Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Залізничного районного суду м.\~Львова із позовом, у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2, з закріпленою за квартирою коморою в підвалі площею 1,5 м2. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був співвласником 1/4 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на указану частку. Відтак, [PERSON] зв`язку з відкриттям спадщини після смерті батька на підставі ст. 1261 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до ст. 1296 ЦК України, про те у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено у зв`язку з виявленням розбіжностей у правовстановлюючих документах на об`єкт спадщини, що унеможливило вчинення нотаріальної дії. Так, відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, що входить до складу спадкового майна, є однокімнатною, має житлову площу 14,4 м? та загальну площу 28,9 м?, з додатковими господарськими приміщеннями: коморою у підвалі площею 5,0 м? та сараєм площею 1,5 м?. Однак, у наказі Управління комунального майна № 199-ж від 05.07.2016 року, на підставі якого було видано вказане свідоцтво про право власності, зазначено, що у спільну сумісну власність передано лише квартиру з одним підвальним приміщенням, а саме коморою площею 1,5 м?. Відомості про комору площею 5,0 м? та сарай площею 1,5 м? у цьому документі відсутні. Аналогічна інформація відображена у технічному паспорті, виданому Львівським обласним бюро технічної інвентаризації, в якому також зазначено лише комору площею 1,5 м? як допоміжне приміщення. За таких обставин, з огляду на виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах, які унеможливлюють вчинення нотаріальної дії щодо оформлення спадщини, а також враховуючи, що виправлення вказаних технічних розбіжностей шляхом звернення до уповноважених органів є неможливим, [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно у порядку спадкування та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав, викладених у мотивувальній частині такої. 12.03.2025 року від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.\~1 ст.\~189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2025 року витребувано у Другої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкриту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд такі задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належим чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак подала до суду письмову заяву, у якій просила позов задовольнити та проводити розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належим чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не скерував, причини неявки суду не відомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксація судового процесу не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами\~документи,оглянувши матеріали спадкової справи №141/ 2023, та оцінивши наявні у справі докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.05.2023\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 3061 /а.с.3/. У зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності разом із позивачем [PERSON] , а також з третіми особами [PERSON] та [PERSON] . Право спільної сумісної власності на зазначене нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності від 05.07.2016 року, виданим Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016 року № 199-Ж-З /а.с.16/. Згідно до указаного свідоцтва, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 28,9 м2.Комора в підвалі площею 5,0 м2, сарай площею 1,5 м2. /а.с.16/. Відповідно до копії наказу № 199-ж-3 від 05.07.2016 року передано у спільну сумісну власність громадянину [PERSON] (уповноважений власник), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири 28,9 м2, комора в підвалі 1,5 м2, згідно з технічним паспортом /а.с.5/. Зазначені відомості також підтверджуються наявними в матеріалах справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76540364 від 21.12.2016 року /а.с.11/ та копією матеріалів спадкової справи № 141/2023 року, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.63-117/. 13.01.2025 року позивачу [PERSON] , відповідно до повідомлення завідувача Другої Львівської державної нотаріальної контори №18/02-14 від 13.01.2025, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну частку спадкового майна, а саме 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою для відмови стало виявлення розбіжностей у правовстановлюючих документах на зазначену квартиру. У зв`язку з цим позивачу було рекомендовано звернутися до суду з метою усунення виявлених недоліків та вирішення питання щодо визнання права власності на відповідну частку квартири у порядку спадкування. /а.с.13/. Відповідно до наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016 року №199-Ж-З, у приватну спільну сумісну власність громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 28,9 м?, а також передбачено комору у підвалі площею 1,5 м? відповідно до технічного плану /а.с.5/. Згідно з виданим на підставі зазначеного наказу свідоцтвом про право власності на квартиру від 05.07.2016 року, оформленим Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м?, комора в підвалі площею 5,0 м? та сарай площею 1,5 м? /а.с.16/. Однак відповідно до технічного паспорта на зазначену квартиру, складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації 28.11.2024 року, інвентарний №10831, загальна площа квартири становить 28,9 м?, а площа комори в підвалі 1,5 м? /а.с.6-10/. Як випливає з довідки Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 10.12.2024 №10/12-24-0, під час оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] була допущена технічна описка: помилково зазначено сарай площею 1,5 м? та комору площею 5,0 м?. У той час як відповідно до наказу №199-Ж-З від 05.06.2016 року приватизації підлягала лише квартира загальною площею 28,9 м? разом із коморою в підвалі площею 1,5 м? /а.с.31/. Отже, з аналізу досліджених у справі доказів вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить однокімнатна квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Загальна площа зазначеної квартири становить 28,9 м?, що включає також комору в підвалі площею 1,5 м?. Статтею 41\~Конституції України\~визначено,\~що кожен\~має право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності.\~Право власності\~набувається у\~порядку,\~визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Зазначений правовий висновок наведений у постанові КЦС ВС від 22.03.2023\~у справі №463/6829/21-ц, провадження №61-12264св22. Як про те зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно з п. 4.12, 4.15, 4.18 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 гл. 7 розд. І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, однокімнатна квартира загальною площею 28,9 м?, розташована за адресою: [ADDRESS] , разом із коморою в підвалі площею 1,5 м?, перебувала у спільній сумісній власності позивача [PERSON] , третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , та померлого [PERSON] . Частка [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану нерухомість за його життя не виділялася, у зв`язку з чим, відповідно до положень цивільного законодавства, частки усіх співвласників вважаються рівними. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Слід враховувати, що законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (гл. 89 ЦК). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовами звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування є: 1.\~Прийняття спадщини позивачем; 2.\~Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; 3.\~Оспорювання або невизнання права позивача на спадщину іншими спадкоємцями. До моменту державної реєстрації права власності на спадкове майно спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, тобто має право на спадщину, але не є власником відповідної нерухомої речі. Це узгоджується із положенням ч. 5 ст. 1268 ЦК, згідно з яким незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. ВС висловив правову позицію, що питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (Постанова ВС від 28.11.\~2018, судова справа №523/16063/16-ц, провадження №61- 31676св18) У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що «для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право». Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, характеру спірних правовідносин, предмета та підстав позову, суд дійшов висновку, що визнання за позивачем права власності на відповідну частку квартири в порядку спадкування за законом є належним способом захисту його порушених прав, який відповідає засадам ефективності, пропорційності та балансу інтересів сторін спору. Оцінивши в сукупності надані у справі докази, правову природу заявлених вимог та норми матеріального права, якими вони регулюються, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved