Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

12 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана його представником [PERSON] , до [PERSON] , третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, відповідно до якої позивач просить визнати за ним право власності на 1 /4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою на день смерті [PERSON] були також зареєстровані позивач та відповідач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з цілого житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. 1 /2 частина вказаного житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 1999 року №1-286, посвідченого державною нотаріальною конторою Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 19 серпня 1999 року №884, та 1 /2 частину зазначеного будинку [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, яка проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповідала своїй доньці - відповідачу у справі [PERSON] , яка спадщину прийняла. Позивач зазначає, що він як спадкоємець за законом, який має право на одержання обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна особа з інвалідністю ІІ групи, у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, звернувшись до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину за законом на частку майна померлої дружини [PERSON] , отримав відмову у зв`язку з тим, що не надав документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до суду за захистом спадкових прав. Ухвалою від 10 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 16 січня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи. Ухвалою від 05 червня 2025 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач та його представник [PERSON] суду пояснили, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . На день її смерті разом з нею окрім позивача була зареєстрована донька спадкодавця - відповідач у справі [PERSON] , якій [PERSON] за життя заповідала все належне їй майно. Друга донька померлої [PERSON] - [PERSON] не проживала та не була зареєстрована разом з матір`ю, до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті матері не зверталася та на спадщину взагалі не претендує. Оскільки позивач має інвалідність та є непрацездатним, він незалежно від змісту заповіту має право на обов`язкову частку у спадщині померлої [PERSON] , яка становить половину від тієї частки, на яку б він мав право за законом та яка з врахуванням двох спадкоємців, а саме, його та [PERSON] складає 1 /4 частку спірного житлового будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визнання за позивачем права власності на 1 /12 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідач та її представник [PERSON] суду пояснили, що [INFO] померла мати відповідачки [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким заповідала усе належне їй майно своїй доньці [PERSON] . На момент смерті [PERSON] належала 1 /2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На день відкриття спадщини до спадкоємців за законом першої черги відносились окрім відповідача також донька [PERSON] та чоловік [PERSON] . [PERSON] на момент смерті [PERSON] не була прописана та не проживала разом з померлою, а також будучи обізнаною про наявність заповіту на користь [PERSON] не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач має інвалідність та є непрацездатним, він за законом має право на половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом, тобто 1/6:2= 1 /12 частку спірного будинку. Крім того, перед смертю спадкодавець відчувала значне погіршення здоров`я та потребувала госпіталізації, однак позивач ухилився від надання необхідної допомоги, у зв`язку з чим госпіталізацію та лікування [PERSON] забезпечила відповідачка, що є підставою для зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині. Третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надала заяву про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних матеріалів. Заперечень на позовну заяву не надала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була знайома з [PERSON] як з пацієнткою травматологічного відділення міської лікарні №5, де вона працює. Під час перебування [PERSON] у лікарні на лікуванні, її відвідувала лише донька, її чоловіка вона не бачила жодного разу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була сусідкою та подругою [PERSON] , а також добре знає її чоловіка - позивача у справі, з яким у [PERSON] були погані стосунки та вона хотіла розірвати їх шлюб. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, допитавши свідків, суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області. 07 листопада 2018 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та зареєстрований у реєстрі за №74, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що на день смерті буде належати їй та на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй доньці [PERSON] (а.с.63). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 листопада 2021 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області. Позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області 17 листопада 2021 року, та особою з інвалідністю другої групи, встановленою довічно, пенсіонером по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом України 09 листопада 2016 року (а.с.10,12). 01 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині. 14 грудня 2023 року державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області надано роз`яснення [PERSON] щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадкового майна у зв`язку з не поданням ним до нотаріальної контори документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.89). Згідно частини другої статті 1220 Цивільного кодексу (далі ЦК) України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Мішково-Погорілівської сільської ради від 21.02.2024 року на день відкриття спадщини [PERSON] разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та онука [PERSON] . Зі змісту спадкової справи №114/2021 до майна померлої [PERSON] вбачається, що крім позивача з заявою про прийняття спадщини у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулася донька спадкодавця [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та якій спадкодавець заповідала усе належне їй майно. Як передбачено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач вказує, що до складу спадщини його дружини входить цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 1 /2 частина вказаного житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та 1 /2 частину зазначеного будинку [PERSON] успадкувала, але не оформила після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, яка проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З указаною позицією суд погоджується з огляду на таке. Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2-757 від 03 квітня 2024 року станом на 28 грудня 2012 року відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05.08.1999 року №1-286, посвідченого державною нотаріальною конторою Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 19 серпня 1999 року №884, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] у розмірі 1 /2 частка та за [PERSON] у розмірі 1 /2 частка. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мішково-Погорілівською сільською радою 05 серпня 1961 року, та копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області 17 листопада 2021 року (а.с.76,87) Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с.47). Згідно довідки Мішково-Погорілівської сільської ради від 21.02.2024 року на день відкриття спадщини [PERSON] разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] були зареєстровані донька [PERSON] , зять [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , правнуки [PERSON] , [PERSON] . Отже, в силу частини першої статті 1261, частини першої статті 1269 ЦК України [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом всього майна [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] успадкувала, але не оформила після смерті її матері [PERSON] належну їй на праві власності 1 /2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Отже, до складу спадщини [PERSON] входить цілий спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] як такий, де 1 /2 частка належала їй на права власності відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом та 1 /2 частка була успадкована, але не оформлена після смерті її матері [PERSON] . Позивач з урахуванням складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту як спадкоємець першої черги, який має право на обов`язкову частку у спадщині, тобто на спадкування половини частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця, в силу прямої вказівки закону. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщини може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що у разі спадкування за законом позивачу як спадкоємцю за законом першої черги належала б частка у спадщині [PERSON] з врахуванням часток інших спадкоємців за законом першої черги - доньок спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1 /3. Таким чином, враховуючи, що позивач на момент відкриття спадщини був непрацездатним, а також приписи частини першої статті 1241 ЦК України, розмір належної йому обов`язкової частки у спадщині складає половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, тобто 1 /6 частку. Стосовно твердження відповідача щодо наявності підстав до зменшення розміру частки позивача у спадщині з урахуванням відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] , яка перебувала у безпорадному стані та потребувала госпіталізації, однак позивач не надав їй необхідної допомоги, суд зазначає наступне. При вирішенні спорів про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема ними може вважатися тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо. Зменшення розміру обов`язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця. Отже, аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що заявляючи вимоги про зменшення розміру обов`язкової частки, позивач повинен довести суду та підтвердити належними і допустимими доказами підстави такого зменшення, зокрема, відсутність або негативний характер відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, неприязні стосунки в зв`язку з аморальною поведінкою спадкоємця тощо. Вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 707/2048/17, від 23 січня 2020 року у справі № 497/51/18, від 31 березня 2021 року у справі № 637/882/19 (провадження № 61-8090св20). Враховуючи, що відповідач не звертався до позивача з зустрічними позовними вимогами про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині, суд не приймає до уваги твердження відповідача про наявність підстав для такого зменшення. Враховуючи вищевикладене, приписи частини першої статті 241 ЦК України, та встановивши, що житловий будинок [ADDRESS] , входить до спадкової маси спадкодавця [PERSON] , суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial