Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

19.11.2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася за зміненою територіальною підсудністю Старобільського районного суду Луганської області, до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, який уточнив 26.05.2025 року, до Старобільської міської військової адміністрації Старобільського району Луганської області, про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване у м. Старобільськ Луганської області, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] [INFO] , за договором купівлі-продажу 16.10.1999 року придбала будинок [ADDRESS] . 16 жовтня 1999 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М. (зареєстровано в реєстрі за №2086). Договір був зареєстрований у районному бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідний запис на зворотному боці документа, посвідчений підписом та печаткою. Відповідно до технічного паспорту складеного 15.11.1999 року житловий будинок [ADDRESS] , складається з 4-х житлових кімнат, загальною площею 87.1 кв.м, з них житлової площі 57.5 кв.м. Відповідно до рішення Старобільської міської ради №57/4 від 21 жовтня 2015 року вулицю Комунарів перейменували на вулицю Центральна. 05.08.2024 року позивач звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області з заявою про реєстрацію прав власності на будинок. Однак, 16.09.2024 року отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75059241 мотивоване тим, що: «…Згідно поданих заявником документів, право власності на об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про реєстрацію прав, виникло в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, відповідно до пп. 3 п.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором було отримано інформацію про неможливість отримання необхідної інформації від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на об`єкт нерухомості до 1 січня 2013 року, а також необхідні відомості про об`єкт відсутні в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом…». Представник позивача зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Старобільська міська територіальна громада Луганської області з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією, в зв`язку чим отримати підтвердження від Старобільського районного бюро технічної інвентаризації не є можливим. В зв`язку з пошкодженням житла через ведення бойових дій на території Луганської області, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення. Відповідно до п.3 ч.13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Однак, здійснити реєстрацію права власності на належний позивачу будинок, дій не можливо, так як відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо реєстрації права власності на неї, що в свою чергу обмежує право позивача на отримання від держави компенсації за пошкоджене житло. Щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів. За договором купівлі-продажу від 16.10.1999 року [PERSON] (в документі зазначено [PERSON] ) придбала будинок [ADDRESS] . При складені договору купівлі-продажу від 16.10.1999 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М. була допущена помилка, яка перешкоджає позивачці вільно володіти та розпоряджатися власністю. У договорі прізвище позивачки записано як « [PERSON] » зі сторінки паспорту позивачки, де прізвище викладено російською мовою, що не збігається із записом прізвища в паспорті громадянина України серія [NUMBER] виданого Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 27.01.2000 року, де зазначено прізвище « [PERSON] » українською мовою. Представник позивача вважає, що причина неправильного написання прізвища в одну літеру виникла в зв`язку з помилковим використанням російського варіанту написання прізвища з другої сторінки паспорта громадянина України. Внаслідок такої помилки, виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом на будинок, тому представник позивача вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 16.10.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М. (зареєстровано в реєстрі за № 2086). З урахуванням зазначеного прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » попри розбіжності у документах, є ідентичними. На основі вище вказаних документів є достатні підстави вважати, що « [PERSON] » і « [PERSON] » є однією особою. Окрім того, у вказаному правовстановлюючому документі вказано, що [PERSON] , мешкає в [ADDRESS] , що відповідає відомостям по місце проживання на стор.11 паспорту Позивачки. Внаслідок такої помилки, на даний час виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом, що обмежує Позивачку у вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. В зв`язку із викладеними обставинами, представник позивача просить суд: встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 16.10.1999 року посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М., (зареєстрованого в реєстрі за № 2086) [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок житловою площею 57,5 кв.м, загальною площею 87.1 кв.м з господарчими та побутовими будівлями розташований в [ADDRESS] , який складається з 4-х кімнат А-1 житловий будинок, Б- гараж, Д-сарай, В- погріб, Е-сарай, Д-1 душ, К -навіс, Ж- теплиця, Г-погріб, У- уборна, К- колодязь, №1-№4 огорожа; судові витрати не стягувати з відповідача. На підставі розпорядження Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Старобільського районного суду Луганської області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без їх участі. Представником відповідача Старобільської міської військової адміністрації Старобільського району Луганської області, Шевчук О.В., до початку проведення судового засідання надано суду заяву про відсутність заперечень у позові. Просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, зазначає наступне. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи\~встановлено,\~що згідно\~копії договору\~купівлі-продажу\~житлового будинку\~від 16\~жовтня 1999\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Старобільського\~районного нотаріального\~округу Луганської\~області Пульним\~М.М.,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№2086,\~ [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] (а.с.12). Вказаний договір був зареєстрований у районному бюро технічної інвентаризації 17 листопада 1999 року, реєстраційна справа 1987, що встановлено зі зворотної сторони документа, посвідчений підписом та печаткою. Відповідно до копії технічного паспорту районного бюро технічної інвентаризації Старобільського району Луганської області, складеного 15.11.1999 року, житловий будинок [ADDRESS] , складається з 4-х житлових кімнат, загальною площею 87.1 кв.м, з них житлової площі 57.5 кв.м., належить [PERSON] в цілій частині (а.с. 22-23). Відповідно до рішення Старобільської міської ради № 57/4 від 21 жовтня 2015 року, вулицю Комунарів перейменовано на вулицю Центральна. 05.08.2024 року, позивач звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області із заявою про реєстрацію прав власності на будинок та 16.09.2024 року отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75059241 в якому вказано, що: «…Згідно поданих заявником документів, право власності на об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про реєстрацію прав, виникло в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, відповідно до пп. 3 п.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором було отримано інформацію про неможливість отримання необхідної інформації від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на об`єкт нерухомості до 1 січня 2013 року, а також необхідні відомості про об`єкт відсутні в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом…» Суд зазначає, що із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, не переривався, і діє до теперішнього часу. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, вказано, що Старобільська міська територіальна громада Луганської області з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією. Наявність викладеної обставини унеможливлює отримання позивачем [PERSON] підтвердження реєстрації за нею права власності на житловий будинок від Старобільського районного бюро технічної інвентаризації, що в свою чергу перешкоджає у поданні нею заяви на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Викладені вище обставини справи узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як належним чином обґрунтовані та підтверджені належними доказами. За заявою позивача, судовий збір з відповідача на її користь, судом не стягується. На підставі викладеного, ст. ст. 12,81, 82, 206, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved