Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

21 червня 2025 року о 09 год. 52 хв., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», заявник звернувся до суду із цієї заявою. Заява фактично надійшла до суду та зареєстрована наступного робочого дня 23 червня 2025 року. Заява обґрунтована тим, що на тимчасово окупованій території, а саме в с-ще Північне Покровського району Донецької області [INFO] помер батько дитини заявника - [PERSON] . Вказує, що вона отримала свідоцтво про смерть від окупаційних органів держави-агресора, а також лікарське свідоцтво про смерть, а отримання свідоцтва про смерть за законодавством України їй необхідне для реалізації своїх спадкових прав. Посилаючись на вищевикладене заявник просить суд встановити вищенаведений факт. Заявник у судове засідання не прибула, але його представник у тексті заяви просить суд слухати справу за їх відсутності. Заінтересована особа свого представника у судове засідання не направила. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити, з таких підстав. Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року №707/1607/16-ц зроблений правовий висновок, що заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованій території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо. Верховний Суд наголосив, що розгляд цієї категорії судових справ повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних; а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Ухвалюючи рішення у справі, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Досліджуючи виключно докази, надані органами, утвореними на тимчасово окупованій території, суд позбавлений можливості належним чином встановити факт смерті на непідконтрольній Україні території. Застосовуючи вказану позицію до розглядуваних відносин суд зазначає, що заявник надала суду належний та допустимий докази смерті батька її дитини на тимчасово окупованій території України, а саме лікарське свідоцтво про смерть від 12 березня 2024 року №1050, яке видано бюро судово-медичної експертизи у м. Донецьку. У сукупності з іншими документами у справі, а саме свідоцтвом про смерть, виданим окупаційними органами держави-агресора, можливо дійти висновку, що дійсно мав місце факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. З наведених підстав заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved