Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє самостійно та в інтересах [PERSON] , адвокат, Мозольська О.М., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. У якій просила постановити судове рішення, яким визначити, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , належить по 1/7 частці кожному у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0, 1 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] (у минулому [ADDRESS] ), кадастровий номер 0710100000:32:093:0018. 28 квітня 2025 на адресу суду від представника позивача [PERSON] , яка діє самостійно та в інтересах [PERSON] , адвоката, Мозольської О.М., надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій зазначає, що Предметом розгляду даної справи є оформлення [PERSON] спадкових права в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: прав у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1 га,, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, співвласниками якої є відповідачі та покійна матір [PERSON] . У зв`язку з відмовою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четвергової Є.О. видати [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки частки у праві спільної сумісної власності на вказану вище земельну ділянку не виділені, [PERSON] , позбавлена можливості оформити свої спадкові права на частку у вказаній вище земельній ділянці у позасудовому порядку. Разом з тим, після смерті матері [PERSON] , спадщину в порядку спадкування за заповітом на належну покійній 1/2 частку квартири [ADDRESS] ), прийняла позивач [PERSON] . Станом на даний час, залишилася не прийнята належна покійній частка у праві спільної сумісної власності на вказану вище земельній ділянці, яку належить спадкувати за заповітом [PERSON] . На підставі викладеного просить постановити судове рішення, яким визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, яка розташована за адресою [ADDRESS] ), в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника. 18 березня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 06 травня 2025 протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 17 червня 2025 на адресу суду від представник позивача [PERSON] , яка діє самостійно та в інтересах [PERSON] , адвоката, Мозольської О.М., надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. 16 червня 2025 на адресу суду від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надійшла заява про визнання позову, у просять судове засідання проводити без їх участі не заперечують щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачам засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] , з відміткою працівника пошти «вручено, особисто», та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] , з відміткою працівника пошти «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , про розгляд справи. Суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно заповіту складеного 27 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ходачинським Р.О., спадкодавець [PERSON] , заповіла усе належне майно своїй дочці [PERSON] (а.с. 17). З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] , належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1 га, кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, яка розташована за адресою [ADDRESS] ). Іншими співвласниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2017 року, за [PERSON] , визнано право спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку, в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника [PERSON] ) (а.с. 14, 15). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про зміну нумерації об?єктів нерухомого майна у зв?язку з перейменуванням [ADDRESS] » N?78-2 від 15.02.2023 року, було змінено вулицю, на якій розміщена вказана вище земельна ділянка та нумерацію будівлі. Зокрема, адреса місця розташування земельної ділянки з [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] . З копії довідки про оціночну вартість об`кта нерухомості від 17.03.2025 року, встановлено, що вартість 1/7 частки земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, яка розташована за адресою [ADDRESS] ), становить 108\~549, 19 грн. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2019 року виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Є.О., та зареєстровано в реєстрі за № 744 спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом складається з частки у спільній власності на квартиру номер [ADDRESS] . (а.с. 18). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2020 №47/01-16, вбачається, що [PERSON] , відмовлено у видачі і свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, яка розташована за адресою [ADDRESS] ), так як частки співвласників вищезазначеної земельної ділянки не виділені, у зв`язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна (а.с. 19). З копії спадкової справи судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ходачинським Р.О., на користь доньки [PERSON] , [INFO] . Спадщину за заповітом [PERSON] , прийняла, звернувшись 21.08.2018 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим встановлено, що ще однією спадкоємицею спадкодавця [PERSON] , є її донька [PERSON] , яка рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2002 року, визнана недієздатною, а рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2018 року, призначено Романюк О.А., опікуна - [PERSON] [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , заявою поданою приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Четверговій Є.О., відмовилася від права на обов`язкову частку у спадщині від імені [PERSON] , після померлої матері [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355404844 від 22.11.2023 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2017 року, за [PERSON] , визнано право спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку, в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника [PERSON] ) та померлій [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер 0710100000:32:093:0018, яка розташована за адресою [ADDRESS] ). Відповідно до положень статей\~1216,1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~ст. 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зст. 1225\~ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною 1\~ст. 1226 ЦК Українипередбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до\~ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до частини 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України\~передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 3\~ст. 370 ЦК України\~виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленомустаттею 364 цього\~Кодексу. Статтею 377 ЦК України\~передбачено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення. За змістом ч. 1\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами четвертою, п`ятою\~статті 89 ЗК України\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. На підставі ч. 1\~ст. 120 ЗК\~Україниу разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вище вказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 489/2165/19 провадження № 61-10376св21) у постанові від 19.01.2022. З матеріалів справи, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355404844 від 22.11.2023 вбачається, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,1 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0710100000:32:093:0018 належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та померлій [PERSON] , на праві спільної сумісної власності. Її поділ або виділення з неї окремих часток не проводився, розмір часток не визначався. Оскільки [PERSON] , була співвласником земельної ділянки, яка належить також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві спільної сумісної власності, відповідно право [PERSON] , перейшло до [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на вказану земельну ділянку, що входять до складу спадщини, у позасудовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. У позовній заяві позивач просить понесені ним судові витрати, у вигляді судового збору, залишити за ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved