Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування доводів вказує, що у вказаному житловому будинку проживав його дядько [PERSON] (помер [INFO] ). Згідно Закону спадкоємцем вказаного житлового будинку, який належав дядькові являється позивач, інших спадкоємців не має. Вимоги мотивує тим, що оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування в нотаріальній конторі неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Суд своєю ухвалою від 29.04.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.05.2025 року. 22 травня 2024 року направлено судовий запит державному нотаріусу Свалявської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації про наявність або відсутність заяв про прийняття спадщини за померлим [PERSON] , який помер [INFO] та запит начальнику відділу "Центр надання адміністративних послуг" Свалявської міської ради Закарпатської області про надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] станом на 02.12.2023 року. Розгляд справи призначено на 09:30 годину 20.06.2025 року. Позивач подав до суду заяву (вх.№ 3624) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті дядька підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№10090). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою Свалявської міської ради про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 31). Заперечень, що спростовують позовні вимоги до суду не надано. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ними відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно; ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за законом. Згідно копії свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] , виданого Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства ючтиції, відповідний актовий запис №296 від 05.12.2023 року) - [PERSON] (дядько позивача) помер [INFO] ; копії свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, відповідний актовий запис №200 від 24.10.2006 року) - [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно ч.3 ст. 1266 ЦК України - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Суд встановив, що позивач [PERSON] , [INFO] (позивач) є племінником померлого [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 29 від 17.02.1977 року. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята після 01 січня 2004 року, застосувуються норми ЦК 2003 року. До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу БТІ при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих, складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Судом досліджено: копія технічного паспорту № 1963/2023 року із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішніх обмірів, характеристикою від 24.10.2023 року; копія довідки № 1010, виготовленої ФОП [PERSON] від 24.10.2023 року (інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами становить 105015 грн.); заява від 03.04.2025 року, нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Новицька О.В., зареєстрована в реєстрі за №159 - [PERSON] , [INFO] (сестра померлого [PERSON] , тітка [PERSON] (позивача) спадщину після смерті рідного брата [PERSON] , у встановлений законом строк не прийняла і не бажає приймати, на залишену після смерті брата спадщину не претендує, в подальшому ніяких притензій до прийняття спадщини мати не буде. За продовженням строку на прийняття спадщини до суду звертатись не буде. Не заперечує, щлб додатковий строк на прийняття спадщини після сметрі рідного брата [PERSON] , був наданий спадкоємцю іншої черги споріднення - племіннику померлого [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до повідомлення, наданого на судовий запит державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вх. №4057) - згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадшину) № [NUMBER] спадкова справа за померлим [PERSON] , який помер [INFO] не заведена. Відповідно до повідомлення, наданого на судовий запит в.о начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" 23.05.2025 року за №06-12/361 [PERSON] - згідно даних реєстру територіальної громади ДМС України за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження;ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). На підставі досліджених у судовому засіданні доказів наданих позивачем на обґрунтування позовної вимоги про визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] (помер [INFO] ), враховуючи, що позивач має право на спадкове майно за законом після смерті дядька, що відповідачем Свалявською міською радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, сестра померлого [PERSON] (тітка позивача) не запречує щодо визнання за [PERSON] права власності на будинок, що визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved