Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

17.12.2024 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ «Ощадбанк» , третя особа Шоста запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] . Згідно заповіту від 19.07.2021 року [PERSON] , в присутності нотаріуса заповів йому все майно, де б воно не знаходилося, та з чого б не складалося і взагалі все те, що буде йому на день смерті і на що він за законом буде мати право. 14.08.2024 року він звернувся до Шостої запорізької\~державної нотаріальної\~контори Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , після якої було заведено спадкову справу №300/2024. 30.10.2024 року він звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 47/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Однак, отримав постанову про відмову вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що на вищевказаний будинок накладено два обтяження (заборона на нерухоме майно). 06.11.2024 року, на запит адвоката, Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі повідомив, що при перевірці АСВП виконавчі провадження, де виступає боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на сьогоднішній день відсутні та раніше на виконанні не перебували. На підставі викладеного, позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 47/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та скасувати заборону його відчуження (обтяження №34064582). Ухвалою суду від 20.12.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; зобов`язано Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору\~надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №300/2024, відкриту після померлого [INFO] [PERSON] . 14.10.2024 року до суду від Шостої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №300/2024. 13.01.2025 року на адресу суду від представника відповідача Самсонової Н.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що здійснення проведення реєстраційних дій із нерухомим майном віднесено до функцій державних реєстраторів, банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. Позивачами не надано доказів, що між ними та відповідачем банком існують будь-які правовідносини, які б могли бути порушені банком. АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів про обтяження на нерухоме майно. Таким чином, вважають, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки доказів того, що учасником спірних правовідносин є АТ «Ощадбанк» - відсутні. У зв`язку з викладеним просять відмовити у задоволені позовних вимог. Ухвалою суду від 08.04.2025 року клопотання представника позивача Мельнікової А.А. про витребування доказів задоволено, а саме: зобов`язати начальника Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надати на адресу суду належним чином засвідчену копію договору застави б/н, на підставі якого накладені обтяження (номери записів обтяжень: 34064582 та 34064516) на будинок за адресою: [ADDRESS] , або інші документи, що стали підставою для обтяження цього об`єкту нерухомості; зобов`язано державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)\~ надати на адресу суду належним чином засвідчену копію договору застави, укладеного між [PERSON] та АТ «Ощадбанк», посвідчений державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори ПМУМЮ (м. Одеса), на підставі якого було накладено обтяження №34064516. 09.05.2025 року на адресу суду від директора Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Милої Н. надійшов лист, в якому вона зазначила, що п. 20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, передбачено, що за наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, або обтяжень речових прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав та/або в його невід`ємній архівній складовій частині на відповідну земельну ділянку, закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права, обтяження речових прав до відповідного відкритого розділу. У зв`язку з тим, що під час проведення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі прав був наявний запис про заборону нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор здійснив перенесення цього запису до відкритого розділу у Державному реєстрі прав згідно вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, в Департаменті відсутні копії документів, що були підставою для обтяження, оскільки запис про заборону нерухомого майна міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 2013 року. 23.05.2025 року на адресу суду від державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зайцевої І.Г. надійшов лист, в якому остання повідомила, що надати копію договору застави на підставі якого накладені обтяження на будинок за адресою: [ADDRESS] , неможливо, у зв`язку з відсутністю дати, місяця, року посвідчення договору та реєстраційного номеру документу. Ухвалою суду від 26.05.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник Мельнікова А.А. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, остання надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача Самсонова Н.О. до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву просила розглянути справу без участі представника АТ «Ощадбанк». Представник Шостої Запорізькой\~державної нотаріальної\~контори Зайцева\~І.Г. до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з огляду на таке. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №425, виданого 20.03.2024 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя, 19.07.2021 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті та на що він за законом матиме право заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №3971. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.07.1988 року (зареєстровано в реєстрі за №1-3238) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188067534 від 08.11.2019 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать 47/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 14.08.2024 року [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] , а 30.10.2024 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 47/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2024 року постановою державного нотаріусу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Зайцевої І.Г. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з наявністю заборони на нерухоме майно. Згідно\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є його власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Судом встановлено, що на 47/100 частин будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено два обтяження, а саме: -№34064582; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; документи, подані для державної реєстрації: договір застави, серія та номер: б/н, видавник: Ощадбанк №8199; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49590467 від 08.11.2019 року; відомості про суб`єктів обтяження: [PERSON] ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2111377 від 22.06.2005 року; -№34064516;\~вид обтяження:\~заборона на\~нерухоме майно;\~документи,\~подані для\~державної реєстрації:\~договір застави,\~серія та\~номер:\~б/н,\~видавник:\~Шоста Запорізька нотаріальна контора; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49590467 від 08.11.2019 року; відомості про суб`єктів обтяження: [PERSON] ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2105472 від 21.06.2005 року. В Комунарському ВДВС у м. Запоріжжі виконавчі провадження стосовно боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на сьогоднішній день відсутні та раніше на виконанні не перебували. У відзиві представник АТ «Ощадбанк» Самсонова Н.О. зазначила, що згідно інформації, що є в базах даних, які знаходяться у ведені підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» у [PERSON] відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2005 році. Отже, [PERSON] виконав свої зобов`язання перед відповідачем АТ «Ощадбанк», про що свідчить відсутність будь-яких майнових претензій зі сторони банку до нього, у зв`язку з чим відпали умови, на підставі яких було накладено обтяження. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна обтяження №34064582 накладено державним реєстратором на підставі договору застави, укладеного з АТ «Ощадбанк», тобто зазначені заходи вчинено в інтересах АТ «Ощадбанк», а тому банк є належним відповідачем. Не заслуговують на увагу доводи банку про відсутність порушення ним прав позивача, оскільки обтяження на майно [PERSON] було накладено за повідомленням Ощадбанку, а отже після усунення підстав, які стали наслідком накладення обтяження на майно боржника, банк повинен був направити державному реєстратору повідомлення про припинення обтяження. Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Матеріали справи підтверджують, що позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність запису про обтяження нерухомого майна. Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість скасування заборони на нерухоме майно в позасудовому порядку, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого обтяження із виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. Позовні вимоги в частині зняття арешту з нерухомого майна, а саме: 47/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції станом на червень 2005 року) Державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №400970879 від 25.10.2024 року, вид обтяження заборона на нерухоме майно, документи подані для державної реєстрації договір застави. Тобто, обтяження зареєстровано у вигляді заборони на відчуження (розпорядження) нерухомим майном, яке було оформлено в інтересах заставодержателя. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року справа №643/12369/19 пояснив, чим арешт майна відрізняється від заборони на відчуження майна. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, так як арешт на нерухоме майно, а саме: 47/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , не накладався.

Outcome: partial