Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника. 03.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» набуває належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (у договорі - клієнт) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни назви (найменування) - ТОВ «Свеа Фінанс») (у договорі - фактор) укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором. Станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за договором № 13291-05/2023 від 09.05.2023 становить: за тілом кредиту - 15000,00 грн, за відсотками - 54375,00 грн. Загальна заборгованість складає - 69375,00 грн. Оскільки позичальником порушено умови договору та станом на дату подання позовної заяви дана заборгованість не сплачена, вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь зазначену заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 24.04.2025 (а. с. 14, 15) позовну заяву прийнято до розгляду суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві та представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано і доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) 25.04.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 17, зворот а. с. 17). У п. 3 позовних вимог представник позивача просить суд розгляд справи провести без участі представника позивача (а. с. 5). Відповідачеві копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано і доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 25.04.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 18) . 09.05.2025\~на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого він заперечує факт укладення договору про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023 від 09.05.2023. Зазначає, що позивачем не долучено доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить [PERSON] , доказів, які б підтверджували, що саме вона була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме їй. Окрім того відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором. Одночасно заявив клопотання про витребування у позивача оригіналів електронного варіанту письмових доказів, а саме: договору про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023 від 09.05.2023, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм»; договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп»; договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (в даний час - ТОВ«Свеа Фінанс» (зворот а.с 27). Ухвалою 26.05.2025 клопотання відповідача про витребування доказів було задоволено. Витребувано від ТОВ «Свеа Фінанс» договору про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023 від 09.05.2023, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм»; оригінал договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп»; оригінал договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни\~назви (найменування)\~-\~ТОВ «Свеа\~Фінанс» (зворот а. с. 27). На день розгляду справи витребувані докази до суду не надійшли. При тому, суд вважає, що це не перешкоджає розгляду справи з таких підстав. Згідно зі ст. 6 Цивільного процесуального\~кодексу України\~(у\~тексті -\~ЦПК України) якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Суд не ставить під сумнів відповідність електронних копій письмових доказів, поданих через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, враховуючи наступне. У розділі «Додатки» позовної заяви (а. с. 5) зазначено, що оригінал кредитного договору, які просить витребувати представник відповідача знаходяться у позивача та відповідача, а оригінали договорів факторингу - у позивача. Пунктом 2.24. договору про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023 від 09.05.2023 передбачено, що клієнт має право отримати від товариства засвідчену копію договору на папері з електронного документа. Доказів неможливості отримання відповідачем даного договору у такому порядку суду не надано. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такий правовий висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 в справі № 278/1679/13-ц (провадження № 61-2269св18), у якій зазначено наступне: Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до\~статті 6\~Цивільного кодексу\~України (у\~тексті -\~ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 09.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 13291-05/2023 (у тексті - договір, кредитний договір). Відповідно до умов цього договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 15000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 1.1.); кредит надається строком на 360 днів до 02.05.2024 (п. 1.2.); за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. кредитного договору (п. 1.4.); кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-75??-????-7969, протягом одного робочого з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами (п. 1.6.); невід`ємною частиною договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства за адресою https://bananacredit.com.ua (п. 1.8.). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора W1281, надісланого на номер її мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить розділ 8 кредитного договору, який містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , її РНОКПП, адресу місця реєстрації і проживання, реквізити паспорта, номер мобільного телефону, номер платіжної картки, які відповідач вказала в заяві-анкеті на отримання фінансового кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм». Товариство перед укладенням договору здійснило ідентифікацію та верифікацію позичальника в порядку, передбаченому п. 2.1. кредитного договору, що підтверджується наявною в електронній справі фотографією [PERSON] з власним паспортом в руці. Після чого відбулось укладення кредитного договору у порядку, передбаченому розділом 2 цього договору. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника 5168-75??-????-7969, яку вона вказала при оформленні кредиту, що підтверджується листом надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2919_250318184543 від 18-03-2025. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимоги до форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п. п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516\~ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 03.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» набуває належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 36000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15000,00 грн, заборгованість за відсотками - 21000,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості з моменту отримання права вимоги до відповідача фактор ТОВ «Стар Файненс Груп» здійснювало нарахування процентів за 148 календарних днів з 04.07.2023 по 28.11.2023. Однак відповідно до умов договору факторингу № 3072023, укладеного 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом. Умовами даного договору факторингу не передбачено право ТОВ «Стар Файненс Груп» нараховувати відсотки за договором № 13291-05/2023 від 09.05.2023, укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни назви (найменування) - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір\~факторингу №\~01.02-79/23,\~відповідно до\~умов якого\~клієнт відступає\~(передає)\~фактору права\~вимоги,\~а фактор\~набуває права\~вимоги від\~клієнта та\~сплачує клієнту\~за відступлення\~права вимоги\~фінансування у\~сумі,\~що дорівнює\~ціні договору,\~у порядку\~та у\~строки,\~встановлені цим\~договором.\~Згідно з п. 3.1.3. договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 69375,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 15000,00 грн, заборгованість за відсотками - 54375,00 грн. Тобто у суму заборгованості [PERSON] включена не лише її заборгованість, яка утворилася за невиконання кредитного договору, але і сума, нарахована фактором ТОВ «Стар Файненс Груп», при тому, що згідно поданих позивачем до суду сторінок договору факторингу № 3072023, укладеного 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», фактор таким правом не наділений. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 13291-05/2023 від 09.05.2023 в сумі 36000,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 21000,00 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 69375 гривень 00 копійок, сплативши 2422 гривні 40 копійок судового збору (зворот а. с. 4, а. с. 6). Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 36000,00 гривень, що складає 51,89 % від заявленої позовної вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду з цим позовом судового збору складає 51,89 % або 1256 гривень 98 копійок.

Outcome: partial