Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 09.01.2023 о 20 год 37 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому штучному міському освітленні, здійснював рух по другій смузі для руху вул. Разумовська, на якій організовано двосторонній рух по двох смугах руху в кожному напрямку, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Серова. Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого за межами перехрестя вул. Разумовська\~- вул. Садиковська, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння водій [PERSON] за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який здійснював рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку зліва направо за ходом руху автомобіля Mitsubishi Lancer. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 у кримінальній справі № 522/4146/23 [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач указує, що між ним та [PERSON] добровільно не досягнуто згоди щодо відшкодування позивачу в повній мірі завданої шкоди. [PERSON] у лютому 2023 року перераховано на його користь грошові кошти у загальному розмірі близько 40\~000 грн, як допомога на відновлення здоров`я, оплату оренди квартири, харчування, медикаменти. Однак, цих коштів не вистачило на довготривале лікування, обстеження та усунення майбутніх наслідків у вигляді значного погіршення стану здоров`я, отриманої у майбутньому 3 групи інвалідності та необхідності лікуватися стаціонарно спочатку в м. Одесі, а потім за направленням за місцем реєстрації у Дніпропетровській області. Загалом лікування позивача як стаціонарно так і амбулаторно сумарно продовжується більше 7 місяців. Водночас [PERSON] відмовився від добровільного відшкодування завданої позивачу шкоди. Крім того, ураховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «Уніка» відповідно до полісу № 21106563344 від 20.08.2022 зі страховим лімітом 320\~000 грн за шкоду, заподіяну здоров`ю, позивач звернувся до страховика із заявою про відшкодування шкоди, завданої ДТП. ПрАТ СК «Уніка» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 91\~136,23 грн. Позивач вважає, що оскільки сума фактично завданої шкоди та збитків, які він поніс у результаті ДТП є значно більшою, аніж виплачена сума страхового відшкодування, стягненню зі страхової компанії підлягає недоплачена сума страхового відшкодування в межах страхового ліміту, а з [PERSON] різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою відповідно до положень ст. 1194 ЦК України. Позивач зазначає, що у результаті ДТП він зазнав серйозних травм, вимушений був перебувати на довготривалому стаціонарному лікуванні. На день подання позову він продовжує лікування, постійно обстежується у лікарів, витрачає час та докладає додаткових зусиль для відновлення й організації звичайного способу свого життя, який було порушено внаслідок дій [PERSON] . На лікування та проведення діагностичних досліджень ним було витрачено власні кошти у розмірі 13\~228,08 грн, з яких лише 6\~396,41 грн було відшкодовано страховою компанією. Вважає, що ці кошти підлягають відшкодуванню ПрАТ СК «Уніка», а посилання страховика на неякісні фотокопії чеків, доданих позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування вважає такими, що не звільняють страховика від виплати такого відшкодування в повному обсязі, а останній мав можливість витребувати необхідну документацію від медичної установи або ж від самого потерпілого. Позивач до події працював у ТОВ «Нове діло» робітником з обслуговування устаткування з виробництва хліба, проте через отримані у ДТП травми він з 09.01.2023 більше ніж на пів року втратив працездатність, джерело доходів та вимушений був брати у борг кошти аби оплачувати орендоване житло, комунальні послуги, повноцінно та посилено харчуватись, купувати ліки, здійснювати витрати на транспорт тощо. Крім того указує, що до ДТП він матеріально допомагав своїм батькам, які є особами похилого віку та пенсіонерами, однак наразі він їх утримувати не може. Зазначає, що шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності страховою компанією йому було відшкодовано. Крім того позивач зазначає, що отримані довготривалі фізичні страждання, які він переніс та продовжує відчувати у результаті отриманих при ДТП травм, хворобливий стан та неможливість унаслідок заподіяних тілесних ушкоджень жити повноцінним життям та заробляти кошти на утримання себе та своїх батьків, завдали йому значної моральної шкоди. Унаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень йому 08.05.2023 встановлено 3 групу інвалідності, а 01.05.2023 лікарем - психіатром проведено обстеження та встановлено діагноз органічний емоційно-лабільний розлад. Через ушкодження здоров`я він тривалий час перебував на лікуванні, йому завдано душевних страждань, він відчував велику стурбованість та занепокоєння, звичайний спосіб життя було порушено, соціальні зв`язки були втрачені, досі його турбують наслідки ушкодження його здоров`я, він фізично не може займатися раніше звичними для нього справами, в тому числі і займатися спортом, що раніше було невід`ємною частиною його життя. Крім того, через непрацездатність він втратив та продовжує втрачати значний заробіток, що викликає у нього душевні страждання, відчуття пригніченості, зниження соціальної активності, нервові переживання, стривоженість за майбутнє та дискомфорт. Він продовжує проходити тривале обстеження та лікування, приймає препарати, контролює динаміку відновлення мозку, регулярно відвідує лікарів. Водночас в повній мірі відновити стан свого здоров`я повністю не вдається, його постійно турбує головний біль, запаморочення, неконтрольована блювота, загальна слабкість та швидка втомлюваність. Він відмічає зниження слуху на ліве вухо, втрату смакових рецепторів, зниження темпу мислення, розсіяну увагу, іноді порушення мови. Іноді він відчуває зниження чутливості в руці чи нозі, що наразі потребує проходження додаткової фізіотерапії, фізкультури, що пригнічує його та його батьків. Зазначені обставини викликають додаткову дратівливість, депресивні стани та тривожність за майбутнє. Усе подальше життя він має посилено слідкувати за станом свого здоров`я, проходити різноманітні обстеження та наразі неможливо передбачити, якими в майбутньому можуть бути наслідки отриманих травм голови після ДТП. Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, остаточно просив стягнути з ПрАТ «Уніка» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 6 831,67 грн. Крім того, посилаючись на те, що страховою компанією сплачено страхове відшкодування за моральну шкоду в розмірі 4\~339, 82 грн, а моральну шкоду оцінено позивачем у розмірі 275\~660, 18 грн, з урахуванням страхового ліміту (320\~000 грн), також просив стягнути з ПрАТ «Уніка» моральну шкоду в розмірі 228\~863, 77 грн. Також позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь у відшкодування моральної шкоди 275\~660, 18 грн. У відзиві на позовну заяву ПрАТ СК «Уніка» проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначено, що 20.08.2022 між ПрАТ СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210656334. Предметом страхування за полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] . 22.05.2023 позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком на підставі полісу та обвинувального акта прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 91\~136,23 грн, з яких: 6\~396,441 грн\~ належним чином підтверджені витрати на лікування згідно наданих розрахункових документів та відповідно до ст. 24.1 Закону (не було прийнято до уваги документ «Здоров`я та краса» на 1\~100,00 грн, чек з платіжного терміналу на 3\~729,10 грн, документ з аптеки «Віва «Фарм Юг» на 234,00 грн, чек з платіжного терміналу на 785,50 грн, оскільки до цих документів не додано фіскальних чеків. Також не взято до уваги документ вкрай поганої якості, за яким неможливо ідентифікувати придбані товари та визначити вартість цих товарів); 80\~400,00 грн у зв`язку із стійкою втратою працездатності згідно зі ст. 26.2 Закону та 4\~339,82 грн відшкодування моральної шкоди згідно ст. 26-1 Закону. 11.07.2023 ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало на реквізити позивача вказане страхове відшкодування. Щодо відшкодування моральної шкоди указує, що відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Позивачу було виплачено моральну шкоду у розмірі 4 339,82 грн, що складає 5 % від суми страхової виплати 86\~796,41 грн. Вважає, що обґрунтований розмір завданої майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу страховою компанією, становить 91\~136,23 грн, яка вже сплачена у добровільному порядку, тому страховиком права позивача не порушено. У письмових поясненнях [PERSON] виклав свої заперечення щодо позову, зазначив, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування, суперечить меті інституту страхування та звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди безпосередньо до винуватця ДТП без звернення до страхової компанії вважав передчасним та необґрунтованим. Також зазначив, що позивачем та відповідачем на стадії досудового слідства було укладено усну угоду про примирення та компенсацію завданої шкоди, яку оформлено у формі розписки у відсутності претензій до обвинуваченого в обмін на платіж в безготівковій формі на суму 35\~000,00 грн. Крім того [PERSON] 25.011.2023 перерахував на рахунок потерпілого 5\~500,00 грн у рахунок відшкодування витрат потерпілого на оренду житла, яку позивач не міг оплатити внаслідок отриманої травми. Щодо витрат позивача на лікування та медичні обстеження указує, що позивач проходив лікування у КНП «Міська Клінічна Лікарня № 11» ОМР за рахунок коштів міського бюджету на загальну суму 20\~253 грн, які були добровільно компенсовані [PERSON] на стадії досудового слідства у відповідь на заявлений Одеською міською радою позов. Щодо вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] коштів у відшкодування моральної шкоди посилався на те, що доводи позивача в цій частині зводяться до шаблонного переписування з нормативно-правових актів та судових рішень трактувань, які ймовірно описують так звані «немайнові втрати», а позивач намагається збагатитись за рахунок відповідачів, що є неприпустимим та незаконним. Позивач в період лікування постійно отримував морально-психологічну та матеріальну підтримку від [PERSON] , в тому числі як при особистих багаторазових зустрічах за місцем знаходження позивача у лікарні, так і в телефонних розмовах і переписках у месенджерах. Крім того указує, що складенням розписки про відмову від претензій майнового характеру сторонами малось на увазі відмова позивача до [PERSON] від претензій майнового характеру у зв`язку з добровільною компенсацією завданого збитку, в тому числі моральної шкоди, яка була заподіяна позивачу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів повернуто заявнику. У судових засіданнях у справі позивач [PERSON] та його представник адвокат Циба О. В. просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сафронюк П. В. у судових засіданнях у справі у задоволенні позову просили відмовити. Відповідач ПрАТ СК «Уніка» подало до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 у кримінальній справі № 522/4146/23 [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.\~75\~КК України [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.\~76\~КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одеси та потерпілого [PERSON] залишено без розгляду. З указаного вироку слідує, що 09.01.2023 приблизно о 20 год 37 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , (ходова частина, рульове керування, гальмова система якого на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно справному стані), в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у темний час доби, при достатньому штучному міському освітленні, здійснював рух по другій смузі для руху вул. Разумовська, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху в кожному напрямку, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Серова. Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого за межами перехрестя вул. Разумовська\~-вул. Садиковська, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння водій [PERSON] , за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який здійснював рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку зліва направо за ходом руху автомобіля Mitsubishi Lancer. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепу (перелом верхньої стінки лівої орбіти, перелом кісток носу, перелом великого та малого крил клиноподібної кістки зліва, перелому задньої стінки основної пазухи зліва, перелом піраміди лівої скроневої кістки, перелом потиличної кістки), травматичний субарахноідальний та субдуральний крововилив, забій м`яких тканин тім`яної ділянки, гематома параорбітальної клітковини справа, перелом правої лопатки. Вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. [PERSON] у зв`язку з отриманими в ДТП тілесними ушкодженнями неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. У період з 09.01.2023 до 27.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «МКЛ № 11», що підтверджується випискою із медичної картки хворого № 490. З виписки № 9606/329 із медичної картки стаціонарного хворого КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» слідує, що [PERSON] у період з 14.04.2023 по 24.04.2023 знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліст КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 01.05.2023 [PERSON] встановлено діагноз органічний емоційно-лабільний розлад. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 4941842 [PERSON] з 08.05.2023 встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01 червня 2024 року. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ СК «Уніка» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210656334. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320\~000 грн, за шкоду заподіяну майну\~ 160\~000 грн, франшиза 2\~500 грн. 22.05.2023 [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом ПрАТ СК «Уніка» № 00563539 від 10.07.2023 [PERSON] повідомлено, що сума страхового відшкодування становитиме 91\~136,23 грн, з них: 6\~396,441 грн належним чином підтверджені витрати на лікування згідно наданих розрахункових документів та відповідно до ст. 24.1 Закону України «про обов`язкове страхування ЦПВВНТЗ». Не прийнято до уваги документ «Здоров`я та краса» на 1\~100,00 грн, чек з платіжного терміналу на 3\~729,10 грн, документ з аптеки «Віва «Фарм Юг» на 234,00 грн, чек з платіжного терміналу на 785,50 грн, оскільки до цих документів не додано фіскальних чеків. Також не взято до уваги документ у вкрай поганій якості, за яким неможливо ідентифікувати придбані товари та визначити вартість цих товарів. 80\~400,00 грн у зв`язку із стійкою втратою працездатності згідно ст. 26.2 Закону та 4\~339,82 грн відшкодування моральної шкоди згідно ст. 26-1 Закону. Відповідно до наказу № 00563539 від 10.07.2023 про виплату страхового відшкодування [PERSON] ПрАТ №СК «Уніка» прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування (витрати на лікування) у розмірі 6\~396,41 грн, страхового відшкодування (у зв`язку із стійкою втратою непрацездатності, згідно ст. 26.2 Закону) у розмірі 80 4400,00 грн, страхового відшкодування (моральна шкода згідно ст. 26-1 закону) у розмірі 4\~339,82 грн, шляхом переказу безготівкових коштів на розрахунковий рахунок. Відповідно до платіжного доручення № 099937 від 11.07.2023 ПрАТ «СК «Україна» сплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 4\~339,82 грн. Згідно з платіжним дорученням № 099936 від 11.07.2023 ПрАТ «СК «Україна» сплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 80\~400,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 099935 від 11.07.2023 ПрАТ «СК «Україна» сплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 6\~396,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. За загальним правилом частини першої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У пункті 1.3 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до вимог Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. В п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial