Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

16 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» через свого представника Болтая А.М. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у розмірі 26020,00 грн. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про надання фінансового кредиту № 08882-09/2022 від 10 вересня 2022 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», відповідач отримав кредит в сумі 2800,00 грн на 25 днів зі сплатою процентів в розмірі 1 % на добу, а згідно договору про надання фінансового кредиту № 08502-09/2022 від 09 вересня 2022 року відповідач отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредит в сумі 4000,00 на 20 днів зі сплатою 1% на добу. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яку ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» за договором факторингу № 14042023 від 14 квітня 2023 року відступило для ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке 23 березня 2024 року змінило свою назву на ТОВ «Свеа Фінанс». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, [PERSON] має заборгованість в сумі 26020,00 грн, з яких 10920,00 грн за договором № 08882-09/2022 від 10 вересня 2022 року, та 15100,00 грн за договором № 08502-09/2022 від 09 вересня 2022 року. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року в порядку підсудності прийнято позовну заяву та відкрито у справі спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. Копію ухвали відповідач [PERSON] отримав особисто 03 червня 2025 року, що стверджується його власноручним підписом (а.с.91). Відзиву не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08882-09/2022, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2800,00 грн на платіжну картку на 25 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1% на добу, в згідно договору про надання фінансового кредиту № 08502-09/2022 від 09 вересня 2022 року [PERSON] отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредит в сумі 4000,00 грн на платіжну картку на 20 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1% на добу (а.с.15-17, 42-44). Ці договори укладені та підписані сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір № 08882-09/2022 підписано електронним підписом W1756 , а договір № 08502-09/2022 електронним підписом W6612. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 09 та 10 вересня 2022 року договори про надання фінансового кредиту [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку встановленому договором (п.3.4.2. Договорів). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно договору факторингу № 14042023 від 14 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступила для ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги у тому числі до відповідача [PERSON] 25 березня 2024 року рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінено назву товариства на ТОВ «Свеа фінанс» (а.с.69). З витягу з реєстру боржників № 1 видно, що за договором № 08882-09/2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача в сумі 10920,00 грн, з яких 2800,00 грн сума основного боргу та 8120,00 грн сума прострочених процентів за 192 дні (а.с.41). З цього ж витягу з реєстру боржників № 1 видно, що за договором № 08502-09/2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача в сумі 15100,00 грн, з яких 4000,00 грн сума основного боргу та 11100,00 грн сума прострочених процентів за 198 днів (а.с.68). Проте згідно п. 1.2. договору про надання фінансового кредиту № 0888-09/2022 від 09 вересня 2022 року кредит надається строком на 25 днів, тобто до 04 жовтня 2022 року без забезпечення у вигляді застави, а в п. 1.2. аналогічного договору № 08502-09/2022 такий строк встановлений на 20 днів, тобто до 27 вересня 2022 року. В п. 2.1. цих договорів про надання фінансового кредиту записано, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. З досліджених судом графіків платежів видно, що за договором про надання фінансового кредиту № 08882-09/2022 на суму кредиту 2800,00 грн за 25 днів з 10 вересня по 04 жовтня 2022 року відповідачу нараховано 700,00 грн процентів, що сумарно становить 3500,00 грн (а.с.17), а за договором про надання фінансового кредиту № 08502-09/2022 на суму кредиту 4000,00 грн за 20 днів з 09 по 27 вересня 2022 року відповідачу нараховано 800,00 грн процентів, що сумарно становить 4800,00 грн (а.с.44). Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така позовна вимога у цій справі позивачем не заявлялася. Таким чином заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 08882-09/2022 становить 3500,00 грн (2800+700=3500), за договором № 08502-09/2022 становить 4800,00 грн (4000+800=4800). Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні первісному кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити лише у цій частині. Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.7). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 31,90 % відтак з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 772,75 грн судового збору (2422,40*31,90%=772,50). На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial