Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.03.2025 позивачка звернулася з позовом та просить: стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 15 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення повноліття; стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі по 15 000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з 29.01.2005 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Має з ним спільних дітей, повнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, та малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Однак шлюбні відносини з відповідачем фактично не підтримують. Вона подала позов про розірвання шлюбу. У зв`язку з військовим станом, задля своєї безпеки та безпеки дітей, вона вимушена була покинути власний дім та переміститись до більш безпечного місця, а саме до м. Суми. Діти проживають разом з нею та перебувають повністю на її утриманні. Згоди щодо утримання дітей з відповідачем немає. Він не виявляє бажання щодо надання матеріальної допомоги дітям, хоча є військовослужбовцем та здатен надавати допомогу. Життя після зміни місця проживання змінилося, витрати на проживання збільшились. Діти потребують постійного придбання продуктів харчування, одягу та взуття, ліків, медичних послуг. Також зазначає, шо молодша донька [PERSON] відвідує спортивну секцію з волейболу, що є необхідним для її розвитку та здоров`я. Зайняття даним видом спорту, вимагає витрат на знаряддя та спортивний одяг, що на даний час є дорого вартісним. Старша донька [PERSON] - повнолітня, однак на даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання за держзамовленням на факультеті менеджменту та маркетингу «КПІ ім. Ігоря Сікорського». Термін навчання з 22.08.2022 по 30.06.2026. У зв`язку з навчанням донька не має можливості працювати, отримує лише стипендію, якої не вистачає на її потреби. На теперішній час позивачка матеріально повністю забезпечує своїх дітей та надає кошти на всі їх потреби та витрати, пов`язані як з навчанням, так і побутовими потребами. Відповідач відзив не подавав. Третя особа пояснень по справі не надала. Копія ухвали та позовна заява з додатками направлені відповідачу й третій особі за фактичним місцем проживання, як внутрішньо переміщених осіб. Однак документи повернулися до суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання від 25.04.2025, адресат відсутній за вказаною адресою від 21.05.2025. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, 30.04.2025 до суду надійшла заява адвоката Бєлостоцької А.В. про вступ у справу як представника відповідача, в якій просила надати доступ до електронної справи № 592/4716/25 в підсистемі «Електронний суд». 01.05.2025 представнику відповідача надано доступ до вказаної справи в підсистемі «Електронний суд». Відтак відповідач та третя особа є такими, що належно повідомлені про дату і місце розгляду справи. На підставі зазначеного та згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223 ЦПК України немає перешкод для судового розгляду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.03.2025 судом прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 01.05.2025. В подальшому судовий розгляд відкладено на 04.06.2025 у зв`язку зі вступом у справу представника відповідача. Суд на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України вирішив отримати докази сум доходів учасників розгляду та повнолітньої дитини оскільки сумнівався у добросовісності сторін, адже сторони не надали таких доказів. 04.06.2025 суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановив ухвалу провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши справу, суд дійшов наступного. Суд установив, що 29.05.2005 сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Бондарівською сільською радою Марківського району Луганської області, актовий запис № 2. Сторони мають спільних дітей, доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на ІІІ курсі у «КПІ ім. Ігоря Сікорського» на факультеті менеджменту та маркетингу денної форми навчання та навчається за держзамовленням. Термін закінчення навчання 30.06.2026. Вона отримує стипендію у розмірі близько 2 910 грн 00 коп.. Також у період липня 2024 року - січня 2025 року отримує заробітну плату в середньому 7 617 грн. 46 коп. Доньки проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Сторони не досягли згоди по утриманню дітей. Позивачка є особою працездатного віку. За період з жовтня 2024 року по березень 2025 року вона отримала дохід у вигляді заробітної плати на загальну суму 156 985 грн 85 коп. без відрахування податків і зборів. Її місячний дохід становить 24 750 грн., а після відрахування податків і зборів у сумі 4455 грн, дохід становить 20 295 грн. Відповідач працездатного віку, є військовослужбовцем, за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року отримав дохід у вигляді заробітної плати на загальну суму 622 657 грн 12 коп.. Середній місячний дохід становить 104 948,91 грн., а після відрахування податків - 86 058 грн. 11 коп. Встановлені факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дітей, довідкою з місця навчання [PERSON] , копії яких містяться в матеріалах справи, відповідями №1446345, 1446406, 1446303 від 04.06.2025 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. Сторони не подали суду доказів щодо своїх доходів, свого стану здоров`я та стану здоров`я дітей. Також не надали доказів щодо наявності на утриманні інших осіб. Позивачка не надала доказів на підтвердження системності витрат на забезпечення неповнолітній дитині зайняття спортом. Зміст спірних правовідносин. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 141, 180-183, 191, 198-201 СК України. Щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17). Аналізуючи зміст наведених положень законів суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки, однак у розмірі встановленому судом. Позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 15 000 грн., щомісячно, але не навела розрахунку такої суми, не надала доказів на підтвердження витрат на заявлену суму, не надала доказів, щодо стану здоров`я свого та дитини. Відповідач не надав доказів, щодо свого стану здоров`я, наявності інших утриманців тощо. Проте суд встановив, що сторони є працездатного віку, працюють та мають стабільні доходи. Заявлений позивачкою до стягнення розмір аліментів перевищує баланс участі батьків в утриманні дитини, вочевидь покладає основний тягар утримання дитини на відповідача, адже позивачка має дохід лише у сумі близько 20 тис. у місяць. Такий розмір доходу позивачки також вказує на те, що витрати на утримання дитини становлять менше заявленого розміру. Ураховуючи наведене суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини має становити 7 000 грн., що відповідає двом прожитковим мінімумам дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину. Згідно з положеннями ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ст. 199 цього Кодекс у, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України). У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину на її навчання, враховуються обставини, викладені у статті 182 СК України. Під час розгляду справи, суд встановив, що сторони мають повнолітню дочку, яка проживає з позивачкою. Дочка навчається, отримує стипендію, також має заробітну плату. В той же час суд вважає, що повнолітня дочка потребує допомоги у зв`язку з навчанням. Позивачка щодо цих вимог не навела розрахунку позову, доказів про стан здоров`я себе та дитини, не надала доказів про свої доходи й доходи дочки. Поряд з цим суд отримав відомості про доходи сторін та дочки, які встановлені вище. Ураховуючи встановлені факти та наведені положення закону суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки але у розмірі встановленому судом. Звертаючись з до суду позивачка заявляла розмір аліментів 15 000 грн., але такий розмір перекладає увесь тягар утримання на відповідача, що суперечить балансу обов`язків батьків щодо утримання дитини. Позивачка має дохід у сумі близько 20 тис. у місяць, але такий розмір доходу вказує на те, що витрати на утримання дитини становлять менше заявленого розміру. Позивачка не повідомила суду, що дочка працює та отримає заробітну плату окрім стипендії. Окрім того слід врахувати, що суд визначив розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у 7 000 грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що доцільно стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 4 000 грн. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде достатнім для належного утримання дітей та є більш прийнятним для сторін. На підставі ст. 191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 25.03.2025. Висновок суду щодо вирішення справи. Ураховуючи наведене слід задовольнити позов частково та з дня подачі позову стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, на повнолітню доньку, яка продовжує навчання - у розмірі 4 000 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026. У зв`язку з цим у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави за ставкою на час подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial