Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

у березні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява КП "Київтеплоенерго" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що КП "Київтеплоенерго" надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у квартирі № 93 вказаного будинку та є споживачами зазначених вище послуг. У зв`язку із несплатою відповідачами коштів за отримані послуги, у них виникла заборгованість, яка станом на 31 січня 2025 року складає 119 007, 58 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року цивільну справу № 753/4825/25 передано судді Шаповаловій К.В. Відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 березня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 31 березня 2025 року на електронну пошту суду від відповідача [PERSON] надійшли пояснення стосовно позову, у яких вона зазначила, що за весь період КП «Київтеплоенерго» жодного разу письмово не повідомили її про те, що будуть подавати позов до суду. Приходили платежі з незрозумілими для відповідача великими показниками лічильників. Декілька разів вона зверталась до центру за адресою: м. Київ, вул. Г.Афанасьєва, 22, але там були великі черги і вона не мала можливості зустрітися з їхніми спеціалістами. Маючи власний бойлер (електропідігрівач) у санвузлі, послугами гарячої води тривалий час відповідач не користувалася, тому показники у поданих актах повірки не змінювались (на лічильнику гарячої води постійно була число 000051). Декілька раз відповідачу телефонували представники КП «Київтеплоенерго» і запитували чи користується відповідач бойлером, оскільки на лічильнику гарячої води був показник 000051. Відповідач [PERSON] також зазначила, що її донька [PERSON] - співвідповідач у справі, з 22 лютого 2022 року в даній квартирі не проживає, вона виїхала за кордон. Підтвердженням того є диплом, який вона отримала навчаючись 2 роки (копія додана до пояснень). 24 березня 2025 року відповідач звернулась через комунальний концерн «Центр комунального сервісу» до КП «Київтеплоенерго» щодо уточнення розрахунків за надані послуги та здійснені платежі. Окрім того, 25 березня 2025 року відповідач звернулася до комунального концерну «Центр комунального сервісу» КП Київтеплоенерго за адресою: м. Київ, вул. Г.Афанасьєва, 22 із заявою про проведення перерахунку заборгованості за послугу теплопостачання відповідно до наданого акту звірки розрахунків (копія заяви додається до пояснень). Окрім того, відповідач подала заяву з проханням здійснити взяття па облік нового лічильника ГВ та провести перерахунок за показниками знятого лічильника, який у неї був з самого початку з повіркою і показниками 000051 (копія заяви додається до пояснень). Також відповідач [PERSON] зазначає, що тільки з початку 2025 року на рахунок КП «Київтеплоенерго» за надані послуги вона заплатила 11 500,00 гри (до пояснень долучено відповідні платіжні доручення). Крім того, відповідач просила провести реструктуризацію заборгованості після проведення звіряння розрахунків за діючими даними лічильників терміном на 36 місяців в зв`язку з тим, що вона несе багато витрат, які ідуть на лікування її батька, який переніс інсульт, а також вона планує оперативне втручання на організмі і витрати на подальше лікування. тому на сьогоднішній день вона не має фінансової можливості швидко погасити велику суму боргу. 07 травня 2025 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що позивачем по квартирі [ADDRESS] були внесені зміни в частині перерахунку у зв`язку з наявністю лічильників. Враховуючи внесені зміни позивачем проведені відповідні корегування (зняття) нарахувань за послугу з постачання гарячої води з урахуванням показників лічильників за період з 01 травня 2018 року. Таким чином, за даними програмного комплексу КП «Київтеплоенерго», за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] ) заборгованість становить: за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 28073,62 грн; за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 20421,37 грн; за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 16583,47 грн.; за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 у розмірі 2759,52 грн ; плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 532,23 грн; плата за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 297,10 грн. Відповідно до зробленого перерахунку, інфляційна складова боргу в сумі складає 10769,58 грн, 3% річних - 2598,61 грн, пеня - 573,73 грн. Враховуючи викладене загальна сума заборгованості складає 82 609,23 грн, та саме вказану суму просить наразі стягнути позивач з відповідачів. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Тобто, з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало КП «Київтеплоенерго». З 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, КП ««Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Будинок [ADDRESS] під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, тобто мешканці квартир, що розташовані в будинку, є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами вищезгаданих послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Частина 7 статті 26 Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії". Відповідно до статті 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також і плату за абонентське обслуговування. Відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води зобов`язана сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаному помешканні та отримуючи послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, не виконували покладений на них договором і законом обов`язок по оплаті вказаних послуг, внаслідок чого у них виникла заборгованість, що разом із врахуванням 3% річних від сум боргу, інфляційної складової та пені складає 119 007,58 грн. Вбачається, що в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] звернулася до КП «Київтеплоенерго» із заявою, у якій просила зробити перерахунки заборгованості по теплопостачанню, а також взяти на облік новий лічильник гарячої води та зробити перерахунок заборгованості по знятому лічильнику. Позивачем було здійснено перерахунок заборгованості, та наразі позивач просить суд стягнути із відповідачів заборгованість, яка в загальному розмірі складає 82 609,23 грн, з яких: за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 28073,62 грн; за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року - 20421,37 грн; за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року -16583,47 грн.; за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року - 2759,52 грн; плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 532,23 грн; плата за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 297,10 грн; інфляційна складова боргу - 10769,58 грн, 3% річних - 2598,61 грн, пеня - 573,73 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідачі від мереж теплової енергії та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі у період з травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року не сплачували кошти за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого у них утворилася заборгованість у розмірі 28 073,62 грн та 20 421,37 грн, відповідно. Разом з тим, відповідачі, починаючи з 01 листопада 2021 року, не належним чином сплачували кошти за надані їм послуги: з постачання теплової енергії, внаслідок чого у них утворилася заборгованість у розмірі 16 583,47 грн, за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 27 59,52 грн, а також: заборгованість по платі за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 532, 23 грн та за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 297,10 грн. Відповідач [PERSON] не заперечувала існування боргу та обов`язку щодо сплати коштів за надані позивачем послуги, а тому вимога позивача про стягнення сум основного боргу, а також коштів за абонентське обслуговування підлягає задоволенню. Окрім того, суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що відповідач [PERSON] , яка є її донькою, не проживає у квартирі та фактично не користується послугами, які надаються позивачем, посилаючись на те, що вона проживає за кордоном, та як доказ надає копію диплому, оскільки долучена відповідачем копія диплому складена іноземною мовою та подана до суду без належного перекладу на українську мову. Суд зауважує, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Поміж іншим, суд зауважує, що копія диплому не є належним та достатнім доказом саме факту не проживання відповідачки [PERSON] у помешканні, за яким виникла заборгованість. Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі, інфляційних втрат та пені, які нараховані починаючи з січня 2024 року, суд зазначає наступне. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, було поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року. Таким чином позивачем були здійснені нарахування 3% річних та розміру інфляційних втрат на суми заборгованості за несплату коштів, у загальному розмірі : 10 769, 58 грн - інфляційна складова, 2598,61 грн - 3% річних від загальної суми боргу. Судом було перевірено вказані розрахунки, які виконані за вірними формулами та із зазначенням достовірних періодів нарахування, а відтак зазначені вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, пунктом 10 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги»" передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу (ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином вимога про стягнення із відповідачів пені у загальному розмірі 573, 73 грн, яка утворилася у зв`язку із непогашенням заборгованості за спожиті у період з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, відповідно, підлягає задоволенню. Відповідачами не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання. З урахуванням обставин справи, розмір боргу, що виник у відповідачів, зважаючи на підстави, на які посилається відповідач [PERSON] у клопотанні про реструктуризацію заборгованості, зважаючи на відсутність належних доказів, які б вказували на скрутне фінансове становище відповідача, суд не вбачає належних підстав для задоволення клопотання про реструктуризацію заборгованості, а відтак воно не підлягає задоволенню. Серед іншого, відповідач не позбавлена права за наявності відповідних підстав та доказів, після ухвалення рішення у справі подати окремо заяву, оформлену до вимог ЦПК України, про розстрочення виконання рішення суду. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн, які підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved