Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовною заявою до відповідача [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє, самостійних вимог щодо предмета спору - Трускавецької міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової фізичної особи платника податків [NUMBER] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ), після померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок А 1, який складається з двох житлових кімнат, житловою площею 39, 9 м2, загальною площею 83, 9 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до якого належить: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, колодязь № 1. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 квітня 2020 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні паї і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] , за життя, заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] , інших спадкоємців немає. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 10 листопада 1988 року, виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області, [PERSON] після одруження присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] спадщину не прийняв, так як на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем і в установлений шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини. Крім цього, він надав до компетентних органів заяву про те, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті матері та належність йому частки у цій спадщині. Спадщина ним не прийнята і на належну йому частку спадкового майна не претендує, за продовженням строку для прийняття спадщини звертатись не буде. Позивачка зазначає про те, що вона спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з матір`ю, що підтверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 25.07.2024 року (справа № 453/577/24), яке набрало законної сили 27 серпня 2024 року. Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіною О.Я. заведено спадкову справу № 16/2024 (номер у Спадковому реєстрі 72237218) до майна померлої [INFO] [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні частки (пай), а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй відмовлено. Згідно з постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій, винесеною приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіною О.Я., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений об`єкт нерухомого майна та відсутність державної реєстрації права власності. Просить позов задовольнити. Ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 14 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 17 січня 2025 року. Ухвалою суду від 17 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті на 14 березня 2025 року. Судове засідання, призначене на 14 березня 2025 знято з розгляду у зв`язку із участю головуючої-судді у круглому столі для суддів місцевих загальних та апеляційних судів. Розгляд справи призначено на 28 травня 2025 року, яке також знято з розгляду у зв`язку із участю головуючої-судді у підготовці голів і заступників голів місцевих, господарських та окружних адміністративних судів, апеляційних судів, Вищого антикорупційного суду, Касаційних судів Верховного Суду. Розгляд справи призначено на 24 червня 2025 року. В судове засідання, призначене на 24 червня 2025 року, сторони не з`явились, позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задовольнити її позов. Відповідач\~ [PERSON] відзиву чи зустрічного позову у строк, встановлений судом, не надав, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, причин неявки до відома суду не довів, клопотань про відкладення судового засідання не подав. Третя особа Трускавецька міська рада Львівської області явки уповноваженого представника в судове засідання 24 червня 2025 року не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247\~ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 4\~ст. 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 30 червня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 24 червня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 30 червня 2025 року. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивачки [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області від 02 квітня 2020 року, актовий запис № 11 від 02 квітня 2020 року. За життя [PERSON] заповіт не складала. Про відсутність заповіту свідчать Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана приватним нотаріусом Дрогобицького районного Нотаріального округу Ломакіною О.Я. від 02 квітня 2024 року за № 76445320. Факт родинних відносин між позивачем та її матір`ю стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 червня 1968 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області, відповідно до якого матір`ю [PERSON] зазначено [PERSON] , а також копією свідоцтва про укладення шлюбу позивача серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 1988 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області, з якого вбачається факт укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу\~« [PERSON] ». Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Судом також встановлено, що після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Так, з копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Стрийським МБТІ від 16 вересня 2024 року, загальна площа житлового будинку (літера «А-1»), який розташований в [ADDRESS] , складає 83,9 кв. м, з неї житлова\~39,9 кв. м. Приналежним майном до нього є господарські будівлі та споруди - веранда (літера «а1»), літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), погріб (літера «Г»), колодязь №1. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Ломакіною О.Я., 12 вересня 2024 року відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1\~статті 16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно з частиною 2\~статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У частині 1\~статті 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкування\~це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємцями першої черги є діти померлого (стаття 1261 ЦК України). Згідно з вимогами ст. ст.1269,1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1\~стаття 1270 ЦК України\~передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 1272\~ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські будівлі і споруди, прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту адреси. Згідно зі\~статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~(в редакції станом на 01.01.2013), речові права на нерухомість, що виникли до цієї дати, визнаються дійсними за наявності: -реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; -на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами цього\~Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що до об`єктів, збудованих до 5 серпня 1992 року, закон не передбачав процедури введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового чи дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі №6-54цс12 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц. Оскільки спірний будинок збудовано до 1992 року, на об`єкт виготовлено технічний паспорт, а згідно з погосподарським обліком будинок належав [PERSON] , суд дійшов висновку, що остання набула право власності на спірний будинок та будинок увійшов до спадкової маси. Суд зазначає, що право власності спадкодавцем на цей будинок було набуто у порядку, який діяв на момент його будівництва, коли державна реєстрація права власності не була обов`язковою. Реєстрація лише офіційно підтверджує право, проте не є підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 24 травня 2022 року у справі №207/2386/16-ц. У зв`язку з тим, що позивачка позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок, слід визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , порядку спадкування за законом. Судом також встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст.\~392\~ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері, а також те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved