Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованості загальною сумою 219300 гривень, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі - 22500 гривень, суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 124800 гривень, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 128 календарних днів - 72000 гривень, а також стягнення сплаченого судового збору 2422,4 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень. Позов мотивує тим, що 15 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та\~\~відповідачем укладено договір №4390368 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1 договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 20000 гривень, строком на 350 днів: з 15 лютого 2024 року по 29 січня 2025 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. 16 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено додатковий договір до договору №4390368, відповідно до умов якого відповідач отримав 2500 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Таким чином сума кредиту склала 22500 гривень. Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «25607», а додаткову угоду до договору укладено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «88934», за допомогою мобільного застосунку «Credit7». 23 вересня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач не виконав свого зобов`язання. Крім того, на підставі договору факторингу від 23 вересня 2024 року №23/09/2024 та в межах строку дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4390368 від 15 лютого 2024 року, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 24 вересня 2024 року по 29 січня 2024 року (128 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 72000 гривень. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3 договору №4390368 від 15 лютого 2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 196800 гривень (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 124800 гривень, проценти нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції» у сумі 72000 гривень). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість, яку позивач просить суд стягнути та судові витрати. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 19 травня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); підтвердження факту зарахування коштів 15 лютого 2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «ТАСКОМБАНК», у сумі 20000 гривень, за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек Україна»; підтвердження факту зарахування коштів 16 лютого 2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «ТАСКОМБАНК», у сумі 2500 гривень, за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 5 червня 2025 року на адресу суду з АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана інформація. Представник позивача адвокат Дідух Є.О., який діяв на підставі довіреності від 31 липня 2024 року, в судове засідання не з`явився, 10 і 30 червня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли його заяви, відповідно до яких просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 11 і 30 червня 2025 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 15 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4390368. Крім того, 16 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено додатковий договір до вказаного договору. Кредитний договір і додатковий договір укладено в електронній формі за допомогою мобільного застосунка «Credit7». Згідно з п. 2.1 договору та додаткового договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит в сумі 20000 гривень і 2500 гривень відповідно, строком на 350 днів: з 15 лютого 2024 року по 29 січня 2025 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Відповідно до п.1.4.1 договору, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 10 березня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (1.4.2 договору). Кредитний договір і додатковий договір до нього укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «25607» і «88934» відповідно, що згідно з вимогами\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів\~ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. З листа ТОВ «Пейтек Україна» від 3 жовтня 2024 року №20241003-1921 вбачається, що між товариством і ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 3 січня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна: 15.02.2024 15:03:12 на суму 20000.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 615d14da-cc58-4be2-ba84-7bf0ada4f80f. Номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 43903681708002188 Session ID 023136560990. Сайт торгівця - https://credit7.ua. Код авторизації 318158. Банк-еквайр - АТ «ПУМБ». Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 3 жовтня 2024 року №1896-0310 вбачається, що між товариством і ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 16.02.2024 19:12:34 на суму 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 344666156, призначення платежу: Зарахування 2500 грн на карту [NUMBER] . Крім того, отримання відповідачем коштів підтверджується листом АТ «ТАСКОМБАНК» від 28 травня 2025 року №3071/47,7,-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 21 травня 2025 року, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] банком оформлено миттєву віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 15 і 16 лютого 2024 року були зараховані платежі в сумі 20000 гривень та 2500 гривень відповідно. А також надано виписку по рахунку в підтвердження зарахування коштів. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №4390368 від 15 лютого 2024 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, станом на 23 вересня 2024 року наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22500 гривень та заборгованість за відсотками в розмірі 124800 гривень, що разом становить 147300 гривень. Згідно з договором факторингу №23/09/2024, укладеному між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» 23 вересня 2024 року, ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] згідно з вказаним вище договором. У відповідності до розрахунку заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» за договором №4390368 від 15 лютого 2024 року за 128 календарних днів (24 вересня 2024 року по 29 січня 2025 року), наданого позивачем, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами склала 72000 гривень. Зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу отримання кредиту по вищеописаному договору не надходило, доказів виконання взятих на себе зобов`язань по зазначених договорах суду не надано. Не заперечено поданих розрахунків зі сторони позивача наявного боргу відповідача. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 639\~ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються стороні договору. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~з ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Стаття 13 ЦПК України\~встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Згідно долучених до матеріалів справи розрахунків, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Українські Фінансові Операції» за договором №4390368 від 15 лютого 2024 року в сумі 219300 гривень, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі - 22500 гривень, суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 124800 гривень, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 128 календарних днів - 72000 гривень. Позивачем надано суду копію договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «Українські Фінансові Операції» одержав від первісного кредитора право вимоги по заборгованості. Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку також недійсним не визнаний, тобто в силу\~ст. 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності правочину. Судом перевірені розрахунки заборгованості, надані представником позивача, які суд вважає вірно розрахованими у відповідності до умов договору. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів. Проте вказані розрахунки та умови договору не кореспондуються з вимогами чинного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», набрав чинності 24 грудня 2023 року. Враховуючи обмеження щодо відсоткової ставки встановлені, описаними вище нормами, по 21 квітня 2024 року включно, згідно з укладеним кредитним договором, за ним можна було нараховувати відсотки в розмірі 2% в день, з врахуванням зниженої процентної ставки (п. 1.4.2 договору) та розрахунку заборгованості, розмір таких становить 31987,5 гривень (300+300+(1,5%*23*22500)+(2,5%*42*22500)). З 22 квітня 2024 року відсоткова ставка не повинна була перевищувати 1,5%. А тому за період часу з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно, відсотки за кредитним договором повинні були становити 40500 гривень (22500*1,5%*120). З 20 серпня 2024 року відсоткова ставка не повинна перевищувати 1%. А тому за період з 20 серпня 2024 року по 23 вересня 2024 року розмір відсотків нарахованих первісним кредитором повинен становити 7875 гривень (22500*1%*35). Відповідно відсотки нараховані позивачем повинні становити 28800 гривень (22500*1%*128). З врахуванням наведеного, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 131662,5 гривень, що складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22500 гривень, суми заборгованості за процентами, які мав право нараховувати первісний кредитор 80362,5 гривень (31987,5+40500+7875), суми заборгованості за процентами, які мало право нарахувати ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 128 календарних днів 28800 гривень. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Українські Фінансові Операції», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів і сплати відсотків, розрахованих у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до приписів\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~позивачем до позову додано: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 1 серпня 2024 року, укладений між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Є.О.; копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 24 березня 2025 року на суму 10000 гривень; детальний опис робіт (наданих послуг). Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову та розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати, по сплаті судового збору 1454,35 гривень та витрати на правничу допомогу 6003,76 гривень, що становить 60,03%% від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial