Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Садгірського районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання у ВСП «Фаховий коледж Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича» у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, але не довше досягнення сином двадцяти трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що у них з відповідачем від шлюбу, народилося двоє дітей: [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2007 року народження та раніше на їх утримання за судовим наказом Пешотравневого районного суду м. Чернівці № 725/697/24 стягували аліменти. Однак після досягнення сином [PERSON] повноліття вказує, що відповідач припинив платити аліменти. Зазначає, що повнолітній син продовжує навчання на ІІІ курсі ВСП «Фаховий коледж Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича», спеціальність «Комп`ютерні науки» на денній формі навчання. Наразі позивачка самостійно несе витрати з придбання необхідної навчальної літератури, проїзду, одягу, харчування. Вказує, що син самостійного доходу немає, а їй важко самій неси витрати на утримання дитини. Просить врахувати, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки працює, однак у добровільному порядку не надає допомоги. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов. 19.05.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] у якому останній просив задаольнити частково позов [PERSON] та безпосередньо перераховувати аліменти на рахунок сина, а також стягнувати аліменти у розмірі 1/8 частини доходу, оскільки наразі він перебуває у іншому шлюбі та утримує малолітню дитину. Також вказує про те, що є військовослужбовцем, а повнолітній син має власний дохід та користується пільгами через статус батька. Позов [PERSON] подала до поштового відправлення 04.04.2025. Матеріали позовної заяви отримані судом 07.04.2025 та того ж дня передані на розгляд головуючого судді Асташева С.А., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025. Суддя Асташев С.А. своєю ухвалою від 25.04.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи визначив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 19 травня 2025 року. У звязку із надходженням відзиву на позов та наданням можливості подати відповідь на відзив судове засідання у справі відкладено на 03.06.2025. 29.05.2025 на адресу суду надійшла заява про вступ у справу третьої особи з самостійними вимогами від [PERSON] у якій останній просить допустити його до участі у справі як третю особу з самостійними вимогами, оскільки рішення суду безпосередньо вплине на його права щодо розмірі у порядку отримання аліментів. Також [PERSON] подав позов у якому просив змінити одержувача аліментів із матері на нього та стягувати із [PERSON] аліменти на його ( [PERSON] ) користь у розмірі 1/8 частки від доходу щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою суду\~від 03.06.2025 прийнято до участі справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] та прийнято до розгляду його позовну заяву. Судове засіданнч у справі відкладено на 16.06.2025. Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Позивач [PERSON] до суду не зявилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Поважних причин неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Скерував клопотання у якому просив задовольнити позов частково, визначити аліменти у розмірі 1/8 частини доходу та задовольнити вимогу сина щодо зміни одержувача аліментів із матері на нього. Розгляд справи провести за його відсутності. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] також скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув матеріали справи, встановив фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідив та оцінив докази в сукупності та дійшов такого висновку. Суд встановив, що відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2007 року, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився у м. Чернівці [INFO] , про що в Книзі реєстрацій народжень зроблено відповідний запис за № 268 (а.с.6). Згідно із даними Довідки Відокремленого структурного підрозділу «Фахового коледжу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича» №\~510 від 24 січня 2025 року [PERSON] є студентом ІІІ-го курсу ВСП «Фаховий коледж ЧНУ», спеціальність «Комп`ютерні науки», форма навчання денна. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2026. Позивачка долучає Договір про надання освітніх послуг № ОП195/22 від 31.08.2022 укладений між Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича» та [PERSON] щодо надання освітніх послуг [PERSON] за державним замовленням Разом із відзивом на позов відповідач долучає копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2024, згідно з яким наразі він перебуває у шлюбі із [PERSON] , [INFO] та утримує її малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Також долучає виписку із свого карткового рахунку та докази на підтвердження того, що він є військовослужбовцем. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує такі правові норми. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Також статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~ст.\~200\~СК України,\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання, незважаючи на факт досягнення ними повноліття, при цьому, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Такий обов`язок покладається на батьків ст. 199 СК України. В даному конкретному випадку суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання, зважаючи на встановлені у справі обставини, зокрема: досягнення сином вісімнадцятирічного віку, однак віку що є меншим 23 років; продовження ним навчання у ВСП «Фаховий коледж Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича»; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зробив висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. Суд враховує і те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою людиною, має заробіток, є військовослужбовцем. Також відповідач має ще одну дитину від шлюбу із позивачкою та наразі перебуває у іншому шлюбі у якому утримує ще одну неповнолітню дитину. Враховуючи наявність витрат на підручники, інші предмети необхідні для навчання, а також на проїзд до навчального закладу, необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку сина та неможливість їх самостійного покриття однією позивачкою, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, суд знаходить правові підстави для стягнення з відповідача, як батька дитини аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні сина, є справедливим,\~необхідним,\~співмірним,\~реальним табуде достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Стягнення аліментів встановить баланс між обов`язком відповідача сплачувати аліменти та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання. Суд вважає, що в даному випадку доцільним буде стягнення аліментів на користь повнолітнього сина, а не на користь його матері, зважаючи на те, що аліменти є власністю дитини, а таке стягнення буде сприяти прямому використанню коштів сином. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст. 191 СК України. Також суд зауважує, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, тобто право на аліменти обмежується досягненням дитиною 23 років, а також таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати у справі, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує із відповідача на користь держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved