Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У квітні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. І. Стислий виклад позицій учасників справи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем було\~ укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №556. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану серії [NUMBER] , актовий запис №280. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це зокрема виявилося у тому, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Дитина проживає та повністю перебуває на утриманні позивача. Також, позивач зазначила, що відповідач ухиляється від її утримання. На даний момент, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, займається дитиною, забезпечує її всім необхідним одягом, підгузками, їжею, тощо. Позивач не має достатньо фінансів щоб утримувати себе та спільну дитину. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. У квітні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року справу передано на розгляд судді Рижко Г.О. 13 травня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила суд розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 13 травня 2025 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій у просив суд розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23 червня 2025 року о 10 год. 30 хв. У судове засідання призначене 23 червня 2025 року о 10 год. 30 хв. сторони не з`явилися. З урахуванням письмових заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розглянув цивільну справу за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] 04 грудня 2015 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №556 (а.с. 9). Так, сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження, виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану серії [NUMBER] , актовий запис №280 (а.с. 10). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення коштів на її особисте утримання, стягнувши з відповідача щомісячно 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. судового збору в дохід держави. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved