Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.2025 позивач був звільнений з АТ «Одеський припортовий завод», наказ №71-к від 25.02.2025 за ст.38 КЗпП України. В день звільнення позивачу була видана трудова книжка та повідомлено про відсутність розрахунку, оскільки відсутні кошти у товариства. З серпня 2023 року по жовтень 2023 року та з січня по лютий 2025 року АТ «Одеський припортовий завод» не сплачувало заробітну плату, ця сума складає 127545,18 грн, яку позивач просить суд стягнути на його користь. 17.04.2025 позивач подав до суду уточнення позовних вимог, а саме просив зменшити суму заборгованості, стягнути невиплачену заробітну плату з серпня 2023 року по жовтень 2023 року та в лютому 2025 року у розмірі 106219,63 грн, так як відповідачем сплачено заборгованість по заробітній платі за січень 2025 року у розмірі 21325,55 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.04.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до Закону України №4273-ІХ від 26.02.2025 змінено найменування Южного міського суду Одеської області на Південний міський суд Одеської області. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Одеський припортовий завод» та був звільнений 10.03.2025 на підставі наказу №71-к від 25.02.2025 за власним бажанням ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8). Згідно повідомлення АТ «Одеський припортовий завод» від 10.03.2025 заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача перед [PERSON] за період з серпня 2023 року по жовтень 2023 року та лютий 2025 року складає 93902,19 грн (а.с.10). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст.47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, суд задовольняє заявлений позов частково, порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з АТ «Одеський припортовий завод» на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з серпня 2023 року по жовтень 2023 року та лютий 2025 року, яка складає 93902,19 грн.

Outcome: partial