Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника, адвоката Литвиненко Оксани Ігорівни звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 грудня 2023 року між сторонами було укладено інвестиційний договір № 0112. Відповідно до п. 1.1. Договору, він регламентує інвестиційну діяльність між Інвестором та Замовником, в напрямку інвестування розвитку бізнесу Замовника, а саме залучення Інвестором грошових коштів на розвиток компанії Замовника TM «Sobolinifurs» з метою отримання прибутку у вигляді грошових коштів. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Інвестор надає Замовнику грошову інвестицію на строк 12 місяців від дати підписання Договору. Сума інвестиції складає 28 000,00 доларів США. Позивач на виконання умов Договору 01 грудня 2023 року передала Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 017 898,00 грн. (один мільйон сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ на момент передачі складало 28 000,00 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] було складено заяву про отримання зазначених коштів. Справжність підпису на заяві від 13 грудня 2023 року посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Мурзак С.О. Таким чином, зобов`язання Інвестора за Договором були виконані у повному обсязі. П. 2.2. та 2.4. Договору передбачено, що Замовник сплачує щомісяця Інвестору 10% від суми інвестиції, а саме 2800,00 доларів США. Щомісячні виплати повинні здійснюватися з 01 по 07 число кожного місяця. Після закінчення строку Договору, Замовник зобов`язується повернути всю суму грошових коштів протягом 10 днів з дати закінчення Договору. Пунктом 4.2. також передбачений обов`язок Замовника сплачувати Інвестору 2800,00 доларів США щомісячно до закінчення строку Договору. На виконання умов Договору Замовником частково здійснено виплати, передбачені п. 2.2. та 4.2. Договору у розмірі 3 288,29 доларів США (три тисячі двісті вісімдесят вісім доларів США 29 центів), а саме: 01.02.2024 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів США 00 центів); 29.02.2024 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 29.02.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,2077 грн.) становить 392,59 доларів США (триста дев`яносто два долари США 59 центів); 01.03.2024 23 500,00 грн. (двадцять три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), що станом на 01.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,0492 грн.) становить 617,62 доларів США (шістсот сімнадцять доларів США 62 центи); 02.03.2024 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 02.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,0492 грн.) становить 394,23 доларів США (триста дев`яносто чотири долари США 23 центи); 14.03.2024 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 14.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,7878 грн.) становить 386,72 доларів США (триста вісімдесят шість доларів США 72 центи); 09.04.2024 9 500,00 грн (дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), що станом на 09.04.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,9882 грн) становить 243,66 долари США (триста вісімдесят шість доларів США 72 центи); 07.05.2024 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 07.05.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 39,3561 грн) становить 127,05 доларів США (сто двадцять сім доларів США 05 центів); 10.05.2024 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 10.05.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 39,5518 грн.) становить 126,42 доларів США (сто двадцять шість доларів США 42 центи). Оскільки Відповідачем не виконувались умови Договору, Позивач через свого представника, 03 червня 2024 року надіслала за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] (адреса зазначена у нотаріально посвідченій заяві про отримання коштів) претензію про розірвання Договору з 15 липня 2024 року, сплату заборгованості за п. 2.2. та 2.4. Договору, повернення основної суми у розмірі 28 000,00 доларів США у строк до 25 липня 2024 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Відповідач отримав претензію 12 червня 2024 року. Станом на дату подачу даної позовної заяви, Відповідач не повернула Позивачу кошти, що передбачені умовами Договору, Відповідач з Позивачем не зв`язувався, пропозицій щодо погашення заборгованості або реструктуризації такої заборгованості не надходило. Отже на момент звернення до суду з цією позовною заявою наявне порушене право Позивача Відповідач безпідставно уникає виконання зобов`язання та не повернув Позивачу грошові кошти у строк встановлений Договором. Відтак позивачка просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 1 173 908,40 грн. (один мільйон сто сімдесят три тисячі дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) - еквівалент 28 000,00 доларів США (двадцять вісім тисяч доларів США 00 центів) та судові витрати у розмірі 11 739,08 грн. (одинадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень 08 копійок). Ухвалою суду від 31.03.2025 року відкрите провадження по справі, а ухвалою від 14.05.2025 року справу призначено до розгляду по суті. Представник позивачки, Литвиненко О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи, у зв`язку з ухиленням відповідача від участі у розгляді позовної заяви. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не пояснила, хоча судом про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належно, про що свідчать відповідні довідки, долучені до матеріалів справи. Відзиву на позов не надала, заперечень щодо розрахованої позивачем суми боргу на висловила, відтак суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи документів. