Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області до [PERSON] , у якому просить стягнути заборгованість за договорами № 4346427 від 21.06.2021 року та № 3281098 від 07.08.2021 року у загальному розмірі 38149,57 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача посилався на те, що 21 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено Договір № 4346427 від 21.06.2021 року про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 4 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк 30 днів. та сплатити проценти за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,9 % в день, з правом на пролонгацію. 07 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН»» та відповідачем укладено Договір № 3281098 від 07 серпня 2021 року про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 3 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 06 вересня 2021 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 5,00 % за кожен день залишку кредиту. 04.02.2022 року було укладено договір № 04-02-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4346427. 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4346427. 29.11.2021 року укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3281098. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3281098. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 4346427 та № 3281098. У зв`язку з не виконанням умов кредитних договорів утворилась заборгованість: - за Кредитним договором № 4346427 від 21 червня 2021 р.\~у розмірі 13090,57 грн., яка складається з 4000,00 грн.\~заборгованості за основним боргом, 9020,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 64,00 грн. - інфляційні збитки; 6,57 грн. - нараховані 3% річних; - за Кредитним договором № 3281098 від 07 серпня 2021 р. у розмірі 25059,00 грн., яка складається з 3000,00 грн.\~заборгованості за основним боргом; 22059,00 заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін (а.с.89). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини встановленні судом Щодо Кредитного договору № 4346427 від 21 червня 2021 року : 21 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено Договір № 4346427 від 21.06.2021 року про надання споживчого кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором С228077 (а.с.13-17). Умови: - сума кредиту - 4 000 грн.; - мета - споживчі цілі; - строк кредиту 30 днів; - процентна ставка за користування коштами стандартна 1,90 % в день. Факт отримання грошових коштів підтверджується довідкою ТОВ «Контрактовий Дім» від 07.06.2024 року про те, що 21.06.2021 року успішно проведена операція про перерахунок грошових коштів у сумі 4000,00 грн. через платіжну систему Easy Pay на картку відповідача, яку вона вказала при заповненні договору про споживчий кредит (а.с.36-37). Позивачем також долучений паспорт споживчого кредиту від 21.06.2021 року, який підписаний електронним одноразовим ідентифікатором (а.с. 18-20). Щодо Кредитного договору № 3281098 від 07 серпня 2021 року. 07 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН»» та відповідачем укладено Договір № 3281098 від 07 серпня 2021 року про надання споживчого кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором W59446 згідно довідки про ідентифікацію (а.с.24-28,36). Умови: - сума - 3 000 грн.; - мета - споживчі цілі; - термін повернення кредиту - 06 вересня 2021 року; - процентна ставка за користування коштами 5 % в день від залишку кредиту. Факт отримання грошових коштів підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02.09.2024 року про те, що 07.08.2021 року успішно проведена операція про перерахунок грошових коштів у сумі 3000,00 грн. через платіжну систему Easy Pay на картку відповідача, яку вона вказала при заповненні договору про споживчий кредит (а.с.39). 04.02.2022 року було укладено договір № 04-02-02/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4346427 згідно Реєстру боржників (а.с. 51-53,54). 29.11.2021 року укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3281098 згідно Реєстру боржників (а.с. 56-58,59). 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4346427(а.с. 63-65). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 4346427 та № 3281098. Позивач наполягає на тому, що у зв`язку з не виконанням умов кредитних договорів утворилась заборгованість: -\~за Кредитним договором № 4346427 від 21 червня 2021 р.\~згідно розрахунку заборгованості у розмірі 13090,57 грн., яка складається з 4000,00 грн.\~заборгованості за основним боргом, 9020,00 грн.\~заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 64,00 грн.\~інфляційні збитки; 6,57 грн.\~нараховані 3% річних. (а.с. 39-45); -\~за Кредитним договором № 3281098 від 07 серпня 2021 р. згідно розрахунку заборгованості у розмірі 25059,00 грн.,\~яка складається з 3000,00 грн.\~заборгованості за основним боргом; 22059,00 заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.47-50). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Коллект Центр» кредитними Договорами № 4346427 від 21 червня 2021 р.\~, № 3281098 від 07 серпня 2021 р., укладеними між ТОВ «Авентус Україна» , ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем укладено два кредитні договори та підписані ним власноруч електронним підписом. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість. Стосовно 3% річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне. Згідно з ч.2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст.4Закону України"Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Про особливості здійснення нарахувань в порядку ст.625 ЦК України також зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19. Правовий аналіз положень ст.ст.526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Так, ТОВ «Коллект Центр» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації боржником плати за користування утримуваними ними грошовими коштами, належними до сплати. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості : - за Кредитним договором № 4346427 від 21 червня 2021 р.\~у розмірі 13090,57 грн., яка складається з 4000,00 грн. - заборгованості за основним боргом, 9020,00 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 64,00 грн. - інфляційні збитки; 6,57 грн. - нараховані 3% річних; - за Кредитним договором № 3281098 від 07 серпня 2021 р. у розмірі 25059,00 грн., яка складається з 3000,00 грн. - заборгованості за основним боргом; 22059,00 заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422, 40 грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн., яку підтверджують договором про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.72-73), прайс листом (а.с.74), заявкою про надання юридичної допомоги № 208 (а.с.75), витяг з акту № 2 від 02.10.2024 року про надання юридичної допомоги від 02 жовтня 2024 року (а.с.76). Відповідно до ч.2ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат не з`являвся в судові засідання та подав заяву про розгляд справи без його участі, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4\~000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial