Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, 21 січня 2022 року між позивачем та ТОВ «Вікосс» укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101069398 майнових інтересів власника автомобіля «Hyundai Kona» реєстраційний номер [NUMBER] . Вигодонабувачем за вказаним договором є [PERSON] . Представник позивача зазначає, що 17 листопада 2022 року сталось ДТП за участю застрахованого автомобіля «Hyundai Kona» та автомобіля «Volkswagem Golf» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.01.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Вартість відновлювального ремонту становить 193\~653, 80 гривень. вартість послуг евакуатора 1\~500 грн. Страхове відшкодування сплачене потерпілому становить 195\~153, 80 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати страхового відшкодування у розмірі: 195\~153, 80 гривень, витрати зі сплати судового збору, та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року цивільну справу направлено до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси, відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 19 червня 2025 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 27.02.2025 року (вх. № 6883) надійшла заява за підписом представника позивача Синюк С.Л. щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, згідно якої представник зазначив про підтримку позовних вимог та, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.68-69). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.80-81). Крім іншого, відповідачу було направлено смс-повідомлення про виклик до суду, згідно роздруківки відповідач виклик до суду отримав 21.04.2025 року (а.с.79). Разом з цим, будучи обізнаним щодо наявності справи в провадженні суду, відповідач відзиву не надав, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 19 червня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що 17 листопада 2022 року сталась ДТП за участю застрахованого автомобіля «Hyundai Kona» та автомобіля «Volkswagem Golf» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, а відтак позивач просить стягнути з відповідача на свою користь виплати із страхового відшкодування у розмірі: 195\~153, 80 гривень. Судом встановлено, що Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.01.2023 року у справі № 521/19239/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Звіту № 1368-11-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Hyundai Kona» реєстраційний номер [NUMBER] власник [PERSON] - вартість відновлювального ремонту становить 193\~653, 80 гривень (а.с.18-29). Вартість послуг евакуатора 1\~500 грн. Страхове відшкодування сплачене потерпілому становить 195\~153, 80 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 1219116847 від 20.12.2022 року страховиком здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування у загальному розмірі: 195\~153, 80 гривень (а.с.29 зв.). Позивач зазначає, що намагався в досудовому порядку здійснити вирішення питання щодо добровільного повернення страхового відшкодування, однак відповідач досудовому вимогу залишив без розгляду. За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Відповідно до вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом відповідальність за заподіяну шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), вона відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ч. ч. 1-2ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі: 10 000 гривень, суд зазначає наступне. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу (п.1.ч.3 ст. 133 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2024 року між Адвокатським бюро «Синюк та партнери» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» був укладений Договір про надання правової допомоги в тому числі по події, яка мала місце 17 листопада 2022 року, де страхова компанія провела виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Hyundai Kona» реєстраційний номер [NUMBER] . Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 5 годин, відповідно вартість наданих послуг при вартості однієї нормо години 2 000,00 гривень становить 10 000,00 гривень. Ціна робіт обчислюється без ПДВ (а.с.66). Позивачем, на підтвердження факту виплати суми витрат на правничу допомогу надано рахунок фактуру на загальну суму 110\~000 гривень та платіжну інструкцію. Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, витрати понесені позивачем з розглядом справи є доведеними та такими, що підлягають до стягнення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення сплачені та документально підтверджені судові витрати в загальному розмірі: 13\~028, 00 гривень, що складаються з 10 000 витрати з надання правничої допомоги; та 3\~028, 00 гривень зі сплати судового збору.

Outcome: approved