Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1,1500 га за кадастровим №1222983400:01:006:0646, та земельну ділянку, площею 4,6400 га, за кадастровим №1222982800:01:006:0612, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року. На випадок своєї смерті батько розпорядження щодо належного йому майна не залишив, таким чином, спадщина буде прийматись за законом. Вона та її мати - відповідачка по справі - є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців у [PERSON] а ні за законом, а ні за заповітом не має. Для оформлення своїх спадкових прав в квітні 2024 року вона звернулась до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, її мати [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття цієї спадщини на її користь. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2024 року, вона оформила спадщину лише на одну земельну ділянку, площею 1.1500 га, за кадастровим номером 1222983400:01:006:0646, що розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. В оформленні спадщини на земельну ділянку, площею 4,6400 га, вона отримала відмову в зв`язку з тим, що з поданих документів, які посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно, встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Тобто, в правовстановлюючому документі (свідоцтві), згідно якого її батькові належала земельна ділянка, площею 4.6400 га, була допущена помилка в зазначенні кадастрового номеру № 1222982800: 01:006:0612, який не відповідав фактичним даним, зазначеним в Державному земельному кадастрі, де дана земельна ділянка має кадастровий номер 1222983400:01:006:0612. На підставі цього, нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.04.2024 року і для вирішення цього питання рекомендовано звернутись до відповідного суду. Тому, на підставі викладеного, позивачка змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 4,6400 га, кадастровим номером 1222983400:01:006:0612, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1400, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою, у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, при цьому, на адресу суду надала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.37) Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не прибула, при цьому, також, на адресу суду надала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову (а.с.38). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У\~статті 129 Конституції України\~однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом,\~ [INFO] помер батько позивачки по справі [PERSON] , [INFO] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1,1500 га, за кадастровим № 1222983400:01:006:0646, та земельну ділянку, площею 4,6400 га, за кадастровим № 1222982800:01:006:0612, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року (а.с.8). За життя померлий належним йому майном не розпорядився, заповіту не склав. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, яка була заведена до майна померлого, крім позивача, спадкоємцем першої черги є відповідачка по справі, яка від спадкових прав відмовилась на користь позивачки. Згідно з матеріалів справи, [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав в квітні 2024 року звернулась до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2024 року, позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину лише на одну земельну ділянку, площею 1.1500 га, за кадастровим номером 1222983400:01:006:0646, що розташована на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 4,6400 га, отримала відмову, оскільки з поданих документів, які посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно, встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Тобто, в правовстановлюючому документі (свідоцтві), згідно якого [PERSON] належала земельна ділянка, площею 4.6400 га, була допущена помилка в зазначенні кадастрового номеру № 1222982800:01:006:0612, який не відповідав фактичним даним, зазначеним в Державному земельному кадастрі, де дана земельна ділянка має кадастровий номер 1222983400:01:006:0612 (а.с.14, 16-22), що й стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Судом було встановлено той факт, що [PERSON] був повноцінним власником вищевказаної земельної ділянки з моменту оформлення спадщини, яку він отримав після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , про що видано відповідне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, останній, будучи власником цього об`єкту нерухомості, повноцінно володів, користувався та розпоряджався цією землею на власний розсуд і, як власник цієї землі, 25.08.2016 року він уклав Договір оренди землі з ТОВ «Лани Нікопольщини». Як вбачається з матеріалів справи, на запит нотаріуса до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з приводу зазначеної невідповідності, була надана відповідь, що станом на 01.01.2013 року, відповідно до реєстру земель, за громадянкою [PERSON] (матір`ю) [PERSON] , після якої він отримав спадщину, зареєстрована земельна ділянка, площею 4.6400 га, цільовим призначенням 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровим номером: 1222983400:01:006:0612. Тобто, з огляду на вищевикладене, можна зробити висновок, що при оформленні [PERSON] спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , під час видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2015 року і реєстрації речового права на неї, було допущено помилку в зазначенні кадастрового номеру земельної ділянки, площею 4,6400 га, де його невірно вказали 1222982800:01:006:0612, хоча, вірним є кадастровий номер 1222983400:01:006:0612. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному Законом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивачка позбавлена можливості вчинити дії щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, при цьому, у суду сумніву не викликає той факт, що спадкове майно, в дійсності, належить [PERSON] , тому звернення до суду з даним позовом, згідно зі\~ст.16 ЦК України, як\~способу захисту права, є, зокрема, визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved