Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

15\~травня 2025 року засобами поштового зв`язку представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 21.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У подружжя під час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 19.12.2023 року Київський районний суд м. Одеси області ухвалив рішення по справі №947/34444/23, яким задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стверджує, що позивач та відповідач проживають окремо. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишились проживати разом зі своєю матір`ю. [PERSON] не виконує свого обов`язку щодо утримання синів, у добровільній формі спір вирішити сторонам не вдалося. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 19.05.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17.06.2025 року на 12.00 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, 17.06.2025 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримав вимоги позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач \~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~вважається повідомленим належним чином. Крім того, відповідач повідомлявся за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №96. У шлюбі\~народилися діти\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~Серії [NUMBER] \~та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року по справі №947/34444/23 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено; шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 24 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2025 року по справі №947/7227/25 було відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для відмови зазначено відсутність зареєстрованого місця проживання боржника. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров`я когось\~ із\~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу \~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, з урахування вищевказаного суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітніх дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках Відповідно до\~ст. 13 ч. 3 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди Відповідно до частини 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Враховуючи те, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат покласти на відповідача.

Outcome: approved