Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У листопаді 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Ванжа Н.В. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 22.04.2011 року у розмірі 60002,07 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету- заяву № б/н від 22.04.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вказаної Анкети-заяви [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку тип «Універсальна» № [NUMBER] строком дії - 09/16, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. Відповідачка після отримання картки за умовами кредитного договору здійснила дії щодо проведення її\~активації, користувалась карткою та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Після спливу строку дії першої картки відповідачкою для можливості користування рахунком додатково отримані кредитні картки тип «Універсальна» та «Універсальна GOLD». [PERSON] зобов`язалась сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.10.2024 року має заборгованість у розмірі\~ 60002,07 грн., яка складається з наступного:\~ заборгованість за тілом кредита 53145,17\~ грн.; заборгованість за\~ простроченими відсотками 6856,90\~ грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки. \~ Подалі позивачем надані заяви та клопотання\~ про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк» в порядку спрощеного позовного провадження.\~ Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 12.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судове\~засідання учасники\~справи не\~з`явились,\~повідомлені про\~час та\~місце розгляду\~справи згідно вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. 12.12.2024\~року представником\~ \~відповідачки \~ [PERSON] адвокатом Липко О.Ю. до суду через підсистему «Електронний суд» подана заява, в якій зазначено, що відповідачка повністю визнає позов та свою провину, та бажає виконати свої зобов`язання, однак знаходиться в скрутному фінансовому становищі, не має офіційного чоловіка, самостійно виховує неповнолітню дитину віком 11 років, офіційно не працює, не займається підприємницькою діяльністю із 2020 року, не володіє транспортними засобами, не має у приватній власності будинків чи споруд. Усі вищевказані обставини, які на теперішній час ускладнюють виконання рішення суду, є винятковими в розумінні ст.435 ЦПК України, що може бути передумовою для відстрочення виконання рішення. У зв`язку з наведеним просив надати відстрочку виконання рішення строком на 6 місяців. Також в заяві міститься прохання про розгляд справи без участі відповідача та його законного представника. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.ст. 247, 279 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету- заяву № б/н від 22.04.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вказаної Анкети-заяви [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку тип «Універсальна» № [NUMBER] строком дії - 09/16, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. Відповідачка після отримання картки за умовами кредитного договору здійснила дії щодо проведення її\~активації, користувалась карткою та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, про що свідчить виписка по рахунку. Після спливу строку дії першої картки відповідачкою для можливості користування рахунком додатково отримані кредитні картки тип «Універсальна» та «Універсальна GOLD». В процесі користування рахунком 06.05.2020 року відповідачкою власноруч на планшеті підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі цієї заяви відповідачкою отримано додаткову кредитну картку тип «Універсальна COLD» за № [NUMBER] строком дії 12/23, строк дії якої було пролонговано та на підставі якої з 18.04.2024 року по 20.09.2024 року [PERSON] здійснювала грошові перекази для поповнення картки, що підтверджується випискою за договором № б/н за період 28.05.2013 -21.10.2024. Також відбулася зміна\~відсоткової ставки\~на 40,8%\~річних,\~проти якої\~відповідачка не заперечував та частково погашала заборгованість, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. Позивачем у березні 2022 року була скасована відсоткова ставка, а з 01.04. 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Позивач зазначає, що відповідачка зобов`язалась повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу, встановлену договором, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16.10.2024 року має заборгованість у розмірі\~ 60002,07 грн., яка складається з наступного:\~ заборгованість за тілом кредита 53145,17\~ грн.; заборгованість за\~ простроченими відсотками 6856,90\~ грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~. Таким чином, надана позивачем виписка по картковому рахунку [PERSON] , яка свідчить про тривалий час користування відповідачем наданим кредитом, є належним доказом щодо наявності його заборгованості за тілом кредиту та процентами. Зазначені позивачем обставини підтверджуються дослідженими судом доказами та визнаються відповідачкою [PERSON] у повному обсязі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,\~розмір процентів\~та порядок\~їх сплати\~за договором\~визначаються в\~договорі залежно\~від кредитного\~ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~приписів \~статті 206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачкою [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання цього позову в сумі 2422,40 грн. Щодо заяви про відстрочку виконання рішення суду суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. Незадовільний майновий стан, наявність на утриманні дітей не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки при укладенні кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, відповідачка як позичальник повинна була враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що на час дії кредитного договору вона несе зобов`язання щодо утримання дитини. Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею\~6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V). Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих\~Конституцією України\~та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто розстрочення (відстрочення) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду в порядку ч.1 ст. 267 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що [PERSON] не позбавлена можливості звернутися до суду з аналогічною заявою в порядку вимог статті 435 ЦПК України.

Outcome: approved