позивач нарахував відсотки у розмірі 1,98% річних від суми кредиту за Дисконтний період, що становить 3 дні. Тому проценти за період з 27 по 29 серпня 2021 року розраховані за формулою: 12\~000,00 грн х 1,98% х 3дні = 712,80 грн. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань з 31.08.2021 нарахування відсотків відбувалось відповідно до пункту 1.12.2. кредитного договору, відповідно до якого з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним та дорівнює 357,60 грн на день. Biдпoвiднo дo Bитягy з peєcтpy пpaв вимoги № 153 вiд 28.09.2021 дo Дoгoвopy фaктopингy №28/1118-01 вiд 28.11.2018 (в peдaкцii з ypaxyвaнням дoдaткoвиx yгoд дo ньoгo) TOB «Taлioн Плюc» oтpимaлo пpaвo вимoги дo вiдпoвiдaчa нa зaгaльнy cyмy 24 513,60 гpн. Після відступлення права вимоги 28.09.2021 відсотки продовжували нараховуватись відповідно до п. 1.12.2. Кредитного договору (2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним). На підставі договору факторингу№ 05/0820-01, укладеного 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за Реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 останній отримав право вимоги до Боржника на загальну суму 44\~539,20 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 12000,00 гpн тa заборгованості за відсотками у розмірі 32\~539,20 гpн. Надалі 07.11.2024 право вимоги за даним кредитним договором перейшло до позивача. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем жодних нарахувань не здійснювалось. Тож позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання 23.06.2025 не з`явився. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.\~ Судом встановлено, що 23.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений Кредитний договір №\~193930463, який є\~електронним документом,\~створеним і\~збереженим в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі Товариства\~та перетвореним\~електронними засобами\~у візуальну\~форму (а.с.\~26-29). За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12\~000 грн 00 коп. (дванадцять тисяч грн нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила). Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 12\~000 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 26.08.2021 (п. 1.1.-1.3. Договору). Згідно з п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 3 (три) дні від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 26.08.2021. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8. Договору). Згідно з пунктами 1.9. - 1.9.2. Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховують в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору з наступного дня закінчення вказаного у п. 1.7. Договору строку нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. За приписами п. 1.10. Договору Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник породжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати, визначеної за правилами п. 1.12.1. Договору, але у будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти у будь-який час. Відповідно до п. 1.12. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах. Відповідно до п. 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак, при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Згідно з п. 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п. 1.13. проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9. або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником. З пункту 14.9. Договору вбачається, що Позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Кредитодавця та Позичальника. Як вбачається з п. 4.15 Договору, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Кредитний договір від 23.08.2021 № 193930463 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV65S8W. На підтвердження дій позичальника позивачем долучено Довідку, з якої вбачається, що [PERSON] 23.08.2021 подав заяву на отримання кредиту в розмірі 12 000,00 грн строком на 3 дні, процентною ставкою 1,98% в день. Акцепт оферти позивальника (підписання договору відбулось одноразовим ідентифікатором) MNV6558, надісланим на номер телефону 099066409323 серпня 2021 року о 04:37:36, введений позичальником 23.08.2021 о 04:40:02 (а.с. 38). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання, а саме, перерахувало грошові кошти в сумі 12\~000,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 23.08.2021 (а.с. 48). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗ акону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 23.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений Кредитний договір №\~193930463 у формі електронного документу з використанням електронного підпису з використанням одноразового персонального ідентифікатора MNV65S8W. Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач 23.08.2021 о 04:40:02 год. підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV65S8W. Зокрема, 23.08.2021 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений договором строк тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. Тому, зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів. У позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просило, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Відповідач заперечував проти стягнення заборгованості за процентами, вважаючи, що має сплатити вказану заборгованість лише за три дні, оскільки саме такий строк кредиту визначений п.\~1.7. договору. Суд не погоджується з позицією відповідача з огляду на таке. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Це відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17. Згідно з п. 1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 3 (три) дні від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 26.08.2021. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8. Договору). Згідно з пунктами 1.9. - 1.9.2. Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховують в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору з наступного дня закінчення вказаного у п. 1.7. Договору строку нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. За приписами п. 1.10. Договору Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник породжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати, визначеної за правилами п. 1.12.1. Договору, але у будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти у будь-який час. Відповідно до п. 1.12. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах. Відповідно до п. 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак, при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Згідно з п. 1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. За приписами п. 4.2. Договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним цифровим одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту, визначеного в . п. 1.7. Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту, передбачених п. 1.8. а п. 1.12.1. Договору У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Тобто сторонами були погоджені всі істотні умови договору. З матеріалів справи вбачається, що протягом Дисконтного періоду та Пільгового\~періоду оплата\~фактично нарахованих\~процентів відповідачем не здійснена, що підтверджує і сам відповідач. Протягом Дисконтного періоду нараховані проценти відповідачем не сплачені, що свідчить про незастосування протягом наступного періоду щодо відповідача зменшеної процентної ставки. Отже, після закінчення Дисконтного періоду, після 26.08.2021, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідно до п. 1.12.1. договору у розмірі 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,60 грн на день. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за Договором від 23.08.2021 № 193930463 становить 24\~513,60 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12\~000,00 грн. та нарахованих процентів за період з 24.08.2021 по 28.09.2021 у розмірі 12\~513,60 грн. Нарахування відсотків відбувалось за такою формулою: за період з 24 по 26 серпня 2021 року (12\~000,00 грн х 1,98% х 3 дні) на суму 712,80 грн (по 237,60 грн за день); за період з 27.08.2021 по 28.09.2021 (12\~000,00 грн х 2,98% х 33 дні) на суму 11\~800,80 грн (по 357,60 грн). Всього 12\~513,60 грн. В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості по відсотках, нарахований новим кредитором ТОВ «Таліон Плюс» за період з 29.09.2021 по 23.11.2021 (12\~000,00 грн х 2,98% х 56 днів) на суму 20\~025,60 грн. Суд перевірив надані позивачем розрахунки та встановив, що вони проведені з урахуванням строку кредитування, передбаченого п. 1.12.1. договору (не більше ніж за 90 днів), виходячи із розміру відсотків, визначених в кредитному договорі, та дійшов висновку, що заборгованість відповідача за договором від 23.08.2021 №\~193930463 становить 44\~539,20 грн, яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 12\~000,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 32\~539,20 грн. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-0,1 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до\~31.12.2020.\~При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року.\~В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2020 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року.\~При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 рудня 2020 року.31.12.2020 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші мови договору залишилися без змін. Відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2020 сторони Договору факторингу уклали додаткову году №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З рахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, ого виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто предметом Договору\~факторингу №28/1118-01від 28.11.2018\~є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу а Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Згідно з п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 28.09.2021 № 163 до Договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 24\~513,60 грн. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто право вимоги за кредитним від 23.08.20211 № 193930463 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс»\~21.09.2021 відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 163. Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п. 4.1. ). Відповідно до\~Витягу з\~реєстру прав\~вимоги від\~31.07.2023\~№ 10\~до Договору\~факторингу від\~05.08.2020\~№ 05/0820-01\~від ТОВ\~«Таліон Плюс»\~до ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~на загальну\~суму 44\~539,20\~грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» за Договором від 23.08.20211 № 193930463 року, на момент його відступлення заборгованість відповідача становить 44\~539,20 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12\~100,00 грн та за нарахованими за період з 29.09.2021 по 23.112021 процентами у розмірі 32\~539,20 грн. Слід також звернути увагу, що відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 07 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до п. 1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу від 07.11.2024 № \~0711/24/Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 44\~539,20 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 07.11.2024 № \~0711/24/Е. Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1статті 1077 ЦК України). Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 28.09.2021 № 163 до Договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до відповідача на загальну суму 24\~513,60 грн. Відповідно до\~Витягу з\~реєстру прав\~вимоги від\~31.07.2023\~№ 10\~до Договору\~факторингу від\~05.08.2020\~№ 05/0820-01\~від ТОВ\~«Таліон Плюс»\~до ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~на загальну\~суму 44\~539,20\~грн. У подальшому, 07 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 44\~539,20 грн. Надані копії договорів факторингу та реєстрів прав вимоги містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта до фактора. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» належним чином у встановленому законом та договорами способом набуло законне право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 23.08.20211 № 193930463 у розмірі 44\~359,20 грн. Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, доходить переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України судові\~витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 6\~000,00 грн. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду копію договору про надання правової допомоги від 08.11.2024 №\~08/11/24-01, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс», копію додаткової угоди від 08.11.2024 № 6 до договору про надання правничої допомоги від 08.11.2024 № 08/11/24-01, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 08.11.2024, відповідного до якого Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало клієнту ТОВ «ФК «Ейс» такі послуги: складання позовної заяви до [PERSON] ввртістю 5\~000,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника зва кредитним договором вартістю 1\~000,00 грн, всього на суму 6\~000,00 грн. Водночас, вказана вище послуга, а саме, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника зва кредитним договором є складовою підготовки та подання до суду позовною заявою та за своєю суттю не може бути віднесена до правової допомоги як окрема послуга. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта\~статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000,00 грн не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні, додаткові пояснення у справі подавалися до суду за підписом керівника позивача. Отже, з врахуванням складності справи, що віднесена до категорії малозначних справ, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2\~500,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2\~500,00 грн.

Outcome: approved