Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

2 квітня 2025 року (вх.№\~10294/25) представник позивача, адвокат Джулай Аліна Анатоліївна, звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що зроблено відповідний актовий запис №\~1733. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 20-21). Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалось. З плином часу позивач зрозуміла, що у подружжя відсутні спільні інтереси, а згодом зникло відчуття поваги, довіри, взаєморозуміння та любові. У наслідок цього шлюбні відносини фактично припинено. З часу роздільного проживання подружжя стосунків не підтримує. Тому позивач вважає примирення неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим просить суд позовні вимоги задовольнити. У судове засідання, призначене на 18.06.2025, сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача, одночасно із позовною заявою, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано на адресу суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, підтримку позовних вимог (а.с. 4). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на його зареєстроване місце проживання (штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» (0610246975275, 0610255161035). Однак, такі повернулися на адресу суду без вручення у зв`язку із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 31, 35). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Із свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~виданого 13.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається,\~що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка м. Каховка Херсонської області та [PERSON] , [INFO] , громадянин Держави\~Лівія,\~перебувають у\~шлюбі,\~зареєстрованому 13.07.2021, про що складено відповідний актовий запис № 1733 (а.с.\~ 6). Відомостей про наявність у подружжя дітей суду не надано. Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Відповідач своїх заперечень не надав, викладеного позивачем не спростував. Частиною 1\~ст. 51 Конституції України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~Стаття 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо поділу майна сторони не мають. Також встановлено, що між сторонами вже тривалий час відсутнє взаєморозуміння, тому вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, а відтак фактично не підтримують жодних відносин. Згідно зі\~статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі\~статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються\~статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Таким чином, правові наслідки шлюбу визначаються в Україні, оскільки тут подружжя мало останнє місце проживання. Враховуючи те, що позов поданий у квітні 2025 року, проте з того часу подружжя не примирилося, не налагодило свої сімейні відносини, будь-яких заяв, клопотань процесуального характеру не надходило, а також з огляду на позицію позивача, який категорично наполягає на розірванні шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що також призвело до втрати почуття любові, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір». Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн.. Відтак, витрати з його сплати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved