Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями першої черги, щодо майна померлого [PERSON] є його діти: сторони по справі. Після смерті батька [PERSON] , позивач звернувся до Шістнадцатої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зі змісту листа державного нотаріуса Шістнадцатої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.06.2021 року, отриманого на його звернення позивач дізнався, що 09.06.2017 року за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт на користь відповідача [PERSON] , та за зверненням останнього було відкрито спадкову справу. Спадщину після померлого [PERSON] прийняв лише відповідач [PERSON] . Відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29.10.2004 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь позивача до досягнення останнім повноліття. 07.06.2013 року Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення про стягнення аліментів з [PERSON] , яке 22.01.2020 року було завершено в наслідок досягнення повноліття позивачем. Однак утримання аліментів у відповідному розмірі відбувалось лише з пенсії спадкодавця [PERSON] , що підтверджується довідкою ГУ ПФУ у м. Києві від 26.09.2022 року. Проте, як виявилось [PERSON] додатково працював на посаді інженера у ТОВ «КОМФОРТ-ТАУН» у період з 2013 року по 2020 рік. Згідно відповіді ТОВ «КОМФОРТ-ТАУН» від 17.08.2023 року, постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату до них не надходили та аліменти з доходу не утримувались. Відповідно до відповіді ТОВ «КОМФОРТ-ТАУН» від 17.08.2023 року на адвокатський запит та довідок від 15.08.2023 року, виплачена заробітна плата [PERSON] за період з 2013 року по 31.10.2019 року складає 549010,90 грн. [PERSON] за життя не виконував рішення суду та не сплачував належним чином аліменти на утримання позивача, тому розмір несплачених аліментів складає четверту частину від 549010,90 грн. та дорівнює 137252,72 грн. Заборгованість зі сплати аліментів за період з 2013 року по 31.10.2019 року в сумі 137252,72 грн залишилась не сплаченою та увійшла до складу спадщини. Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно у виді: ??депозитних рахунків у КС «Ростовщик» на суму 300000 грн; - ??земельної ділянки площею 0,12 га; - ??карткових рахунків, на загальну суму більше 300 000 грн. Таким чином, спадкова маса є достатньою для задоволення вимоги позивача. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернути борг померлого спадкодавця [PERSON] і сплати аліментів, однак зазначену вимогу було залишено без відповіді та задоволення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2023 року, по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2023 року, по справі було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2024 року, було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2024 року, по справі було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Відповідач не погодившись з заявленими позовними вимогами надав суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування вказаного відзиву зазначено, що постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року, було скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08.03.2023 року, та ухвалене нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні було задоволено, та визнано за позивачем право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON] у розмірі всього спадкового майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на той факт, що відповідач є єдиним спадкоємцем батька [PERSON] тому в нього виникає обов`язок після смерті останнього сплатити його борги. Проте, оскільки наявне рішення суду про визнання за позивачем право на право на обов?язкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON] у розмірі всього спадкового майна, позивач також є спадкоємцем після смерті батька, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, в мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року, зазначено, що [PERSON] перебував на утриманні батька та отримував від нього аліменти на час навчання. Згідно вимог закону обставини встановлені судовим рішенням не потребують доказуванню. Тобто той факт, що позивач перебував на утриманні батька на момент його смерті є встановленим та доведенню не підлягає. Крім цього, позивач у червні 2021 року звертався до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.07.2022 року у цивільній справі позивачу відмовлено у задоволенні позову. Позивач при розгляді іншої справи вказував, що його батько весь час дбав про нього, коли вони проживали разом. Батько сплачував за навчання позивача купував йому речі. Тобто позивач підтверджував, що він проживав разом з батьком до моменту його смерті та перебував на його утриманні. Відповідно до вимог закону отримувачем аліментів є той з батьків, з ким визначено місце проживання дитини. Таким чином, у батька позивача - [PERSON] на момент смерті, не було обов?язку із сплати аліментів, оскільки він проживав разом із ним та утримував його. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв?язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У даній справі наявні всі обставини для звільнення [PERSON] від сплати аліментів та будь-якої заборгованості з їх сплати на користь позивача, оскільки спадкодавець [PERSON] мав тяжку хворобу, та мав статус особи з інвалідність 2-ї групи довічно, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ №066086; Спадкодавець проживав разом із позивачем та останній перебував на повному утриманні батька, що є обставиною, яка має істотне значення для звільнення від сплати будь-яких боргів за аліментами. Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що спосіб та розмір стягнення аліментів визначено у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2004 року, яке не оскаржувалось сторонами. 07.06.2013 року Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного судового рішення та стягненню аліментів з [PERSON] , на утримання позивача, яке 22.01.2020 року було завершено в наслідок досягнення позивачем повноліття. Таким чином померлий здійснював додаткові витрати на дитину, що жодним чином не звільняло його від обов?язку зі сплати аліментів й досягнення повноліття позивача. Вважає необґрунтованими також доводи відповідача про те, що оскільки позивач проживав разом із батьком, тому у останнього відсутні обов?язки зі сплати заборгованості за аліментами. Посилання на ч. 2 ст. 197 СК України як на підставу звільнення від сплати аліментів є недоречним. Сімейним кодексом встановлено, що таке право має лише платник аліментів. Наявність частини у спадковому майні померлого [PERSON] визнаного за позивачем, не звільняє відповідача від обов?язку задовольнити вимоги позивача в межах вартості майна, одержаного у спадщину і у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Позивачем було направлено письмові пояснення на адресу суду, відповідно до яких останній стверджує, що не перебував на утриманні батька. За період навчання в середній школі з 1-го по 9-й клас у гімназії №261, він проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Так само було під час підготовки та вступу до коледжу та за період навчання в коледжі ВСП «КФКТЕ НАУ». До батька їздив на вихідні дні. Після того, як було закінчено виплату аліментів у зв`язку із досягненням позивачем повноліття, на прохання батька, він почав проживати разом із ним, щоб допомагати останньому. У батька після інфаркту була операція на серці з заміною клапану, тому треба було, щоб він не лишався один. У період з 01.01.2020 року, позивач перевівся на іншу спеціальність та вчився до закінчення коледжу на контрактній формі навчання. Позивач звертався до відповідача, як до брата-священника, бо він служить священником Української Православної Церкви, щоб він дав йому частину грошей із 600000 грн, які йому дістались від батька. Проте це прохання залишилось поза увагою. Судом було досліджено матеріали цивільної справи у повному обсязі. Згідно паспорту громадянина України № [NUMBER] виданого 10.03.2021 року, на ім`я [PERSON] , останній народився [INFO] . Відповідно до довідки про внесення відомостей до Державного демографічного реєстру позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Зі змісту свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 25.02.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дарницьким районним відділом юстиції м.Києва від 21.06.2008 року, народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 12.11.2020 року, зареєстровано смерть [PERSON] , [INFO] . Зі змісту листа від 08.06.2021 року з Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори на адресу позивача вбачається, що в матеріалах, щодо майна померлого [PERSON] наявний заповіт складений 09.06.2017 року на ім`я [PERSON] . Таким чином позивач позбавлений права спадкування. Згідно заповіту від 09.06.2017 року складеного [PERSON] на випадок його смерті зроблено розпорядження, що все майно, де б воно і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2004 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину починаючи із 06.10.2004 року і до повноліття дитини. Зі змісту постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 22.01.2020 року виконавче провадження по стягненню із [PERSON] , аліментів на утримання сина було закінчено, оскільки дитина на утримання якої стягувались аліменти досягла повноліття. Згідно відповіді із ГУ Пенсійного фонду України у м. Києві від 26.09.2022 року, було здійснено стягнення з пенсії [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2018 року по 31.10.2019 року на загальну суму 16879,68 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 06.09.2022 року, [PERSON] , дійсно працював на вказаному підприємстві у період з 16.10.2012 року по 04.11.2020 року на посаді інженера з керування та обслуговування систем. Ніяких відрахувань у вигляді аліментів за цей період з нього не проводилось. Зі змісту довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 28.10.2022 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2017 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 96321,52 грн. Виплачена заробітна плата склала 77538 грн. Згідно довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 28.10.2022 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2018 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 119052,48 грн. Виплачена заробітна плата склала 95837,22 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 28.10.2022 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2019 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 220660,60 грн. Виплачена заробітна плата склала 177631,74 грн. Зі змісту довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 15.08.2023 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2013 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 63236,64 грн. Виплачена заробітна плата склала 52086,99 грн. Згідно довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 15.08.2023 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2014 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 65585,77 грн. Виплачена заробітна плата склала 53326,75 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 15.08.2023 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2015 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 69204,15 грн. Виплачена заробітна плата склала 55667,79 грн. Зі змісту довідки ТОВ «Комфорт-Таун» від 15.08.2023 року, вбачається, що сума нарахованої заробітної плати за 2016 рік на працівника ТОВ «Комфорт-Таун» [PERSON] , становила 84619,99 грн. Виплачена заробітна плата склала 68392,07 грн. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.03.2023 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні померлого [PERSON] було відмовлено. Відповідно до довідки Кредитної спілки «Ростовщик» на 13.05.2021 року [PERSON] є членом кредитної спілки та має депозитні внески на загальну суму 300000 грн., На вказані внески нараховані відсотки станом на 30.04.2021 року в сумі 3650,06 грн. Зі змісту відповіді з АТ «Альфа-Банк» на ім`я [PERSON] відкрито картковий рахунок від 21.03.2014 року залишок на якому складає 41900,71 грн. Згідно відповіді з АТ «Укргазбанк» на ім`я [PERSON] відкрито рахунок від 23.10.2017 року залишок на якому складає 252813,52 грн. Відповідно до відповіді з АТ «Банка Форвард» на ім`я [PERSON] відкрито карткові рахунки від 28.08.2017 року, залишок на якому складає 00 грн та [INFO] , залишок на якому складає 2798,86 грн. Зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року, убачається, що апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.03.2023 року було скасовано та прийнято постанову, якою позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні померлого [PERSON] було задоволено. Визнано за [PERSON] право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON] у розмірі частки усього майна. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2022 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, було відмовлено. Відповідно до заяви [PERSON] від 20.11.2020 року, останній прийняв спадкове майно після смерті батька. Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, убачається, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,5 гектара кадастровий номер №6525455300:06:001:0689. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2023 року, виданого Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем за заповітом щодо майна померлого [PERSON] є його син [PERSON] . Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.02.2025 року, касаційну скаргу [PERSON] та його представника було задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року було скасовано. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.03.2023 року залишено без змін. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] перебував на утриманні батька та отримував від нього аліменти на час навчання. Після смерті батька, [PERSON] було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, під спадкуванням мається на увазі перехід майнових і деяких особистих немайнових прав та обов?язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб - його спадкоємців. Спадщиною є сукупність цих прав та обов?язків. Згідно ст. 1218 ЦК України, До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зі змісту ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналізуючи надані докази по справі, суд враховує, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку заявлені позовні вимоги, зокрема розмір заборгованості за стягнутими аліментами. Суд враховує, що відповідно до вимог закону, коли рішення суду про стягнення аліментів направляється на примусове стягнення, саме на посадових осіб виконавчої служби покладається обов`язок не тільки по примусовому стягненню аліментів, але й також обов`язок визначення розміру заборгованості за алиментами. Самостійно визначать наявний розмір заборгованості учасники виконавчого провадження не можуть. Належних та допустимих доказів того,що позивач звертався до органів виконавчої служби з цього приводу,під час розгляду справи не надано. Також суд враховує, що набравшими силу судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] перебував на утриманні батька та отримував від нього аліменти на час навчання. Після смерті батька, [PERSON] було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed