Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Бердянськ Запорізької області. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є спадкоємицею померлого [INFO] у м. Бердянськ Запорізької області [PERSON] на підставі заповіту від 15.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Спіциною О.В. Зазначає, що вона 04.02.2025 року через свого представника звернулась до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про реєстрацію смерті померлого [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.04.2024 року Територіальним відділом ЗАЦС міста Бердянськ і Бердянського района Управління ЗАЦС Запорізької області та отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 04.02.2025 року № 363/33.10-87, оскільки реєстрація смерті особи, що померла на тимчасово окупованій території України відбувається на підставі рішення суду. Відсутність реєстрації факту смерті померлого [PERSON] перешкоджає реалізації права заявника оформити спадщину на підставі заповіту. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 року визначено суддю Левицьку Т.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. У судове засідання представник Заінтересованої особи - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив задовольнити заяву з підстав, наведених у ній. Заслухавши думку представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи за заявою [PERSON] , а саме: копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.04.2024 року Територіальним відділом ЗАЦС міста Бердянськ і Бердянського району Управління ЗАЦС Запорізької області; довідки про смерть № С-00719, виданої 04.04.2024 року Територіальним відділом ЗАЦС міста Бердянськ і Бердянського району Управління ЗАЦС Запорізької області; паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] ; відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 04.02.2025 року № 363/33.10-87, заповіту, складеного та посвідченого 15.03.2018 року за № 321 нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциною О.В., витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51237954 від 15.03.2018 року, паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , картки платника податків на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , Серії [NUMBER] , свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , Серії [NUMBER] , паспорту на ім`я [PERSON] , Серії [NUMBER] , довідки від 01.10.2002 року № 1031, виданої [PERSON] , про те, що 09.02.1974 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськуправління юстиції зареєстровано одруження між [PERSON] та [PERSON] , довідки від 01.10.2002 року № 1032, виданої [PERSON] про те, що 20.12.1978 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , фототаблиці з місця поховання [PERSON] , суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Бердянськ Запорізької області. Місто Бердянськ Запорізької області на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією України. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується: копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.04.2024 року Територіальним відділом ЗАЦС міста Бердянськ і Бердянського району Управління ЗАЦС Запорізької області; копією довідки про смерть № С-00719, виданої 04.04.2024 року Територіальним відділом ЗАЦС міста Бердянськ і Бердянського району Управління ЗАЦС Запорізької області; Відтак, заявник позбавлений можливості інакше, ніж через рішення суду підтвердити факт смерті [PERSON] . Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року /з відповідними змінами/. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У свою чергу, відповідно до положень ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року /з відповідними змінами/, тимчасово окупована територія є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частинами 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). З урахуванням наведеного, а саме того, що встановлення зазначеного у заяві факту має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті матері заявника та отримати відповідне свідоцтво про смерть. При цьому, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Outcome: approved