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01 грудня 2023 року між [PERSON] та\~ [PERSON] було укладено інвестиційний договір № 0112. Відповідно до п. 1.1. Договору, він регламентує інвестиційну діяльність між Інвестором та Замовником, в напрямку інвестування розвитку бізнесу Замовника, а саме залучення Інвестором грошових коштів на розвиток компанії Замовника TM «Sobolinifurs» з метою отримання прибутку у вигляді грошових коштів. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Інвестор надає Замовнику грошову інвестицію на строк 12 місяців від дати підписання Договору. Сума інвестиції складає 28 000,00 доларів США. На виконання умов договору 01 грудня 2023 року [PERSON] передала\~ [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 017 898,00 грн. (один мільйон сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ на момент передачі складало 28 000,00 доларів США, на підтвердження чого матеріали справи містять заяву про отримання зазначених коштів. Справжність підпису на заяві від 13 грудня 2023 року посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Мурзак С.О. Таким чином, враховуючи не заперечення відповідачки та не підтвердження обґрунтованості цих заперечень, суд приймає за доведене те, що зобов`язання інвестора за договором були виконані у повному обсязі. П. 2.2. та 2.4. Договору передбачено, що Замовник сплачує щомісяця Інвестору 10% від суми інвестиції, а саме 2800,00 доларів США. Щомісячні виплати повинні здійснюватися з 01 по 07 число кожного місяця. Після закінчення строку Договору, Замовник зобов`язується повернути всю суму грошових коштів протягом 10 днів з дати закінчення Договору. Пунктом 4.2. також передбачений обов`язок Замовника сплачувати Інвестору 2800,00 доларів США щомісячно до закінчення строку Договору. На виконання умов Договору Замовником частково здійснено виплати, передбачені п. 2.2. та 4.2. Договору у розмірі 3 288,29 доларів США (три тисячі двісті вісімдесят вісім доларів США 29 центів), а саме: 01.02.2024 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів США 00 центів); 29.02.2024 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 29.02.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,2077 грн.) становить 392,59 доларів США (триста дев`яносто два долари США 59 центів); 01.03.2024 23 500,00 грн. (двадцять три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), що станом на 01.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,0492 грн.) становить 617,62 доларів США (шістсот сімнадцять доларів США 62 центи); 02.03.2024 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 02.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,0492 грн.) становить 394,23 доларів США (триста дев`яносто чотири долари США 23 центи); 14.03.2024 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 14.03.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,7878 грн.) становить 386,72 доларів США (триста вісімдесят шість доларів США 72 центи); 09.04.2024 9 500,00 грн (дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), що станом на 09.04.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 38,9882 грн) становить 243,66 долари США (триста вісімдесят шість доларів США 72 центи); 07.05.2024 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 07.05.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 39,3561 грн) становить 127,05 доларів США (сто двадцять сім доларів США 05 центів); 10.05.2024 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що станом на 10.05.2024 за офіційним курсом НБУ (1 долар США 39,5518 грн.) становить 126,42 доларів США (сто двадцять шість доларів США 42 центи). Даний розрахунок наведено стороною позивача та також не заперечений відповідачкою. Позивачка через свого представника, 03 червня 2024 року надіслала за адресою фактичного проживання: [ADDRESS] (адреса зазначена у нотаріально посвідченій заяві про отримання коштів) претензію про розірвання Договору з 15 липня 2024 року, сплату заборгованості за п. 2.2. та 2.4. Договору, повернення основної суми у розмірі 28 000,00 доларів США у строк до 25 липня 2024 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачка отримала дану претензію 12 червня 2024 року. Таким чином на підставі наведеного суд приймає за доведену наявність заборгованості відповідачки перед позивачкою у сумі, розрахованій стороною позивача, а саме 1 173 908,40 грн (один мільйон сто сімдесят три тисячі дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) - еквівалент 28 000,00 доларів США (двадцять вісім тисяч доларів США 00 центів). За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У чинному законодавстві відсутнє визначення поняття «інвестиційний договір», але ним визначені окремі види інвестиційних договорів: концесійні договори, угоди про розподіл продукції, договори про спільну інвестиційну діяльність і де - які інші. При ідентифікації інвестиційного договору і формулюванні такого поняття слід враховувати численність існуючих варіантів його визначення. Вважається, що ключовим моментом у визначенні поняття може бути економічна доцільність (ефективність), тобто оптимальне співвідношення інтересів інвестора та держави на всіх стадіях здійснення інвестиційних відносин. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, що регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є інвестиційний договір. Він є правовою формою взаємовідносин між інвес\-тором та іншими учасниками інвестиційної діяльності. Договір повинен відповідати економічній сутності інвестування, тобто закріплювати факт вкладення коштів в об`єкт інвестування. А саме інвестування, у свою чергу, поділяється на: - самоінвестування, тобто інвестування власної підприємницької діяльності. У цьому випадку інвестиційні відносини не матимуть двостороннього зобов`язального характеру; - інвестування діяльності іншої особи, у якому беруть участь два суб`єкти інвестиційної діяльності - інвестор і суб`єкт підприємницької діяльності. Термін «інвестиційний договір» в юридичній літературі розглядається у вузькому і широкому розумінні. У вузькому розумінні цей термін застосовується стосовно угод між інвестором і учасниками інвестиційного процесу щодо вкладення та реалізації інвестицій. У широкому розумінні цей термін застосовується щодо договорів, які укладаються між інвестором та іншими учасниками інвестиційної діяльності і спрямовані на реалізацію будь-яких видів і форм інвестицій з метою одержання прибутку або досягнення соціального ефекту. Отже, за своїми правовими ознаками інвестиційний договір визначається як договір, однією зі сторін якого є інвестор (юридична або фізична особа або держава), а іншою - сторона, яка приймає інвестиції, - реципієнт (фізична або юридична особа, як та, що існує, так і спеціально створена інвестором, а також держава), який регулює відносини з приводу довгострокового вкладення майна, майнових прав та інших цінностей, що мають ринкову вартість (у певному вигляді, формі та кількості), в обраний об`єкт інвестування (реальний, фінансовий або інтелектуальний, які передбачені законодавством України з метою отримання прибутку, що мають ризиковий характер. Ризик в інвестиційних договорах обумовлюється такими факторами: значним розривом у часі між укладенням договору та досягненням його мети, тобто реалізацією; сам характер інвестування передбачає передачу цінностей та включення їх у підприємницький обіг, що також має певний ступінь ризику. Позовні вимоги за інвестиційним договором можуть бути досить різноманітними, оскільки вони залежать від конкретних умов договору, характеру порушення та мети, яку переслідує позивач. Категорії позовних вимог, які можуть виникнути: вимоги про виконання зобов`язань в натурі; передачу інвестиційного об`єкта; виконання робіт або надання послуг: забезпечення доступу до інформації або управління: вимоги про стягнення грошових коштів. Вимоги про стягнення грошових коштів можуть уключати: стягнення суми інвестицій: У випадку, якщо інвестиції не були повернуті в обумовлений термін або проект не був реалізований; стягнення дивідендів або прибутку: Якщо договір передбачав розподіл прибутку, але інвестор його не отримав; стягнення неустойки (штрафів, пені): За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, якщо договір передбачав такі санкції; стягнення збитків: Якщо внаслідок порушення договору інвестор зазнав збитків (реальні збитки та упущена вигода). Для стягнення збитків необхідно довести їхній розмір та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та збитками; стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами: Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, якщо інвестор не отримав належні йому кошти вчасно. Тобто інвестиційний договір передбачає можливість висунення вимог про стягнення грошових коштів, що споріднює його з договором позики, у даному конкретному випадку. Досліджуючи нотаріально засвідчену заяву відповідачки про передачу на виконання умов договору 01 грудня 2023 року позивачкою грошових коштів у розмірі 1 017 898,00 грн. (один мільйон сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ на момент передачі складало 28 000,00 доларів США, суд зазначає про таке. З огляду на існуючі норми законодавства нотаріально засвідчена заява не є безумовним доказом обставин передачі коштів. Проте нотаріально засвідчена заява є вагомим доказом, який суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі. Враховуючи, що надана позивачем заява містить чітке формулювання, однозначно вказує на факт передачі коштів позивачкою відповідачці, містить ідентифікаційні дані сторін, паспортні дані та реєстраційні номери облікових карток платників податків, деталі договору, суму коштів, вказана точна сума, яка була передана, цифрами та прописом, валюту, в якій здійснювалася передача та дату і місце передачі, суд приходить до переконання у дійсності виконання позивачкою умов інвестиційного договору № 0112. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Договір позики є прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції цього договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.10.2018 в справі № 924/1096/17). Статтею 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Таким чином, нотаріально завіреною заявою від 13 грудня 2023 року, яка відповідачкою складена на підтвердження отримання суми грошових коштів, що передбачено пунктом 2.1. інвестиційного договору № 0112, підтверджено факт укладення цього договору та факт отримання нею в позику 1 017 898,00 грн. (одного мільйону сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ на момент передачі складало 28 000,00 доларів США від позивачки. При цьому, судом не було встановлено, що укладений між сторонами договір відповідачкою у будь-який спосіб оспорювався, відтак укладений договір є правомірним та свідчить про те, що між сторонами існують позикові правовідносини та у відповідачки наявний обов`язок з повернення отриманих грошових коштів. Поряд з цим, укладений договір між сторонами про порядок реалізації відносин регулює правовідносини, що склались в частині користування [PERSON] отриманими коштами, що свідчить про обов`язок останньої сплатити визначені п. 2.2. та 2.4 договору щомісячних платежів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика (інвестиція) вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що надавалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів інвестору. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.12.2018 у справі № 544/174/17 зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що «у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку». Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11739,08 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved