Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Білик Р.О. подала через систему «Електронний суд» до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить суд визнати за позивачкою право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, членами якого в тому числі були і сторони по справі. Розподіл часток майна вищезазначеного колгоспного двору між його співвласниками не проводилось, а тому державна реєстрація прав власності даних часток у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за вищезазначеними особами до 31.12.2013 не проводилась. У зв`язку із припиненням існування колгоспного двору позивачка просить визнати за нею право власності на належну їй частку у вказаному домоволодінні. В частині визнання права власності в порядку спадкування, посилається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично успадкували по 1/12 частині вищевказаного житлового будинку. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку [ADDRESS] , як члена колгоспного двору та на 1/12 частину вищевказаного житлового будинку, яку він фактично успадкував після смерті дружини [PERSON] .. Позивачка [PERSON] будучи спадкоємцем спадкового майна за заповітом фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів на майно, не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, а тому звернулася до суду. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 08.01.2025 отримано відповідь з відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява представника позивачки адвоката Білик Р.О., в якій остання просила суд розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00043363849 від 31.01.2024, 03.10.1966 Вирівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10-11/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.01.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] , як мати /а.с. 8/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043271372 від .24.01.2024, 20.07.1991 Прибужанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13-14/ Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 24.01.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірвано /а.с. 9/. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого 25.02.1990 на підставі рішення №18 від 31.01.1190 виконкому Кам`янка-Бузького райвиконкому зареєстроване Червоноградським МБТІ 25.02.1990 у реєстровій книзі під № 71, будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 1990 відносилось до типу колгоспного двору головою якого був [PERSON] . Згідно довідки № 288 виданої 11.09.2024 Зубівмостівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради, [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] , актовий запис № 13 від 09.08.2001) на день видачі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 25.02.1990 був головою колгоспного двору, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день видачі даного свідоцтва були зареєстровані: дружина- [PERSON] , 1945 р.н. (померла [INFO] , актовий запис № 4 від 14.04.1998), дочка [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 29.01.2019 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с. 12/. Відповідно до Довідки № 208 виданої 10.09.2018 Зубівмостівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради, [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею постійно проживали та були зареєстровані чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , син - [PERSON] , внук - [PERSON] , внучка - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 24.01.2024 /а.с. 15/. На випадок своєї смерті, 31.07.2001 [PERSON] склав заповіт згідно якого належний йому на праві житловий будинок, всі будівлі і все майно, яке належить йому і на що матиме право заповів своїй дочці [PERSON] /а.с. 16/. Заповіт від мені померлого [PERSON] , який помер [INFO] не змінювався і не скасовувався, що підтверджується довідкою № 286 виданою 10.09.2024 Зубівмостівським старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради /а.с. 19/ Відповідно до Довідки № 57 від 30.01.2024 [PERSON] до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Разом з ним постійно проживали та були зареєстровані донька - [PERSON] , син - [PERSON] , внук - [PERSON] , внучка - [PERSON] , внучка - [PERSON] та внук - [PERSON] . Позивачка, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Робак Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке являється майном колгоспного двору, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.26-27/. Перш за все, позивачка, звертаючись до суду з даним позовом просить визнати за нею право власності на майно колишнього колгоспного двору, яке не може оформити, в зв`язку з відсутністю рішення сільської ради про визначення часток в майні колгоспного двору. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо права власності, які регулюються положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо колишнього колгоспного двору. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.6 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Судом встановлено, що спірний житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та членами даного колгоспного двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які станом на 15.04.1991 проживали та були прописані там і були членами цього двору, відтак мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР та виходячи з встановленої ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР рівності часток усіх членів колгоспного двору, розмір часток позивачів становить по 1/4 кожного. За правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачкою [PERSON] на момент існування колгоспного двору не було оформлено право власності на належну їй частину в майні домоволодіння, а також те, що вона позбавлена в позасудовому порядку на оформлення таких прав, то суд дійшов висновку, що за нею необхідно визнати право власності на частину у майні колишнього колгоспного двору, яка визначена судом вище. Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу в частині визнання права власності в порядку спадкування суд встановив наступне. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 29.01.2019) та після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Судом відзначається, що оскільки спадщина після смерті подружжя [PERSON] та [PERSON] відкрилась до [INFO] , то до такої спадщини необхідно застосовувати правила ЦК УРСР 1963 року, як закону, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Так, за змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину :1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зокрема з встановлених судом обставин справи беззаперечно встановлено, що після смерті матері сторін по справі [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить відповідна частина будинковолодіння по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Спадкоємцями спадкового майна були чоловік померлої- [PERSON] , донька - [PERSON] та син - [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, що підтверджується їх проживанням за місцем відкриття спадщини, однак не оформили своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 24.01.2024) та після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] , як члена колгоспного двору та на 1/12 частину вищевказаного житлового будинку, яку він фактично успадкував після смерті дружини [PERSON] .. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів дочці [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, що підтверджується її проживанням за місцем відкриття спадщини та зверненням із заявою в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Таким чином, позивачка [PERSON] є спадкоємцем до майна покійних батьків та їй належить майно, яке залишилося після їх смерті, а саме право власності на будинку [ADDRESS] у визначених судом частках. Враховуючи вище наведене та той факт, що позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у нотаріальному порядку, хоча таке майно належить їй в порядку спадкування, то суд дійшов до висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно у відповідній частині.

Outcome: approved