Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

адвокат Яцишин А.В. в інтересах [PERSON] звернувся в Турківський районний суд Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя між сторонами не склалося, останні кілька років вони як сім`я не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, постійно сперечаються та принижують один одного, через це між ними виникали сварки і конфлікти, неодноразово в присутності їхньої дитини. Зазначає про те, що сторони втратили почуття поваги і любові один до одного, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження сім`ї є недоцільним і суперечить інтересам як позивачки так і відповідача, просив розірвати шлюб між сторонами. 24.03.2025 ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області вищеозначену справу передано на розгляд за підсудністю до Городоцького районного суду Львівської області. 11.04.2025 справа надійшла до суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана на розгляд судді Яворській Н.І. Ухвалою судді від 14.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 17.04.2025 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує (а.с.45). Відповідач в судове засідання не з`явився, 16.05.2025 подав заяву за змістом якої не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою, просить про розгляд справи у його відсутності (а.с.46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с.4) видно, що сторони зареєстрували шлюб 22.08.2009, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 55, в шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , через постійні непорозуміння та сварки в присутності дитини, припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть (а.с.5). Позивачка, як убачається із змісту позову просить про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам та дитини, сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально. Відповідач, як видно із його заяви до суду від 16.05.2025 позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved