Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

25 квітня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 28 серпня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та [PERSON] уклали кредитний договір № 151662 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 16471 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 13994 грн. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 135985 від 02.04.2024 року, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 6,35 грн. - на рахунок банківської картки позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 2470,65 грн. - на погашення заборгованості позичальника за комісією, згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 15,00 % від загальної суми кредиту. Строк кредитування за цим договором складає 184 дні з 28 серпня 2024 року (дата надання кредиту) по 28 лютого 2025 року. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, визначеного у п. 2.6 індивідуальної частини договору та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Якщо позичальник не виконує зобов`язань за Договором, до нього застосовується стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту, який складає 200 грн. Невід`ємною частиною кредитного договору є Графік платежів, яким встановлюються кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником на повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також визначається загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка. Всупереч умовам кредитного договору № 151662 від 28.08.2024 відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за цим договором, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 16875,70 грн., з яких: 16471 грн. - заборгованість по кредиту; 3,70 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 401 грн. - комісія за кредитним договором. 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 10102024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 151662 від 28.08.2024 року. Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювало будь-яких нарахувань за цим договором, заборгованість по якому станом на дату подання позову залишилась незмінною - 16875,70 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 16875,70 грн. заборгованості за кредитним договором № 151662 від 28.08.2024 року, а також понесені судові витрати: судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 6500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 02 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 28 травня 2025 року розгляд справи було відкладено на 13 год. 10 хв. 24 червня 2025 року в зв`язку з першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 04 червня 2025 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли витребувані судом докази. В судове засідання 24 червня 2025 року сторони не з`явилися. У позовній заяві представник позивача - Поляков О.В. просив розглянути справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі, у визначений судом строк відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 24 червня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28 серпня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] уклали Договір про споживчий кредит № 151662 (індивідуальна частина). Даний договір укладено сторонами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним шляхом використання 28.08.2024 о 18:06:49 одноразового ідентифікатора «f31e6d99», який був надісланий на номер його мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить розділ VII Договору (реквізити сторін). Відповідно до п. 2.2.1 Договору відповідачу надано кредит в розмірі 16471 грн. в наступному порядку: у розмірі 13994 грн. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 135985 від 02.04.2024 року, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 6,35 грн. - на рахунок банківської картки позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 2470,65 грн. - на погашення заборгованості позичальника за комісією, згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Строк кредитування складає 184 дні з 28.08.2024 року (дата надання кредиту) по 28.02.2025 (п. 2.6 Договору). Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії становить 1 раз на місяць; конкретні дати вказані в графіку платежів (п. 2.6.1 Договору). У п. 2.3 Договору сторони передбачили, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних, тип процентної ставки - фіксована, розмір процентної ставки незмінний. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, визначеного у п. 2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. За умовами п. 2.4 Договору сторони передбачили сплату комісії: знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн., стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200 грн. У п. 2.5 Договору сторони передбачили сплату комісії за надання кредиту в розмірі 2470,65 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15 % від загальної суми кредиту. За умовами вищезазначеного договору [PERSON] зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, а також сплатити відсотки за користування цими коштами та комісію. Підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «f31e6d99» Графік платежів, який є Додатком до договору про споживчий кредит № 151662 від 28.08.2024 року, містить дані про загальну вартість кредиту для позичальника, яка становить суму в розмірі 18952,47 грн., з яких: 16471 грн. - тіло кредиту; 4,82 грн. - проценти за користування кредитом; 6 грн. - комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 2470,65 грн. - комісія за надання кредиту. Крім того, підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «e1ee53fb» Паспорт споживчого кредиту, який є Додатком до договору про споживчий кредит № 151662 від 28.08.2024 року, містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, де зазначено, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Також позивач до позовної заяви долучив Договір про споживчий кредит (публічна частина) в редакції, яка діє з 01.07.2024 року, затверджений ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» наказом № 26-од від 26.06.2024 року, згідно якого підписанням індивідуальної частини договору про споживчий кредит споживач (позичальник) також погоджується зі всіма умовами, викладеними в цій публічній частині. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 10102024, за умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло належні ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 3 від 09 грудня 2024 року до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ з/п в Реєстрі 552) за кредитним договором № 151662 від 28.08.2024 року в розмірі 16875,70 грн., з яких: 16471 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3,70 грн. - заборгованість по відсоткам; 401 грн. - заборгованість по комісії. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] новий кредитор ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювало жодних нарахувань за кредитним договором. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення кредитного договору № 151662 від 28.08.2024 року відбулось, що узгоджується зі ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому надано кредит в сумі 16471 грн. в наступному порядку: у розмірі 13994 грн. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 135985 від 02.04.2024 року, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 6,35 грн. - на рахунок банківської картки позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 2470,65 грн. - на погашення заборгованості позичальника за комісією, згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 6,35 грн. підтверджується довідкою № 14 від 29.01.2025, з якої слідує, що ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» повідомило про успішність операції щодо переведення кредитних коштів 28.08.2024 в сумі 6,35 грн. на належну [PERSON] банківську картку № [NUMBER] згідно кредитного договору № 151662 від 28.08.2024. Крім того, за повідомленням АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-4829 від 03.06.2025 року на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку [NUMBER] , а номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] та знаходиться у його анкетних даних. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «ЕЙС» надало виписку з особового рахунку за кредитним договором № 151662 від 28 серпня 2024 року, згідно якої заборгованість [PERSON] станом на 24 березня 2025 року (включно) становить 16875,70 грн., з яких: 16471 грн. - заборгованість по кредиту; 3,70 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 401 грн. - комісія за кредитним договором. Доказів того, що договір факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС», визнаний недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано належні та достатні докази, які підтверджують ту обставину, що ним набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 151662 від 28 серпня 2024 року, боржником у якому є відповідач [PERSON] . Отже, позивач правомірно набув право вимоги до відповідача щодо виконання ним зобов`язань за кредитним договором № 151662 від 28 серпня 2024 року. Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений кредитним договором строк не повернув та не сплатив відсотки за користування ними, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 16471 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 3,70 грн. за кредитним договором № 151662 від 28 серпня 2024 року. Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 401 грн., то суд враховує наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 151662 (індивідуальна частина) 28 серпня 2024 року, тобто у період дії воєнного стану в Україні, дія якого продовжена до 07.08.2025 року, у відповідності до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України комісія в розмірі 401 грн. за цим кредитним договором підлягає списанню. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 151662 від 28.08.2024 року в розмірі 16474,70 грн., з яких: 16471 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,70 грн. - сума заборгованості за відсотками. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн., які підтверджуються наступними доказами: Договором про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ»; Додатковою угодою № 27 до Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, відповідно до якої АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» взяло на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника [PERSON] ; Актом прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року, з якого вбачається, що АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» надало ТОВ «ФК «ЕЙС» правові та юридичні послуги на загальну суму 7000 грн. (складання позовної заяви - 2 год. вартістю 5000 грн., вивчення матеріалів справи - 2 год. вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту - 1 год. вартістю 500 грн, підготовка та подання клопотання про витребування доказів - 1 год. вартістю 500 грн.); ордером на надання правничої допомоги адвокатом Тараненком А.І.; свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012 року. Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн., заявлений позивачем до відшкодування, є співмірним із наданими послугами. Позовна заява ТОВ «ФК «ЕЙС» подана через систему «Електронний суд», тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 2422,40 грн із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 16875,70 грн., а задоволено на суму 16474,70 грн., тобто на 97,62 % (16474,70 х 100 : 16875,70). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 6345,30 грн. (6500 х 97,62 %) витрат на професійну правничу допомогу та 2364,75 грн. (2422,40 х 97,62 %) судового збору, а всього 8710,05 грн. судових витрат.

Outcome: partial