Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського район Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на: належну їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частку цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; земельну ділянку площею 0,6050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Остринської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року були зареєстровані та проживали: вона та її мати [PERSON] (тип двору колгоспний) і їм на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в рівних частках по 1/2 частці кожному по зазначеній адресі. Крім того, матері [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,6050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Остринської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. [INFO] мати [PERSON] померла (батько [PERSON] , [INFO] , помер ще [INFO] ). Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй майно, яке вона прийняла і бажає оформити право власності на спадкове майно на своє ім`я. Однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння та допущені розбіжності в імені спадкодавця та її імені, що позбавляє її можливості оформити спадщину. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила підготовче засідання та розгляд справи по суті проводити у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти його задоволення та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 39). Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 2 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Остринським старостинським округом № 8 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 142 від 30.05.2025 року (а.с. 12), за [PERSON] (мати позивача), [INFO] , яка була головою двору, її дочкою [PERSON] (позивач), [INFO] , значився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 1992 року та числився як колгоспний двір (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 30.11.2024 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудовані у період з 1980 року по 1981 рік (а.с. 4-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному документі ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». Також, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 061333 від 17.03.2006 року, який виданий на підставі розпорядження Тлумацької райдеражміністрації № 80 від 08.03.2005 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010631100007, [PERSON] (мати позивача) на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,6050 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Остринської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 11). У вказаному документі ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». Відповідно до архівної довідки Державного архіву Івано-Фанківської області № Г-171(Ц)/06-06 від 19.11.2024 року (а.с. 20) мати позивача [PERSON] (так у документі) [PERSON] (так у документі) народилася [INFO] у с. Остриня Тлумацького повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 14.08.1923 року у церкві с. Остриня (а/з № 39). Батько: [PERSON] (так у документі), син [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] . Мати: [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] . У вказаному документі ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». 15.02.1948 року [PERSON] (мати позивача) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 22). У вказаному документі ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 24). У вказаному свідоцтві ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00035342109 від 05.04.2022 року 04.06.1983 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». 18.03.1989 року шлюб розірвано (а.с. 21). 16.11.1990 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 23). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 13, 14). У вказаному свідоцтві ім`я спадкодавця [PERSON] (мати позивача) вказано як « [PERSON] ». Згідно словника-довідника «Власні імена людей» ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » - це одне і теж жіноче ім`я (а.с. 26). Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт приналежності померлій [PERSON] (мати позивача) Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 061333 від 17.03.2006 року, який виданий на підставі розпорядження Тлумацької райдеражміністрації № 80 від 08.03.2005 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010631100007. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , так як була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Остринського старостинського округу № 8 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 383 від 03.12.2024 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~3/2022 від 25.01.2022 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. після смерті [PERSON] (мати позивача) (а.с. 41-51), з якої вбачається, що позивач [PERSON] є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на 1/2 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,6050 га в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,6050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як розбіжності у документах у імені спадкодавця не дають можливості підтвердити належність спадкодавцю документів про право власності на земельну ділянку, а також відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документ, який посвідчує право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , так як немає його у наявності, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 428/02-31 від 23.11.2022 року (а.с. 17) та № 302/02-31 від 20.05.2025 року (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved