Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

14.03.2025 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №156220 від 05.10.2020 року у сумі 9720,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 05.10.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено кредитний договір №156220. 28.10.2021\~року між\~ТОВ «Займер»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~укладено Договір\~факторингу №01-28/10/2021,\~відповідно до\~умов якого,\~ТОВ «Займер»\~відступило ТОВ\~«ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних в\~реєстрі боржників. Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 28.10.2021\~року до\~Договору факторингу\~№01-28/10/2021,\~ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в сумі 9720,00 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 156220 в розмірі 9720,00 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь, а також стягнути понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. 07.04.2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовну заяву ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором визнав частково, та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача ТзОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» суму заборгованості за кредитним договором № 156220 від 05.10.2020 року в розмірі - 2520,00 грн., із яких: - 2 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 520.00 грн. прострочена заборгованість за процентами, а також судовий збір в розмірі 629.82 грн. 09.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що відзив на позовну заяву є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки, позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, твердження відповідача щодо списання нарахованих процентів є необґрунтованим. Також зазначили, що заборгованість була нарахована не позивачем, а первісним кредитором за укладеним договором та з моменту отримання права вимоги до відповідача за Договором факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. В обґрунтування доводів відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що він є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню, однак вказані доводи є безпідставними. Відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Крім того, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно статті 625 ЦК України. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Тому просили позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не з`явився, просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 05.10.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №156220, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на мовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених договором. Кредит надається строком на 13 днів, тобто до 17-10-2020. Строк дії договору 13 днів. Пунктом 1.3. договору визначено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №156220 від 05.10.2020 року, згідно графіку розрахунків та орієнтованої сукупної вартості кредиту сума кредиту за договором [PERSON] становить 2000,00 грн., проценти за користування кредитом 520,00 грн. Вказана сума була обрахована, виходячи з суми кредиту в розмірі 2000,00 грн., строку дії договору в 13 днів та розміру відсотків в день 2 % (2 % від 2000,00 грн. це 40,00 грн. за день, а за 13 днів це 520,00 грн.). 28.10.2021\~року між\~ТОВ «Займер»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~укладено Договір\~факторингу №01-28/10/2021,\~відповідно до\~умов якого,\~ТОВ «Займер»\~відступило ТОВ\~«ФК «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних в\~реєстрі боржників. Відповідно до\~Витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №01-28/10/2021\~від 28.10.2021\~року,\~ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в сумі 9720,00 грн., з яких: - 2000,00 грн. залишок по тілу кредиту; - 7720,00 грн. залишок по відсотках. Як зазначає позивач, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором №156220 від 05.10.2020 року щодо сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту належним чином не виконав, загальна заборгованість позичальника, яку просить стягнути ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» становить 9720,00 грн., згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором. Але в даному документі взагалі відсутній розрахунок відсотків, а міститься лише одна сума заборгованості за період з 10.05.2020-04.12.2024 7720,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до\~ст. 205 ЦК України,\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору. Оскільки договір про надання фінансового кредиту №156220 підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної\~Законом України «Про електронну комерцію». Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав у ТОВ «Займер» кредит, суму якого вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» належить стягнути заборгованість в розмірі 2520,00 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 520,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (2,00 % в день) за період з 05.10.2020 року по 17.10.2020 року (в межах строку дії договору №156220). Щодо стягнення заборгованості по сплаті відсотків нарахованих понад строку кредитування після 17.10.2020 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України\~передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1\~ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~ст. 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені\~ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.1.2. Договору про надання фінансового кредиту №156220 від 05.10.2020 року, кредит [PERSON] надавався на 13 днів, тобто до 17.10.2020 року. Таким чином, у кредитора є право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 17.10.2020 року відсутні. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 10500,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правову допомогу копії договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10, довіреності від 30.12.2024 року, акту про отримання правової допомоги від 13.05.2025 року, платіжної інструкції №38341 від 13.05.2025 року, рахунку №13.05.2025-21 від 13.05.2025 року. Договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, підтверджено, що він укладений між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем про надання правничої допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 13.05.2025 року, загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 10500,00 грн. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу в цій справі становлять 10500,00 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10, довіреності від 30.12.2024 року, акту про отримання правової допомоги від 13.05.2025 року, платіжної інструкції №38341 від 13.05.2025 року, рахунку №13.05.2025-21 від 13.05.2025 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення кредитної заборгованості були задоволені частково, на підставі\~ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог по сплаті судового збору в сумі 629,82 грн. та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2722,22 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial