Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові вказала, що з 14.09.2013 року позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2024 року розірвано. Від подружнього життя сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Дитина наразі проживає з позивачкою та весь тягар з утримання спільної дитини позивачка несе самостійно. Оскільки для дитини повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, а позивачка не має можливості самостійно забезпечити його, батько є здоровим та працездатним, тому має змогу сплачувати аліменти в сумі 10000 грн. оскільки має постійний стабільний дохід, та наразі працює. З відповідачем позивачка погодила суму в розмірі 10000 грн. Враховуючи вищевикладене просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. 07.02.2025 року від представника відповідача адвоката Воробей Ілля Вікторовича через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву з котрого вбачається, що звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на доньку позивач посилалась на те, що весь тягар у утримання спільної доньки сторін вона несе самостійно. Відтак, покликання позивачки на те, що нібито з відповідачем було погоджено щомісячний розмір аліментів на утримання доньки в розмірі 10 000 грн є безпідставним та не відповідає дійсності, так як жодної пропозиції щодо укладення договору про сплату аліментів та витрат на утримання доньки відповідачу не надходило. Позивач в позовній заяві про стягнення аліментів стверджує, що відповідач не бере участі у вихованні своєї доньки. Однак, це не відповідає дійсності. Донька сторін із самого народження та по цей час (навіть після розірвання шлюбу) досить велику кількість днів проводить з відповідачем та його батьками. Із самого дитинства, а саме з 4-х місяців відповідач почала здійснювати діяльність в леш-індустрії лешмейкером і весь цей час тато відповідача, [PERSON] та мати відповідача, [PERSON] проводили з дитиною більшість часу, таким чином, даючи можливість позивачу працювати. Коли доньці сторін виповнився один рік та десять місяців вона пішла до садочку, де працювала мати відповідача. Протягом дня і після закриття садочку вона в 90% випадків забирала доньку сторін до себе, оскільки позивачка перебувала постійно на роботі. Після того, як з`явився у позивача косметологічний кабінет в 2019 році і надалі у 2022 році з`явився косметологічний салон за адресою: [ADDRESS] позивач взагалі проводила мало часу з донькою, так як постійно знаходилась на роботі і приходила додому не раніше 20 години кожного дня. Увесь цей час донька знаходилась з відповідачем та його батьками. Відповідач завжди забезпечував доньку усім необхідним та займається разом зі своїми батьками вихованням доньки, приділяє їй достатньо уваги, що в свою чергу дає можливість для своєї самореалізації та часу для здобуття відповідних професіональних навиків позивачу і тому на даний час дає змогу створити своїй доньці такі ж умови проживання, в яких вони перебували раніше, коли проживали з відповідачем однією сім`єю, оскільки на даний час працевлаштована та має достатньо джерел для існування для забезпеченні належних умов для підтримання фізичного, духовного та морального розвитку доньки, забезпечення її належною освітою. На підтвердження даних обставин відповідач хоче клопотати про допит свідків, а саме батьків відповідача та самого відповідача. Відповідач стверджує, що позивач має достатньо нерухомого майна, що підтверджує фінансово-майновий стан позивача та його платоспроможність, однак свідомо приховує цей факт шляхом не внесення цих обставин справи в зміст позовної заяви. Проте, вимоги позову (зміст позовних вимог) є не конкретизованими в частині не зазначення фінансово-майнового стану позивача та його платоспроможності. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності належить: садовий будинок загальною площею 84.4 кв.м. (частка власності 1/1), земельна ділянка площею 0.008 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , квартира, загальна площа (кв.м): 36, житлова площа, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира, загальна площа (кв.м): 36.8, яка розташована за адресою: [ADDRESS] квартира загальна площа (кв.м): 49.3, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з приводу наявності у позивача цього майна, убачається, що майновий стан позивача задовільний, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отримання будь-якого доходу від даного майна, а навпаки, наявність даного майна свідчить про необхідність його утримання, що також суттєво підтверджує фінансово- майновий стан позивача та його платоспроможність. Відповідач не працює, жодного доходу немає. Поряд з цим має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3861 від 31 жовтня 2024 року, випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 434 від 08 січня 2025 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 505 від 29 січня 2025 року на підтвердження свого стану здоров`я. Так як відповідач постійно хворіє та вимушений купувати в обов`язковому порядку ліки без яких він не може існувати та жодного доходу не має він вимушений позичати кошти у своїх батьків. На своє лікування він вимушений витрачати на місяць біля 9 000 грн, стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 10 000 грн щомісячно є недопустимим втручанням у право відповідача на гідне існування. Враховуючи нинішній матеріальний стан відповідача, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами можливо стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 2 000 грн щомісячно та правильно роз`яснити сторонам, що згідно ч.1 ст.192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відтак, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо можливості сплати відповідачем аліментів на дитину в розмірі 10 000 грн. доказів не подала. Натомість відповідачем до відзиву долучено виписки із медичної карти стаціонарного хворого на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача та довідку з центру зайнятості про те, що він не працює. Враховуючи надання коштів на дитину, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважаю достатньою сумою аліментів в розмірі 2 000 грн. щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. Враховуючи вищевикладене просив позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. 17.02.2025 року від позивачки надійшла уточнена позовна заява відповідно до вимог котрої позивачка просить стягувати з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 11.04.2025 року від представника відповідача через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" направив клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 11.04.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено. Витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, який розташований за адресою: 01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11 витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про зареєстровані за [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт, серія [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] транспортні засоби. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, вказала, що дитина знаходиться на її утриманні, на даний час вона не працює, квартира у [ADDRESS] є спільним майном з відповідачем, що на даний час не розділено, та має нерухоме майно у м.Бориспіль Київської області, інше майно було подаровано. Відповідач є працездатним, та доказів проведення відповідного лікування не надав. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/6 частини його доходів, оскільки на даний час відповідач не працює, хворіє, на ліки втрачає приблизно 9000 тис. грн., що є позичені. Інших утриманців відповідач не має, є працездатним, має спільне майно з позивачем у вигляді квартири, що розташована в м.Яготин. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що з 14.09.2013 року позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.10.2024 року розірвано. Від подружнього життя сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.8-18) Згідно акту обстеження вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.22) [PERSON] не працює, має хворобливий стан здоров`я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3861 від 31 жовтня 2024 року, випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 434 від 08 січня 2025 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 505 від 29 січня 2025 року (а.с.40-45) Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві власності належить: садовий будинок загальною площею 84.4 кв.м. (частка власності 1/1), земельна ділянка площею 0.008 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , квартира, загальна площа (кв.м): 36, житлова площа, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира, загальна площа (кв.м): 36.8, яка розташована за адресою: [ADDRESS] квартира загальна площа (кв.м): 49.3, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.46-48). \~ \~ \~ \~Згідно довідки №50 від 05.02.2025 року виданої Яготинським відділом Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості вбачається, що [PERSON] станом на 05.02.2025 року на обліку в Яготинському відділі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості як безробітний не перебуває і допомогу по безробіттю не отримує (а.с.49) \~ \~ \~ \~Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вбачається, що зареєстрованих транспортних засобів станом на 25.04.2025 року за [PERSON] не знайдено. (а.с.81-82) \~ \~ \~ \~Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та ті обставини, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідач є непрацездатний чи має інших утриманців, а дитина потребує матеріального забезпечення, при цьому враховуючи вимоги ст.ст.182, 183 СК України, тому з огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved