Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

14.03.2025 позивачка звернулася в суд із позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа [PERSON] про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на земельну частку (пай) площею 1,1596 га в межах згідно з планом, що знаходиться на території Новосільської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належало [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV ЛВ № 019131 від 28.03.2001, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 22.03.2001 № 198 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 від 11.03.1997, а також земельну ділянку площею 0,2811 га в межах згідно з планом, що знаходиться на території Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належало [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 555782 від 28.12.2011, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 27.02.2009 № 127, кадастровий номер 4620980700:08:000:0001. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на праві приватної власності належала земельна частка (пай) площею 1,1596 га в межах згідно з планом на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV ЛВ № 019131 від 28.03.2001. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] (батько позивачки) шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки вони як подружжя до дня її смерті разом проживали та були зареєстровані по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, вона є відповідно донькою померлого. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке він заповів своїй дочці [PERSON] , в тому числі вищезазначені земельні ділянки (пай) площею 1,1596 га та 0,2811 га, що знаходяться на території Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області. Позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 21.12.2023 отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск встановленого законодавством строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, просили позов задовольнити. Ухвалою судді від 18.03.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, підготовче засідання призначено на 14.05.2025. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 14.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та їх представниця не з`явилися, 14.05.2025 представниця подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у їх відсутності (а.с.39-40). Представник Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, заяв, відзиву на позов та клопотань не подав, про місце і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явилася, 09.04.2025 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти задоволення позову [PERSON] не висловила (а.с.37-38) Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Позивачка [PERSON] ,\~ [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 01.10.1983 позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV ЛВ № 019131 від 28.03.2001, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 22.03.2001 № 198 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 від 11.03.1997, та копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 555782 від 28.12.2011, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 27.02.2009 № 127, кадастровий номер 4620980700:08:000:0001, вбачається, що [PERSON] крім іншого спадкового майна, належала земельна ділянка (пай) площею 0,2811 га, а також земельна ділянка (пай) площею 1,1596 га в межах згідно з планом, що знаходяться на території Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] (а.с.13-14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] мати позивачки [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , батько позивачки [PERSON] помер [INFO] (а.с.9), на випадок своєї смерті 26.08.2021 склав заповіт, посвідчений старостою Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області І.С. Сбитовою, зареєстрований в реєстрі за №22, згідно якого усе належне йому майно заповів своїй дочці [PERSON] (а.с. 24). Із довідок виконкому Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 44 від 03.03.2025, №45 від 03.03.2025, копії господарської книги с. Нове Село №4 за 2006-2010 роки видно, що [PERSON] (мати позивачки), до дня смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті [INFO] дійсно проживав один (а.с. 10-11, 21). [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельні частки (пай), проте нотаріус листом від 20.12.2023 за №729/01-16 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що нею пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.25). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19.06.2024 [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці, однак вона не скористалася своїм правом через сімейні обставини (а.с.22-23). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] спадкові справи не заводилися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.03.2025 (а.с.35-36). Відповідно до ст.124,\~129 Конституції України\~і ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно положень ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2\~ст.14 Конституції України та ч.2\~ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі. Згідно п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією. Отже, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) може бути видано лише громадянину, який має право на середню земельну частку (пай). Сертифікат спадкодавцю видано, а це свідчить що він мав право на земельну частку (пай). Згідно п.17\~розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,1596 га та площею 0,2811 га в межах згідно з планом, які знаходяться на території Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якими він володів правомірно, таке право увійшло до складу його спадкового майна. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст.1241 ЦПК України право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом майна\~\~свого батька [PERSON] , інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved