Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 26.11.2021 відповідач уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501397983, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, однак останній своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 275910,44 грн, з яких: за кредитом 186629,54 грн, по відсотках 89280,90 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, поклавши також на останнього судові витрати. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Ухвалою суду було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, учасникам надано строк для подання заяв по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.11.2021 року [PERSON] звернулася до АТ Альфа-Банк з метою отримання банківських послуг. 26.11.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501397983 відповідач запропонував банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід?ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Угода).\~ Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. 26.11.2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501397983 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501397983 від 26.11.2021 року. У додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів, розрахунок сукупної вартості та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 730383498 від 26.11.2021 року, виписками до рахункам [NUMBER] та [NUMBER] .\~ Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.\~ Загальна заборгованість згідно з угодою № 50397983 від 26.11.2021 року становить 275910,44 грн, з яких: 186629,54 грн - заборгованість за кредитом, 89280,90 грн - заборгованість за відсотками, про що свідчить виписка та розрахунок.\~ 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.\~ Позивачем було направлено вимогу про усунення порушень, однак відповідач не здійснив дій для усунення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повертав. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановивши вище вказані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків\~ так і не виконав, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс банк» до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3310,93 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22258,97 гривень, суд приходить до наступних висновків. Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «СмартЛекс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до п. 1.1 договору № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п.3.1 договору № 1006 від 28.01.2025, а також договір передбачає умови щодо передачі реєстру боржників за актом приймання-передачі в роботу виконавця за відповідними додатками. Разом з тим, представником позивача окрім договору № 1006 від 28.01.2025 жодних доказів, які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому, суду не надано, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому клопотання представника позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: approved