Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

14.04.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 23.02.2021 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. З червня 2024 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною тому стали різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Внаслідок чого сторони втратили почуття довіри, любові та поваги один до одного. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя немає. На примирення позивачка не згодна, строк на примирення просить не надавати. За таких обставин вона вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. \~Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.23-24). \~ \~ \~ \~ Позивачка належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, шляхом направлення на адресу, зазначену в позові, копії ухвали про відкриття провадження. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не надала. 29.04.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає примирення неможливим (а.с.27). Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 23.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за № 12 (а.с.17). Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені в червні 2024 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям і власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя між сторонами немає. На примирення сторони не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.\~110\~СК України. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивачки, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що його необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати. При цьому, позивачка не наполягала на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved