Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 92 013, 49 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 березня 2020 року о 16 год. 54 хв. по вул. Борщагівська, 95-Б, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] (далі - відповідач) та автомобіля «BMW 420», державний номерний знак [NUMBER] . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року у справі № 761/8659/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «АРКС» та [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №16989а9к3 від 25 листопада 2019 року. Згідно вказаного Договору позивач застрахував майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов?язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним «BMW 420», державний номерний знак [NUMBER] . Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.03.2020 року. Розрахунок та виплата страхового відшкодування власнику автомобіля марки «BMW 420», державний номерний знак [NUMBER] , проведено на підставі наступних документів: акт огляду транспортного засобу від 05.03.2020 року; рахунок № DBL00000419 від 05.03.2020 року; страховий акт №ARX2549812 від 18.03.2020 року: страховий акт № ARX2560114 від 28.04.2020 року; розрахунок страхового відшкодування. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки у розмірі: 75 235 (сімдесят п?ять тисяч двісті тридцять п?ять) грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 653300 від 19.03.2020 року та в розмірі 8896 (вісім тисяч вісімсот дев?яносто шість) грн. 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 665185 від 29.04.2020 року. Сума несплачених страхових платежів становить 7881 (сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 75 коп. Представник позивача вказує, що загальний розмір страхового відшкодування, з урахуванням суми несплачених страхових платежів, становить 92 013 (дев?яносто дві тисячі тринадцять) грн. 49 коп., які представник позивача просив стягнути з відповідача. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована не була, то відповідач як особа відповідальна за завданий збиток, повинен сплатити на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі - 92 013 (дев?яносто дві тисячі тринадцять) грн. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 р. матеріали справи передані для розгляду судді [PERSON]. На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2025р. № 01-08-411 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2025р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу направлено рекомендованим листом (штрих код Укрпошти 0610242704684), проте, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з?явився, разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з?явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3 )відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об?єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року о 16 год. 54 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] по вул. Борщагівська, 95-5 в м. Києві, будучи не уважним, не врахував зміну дорожньої ситуації, не дотримавшись безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВМW» державний номерний знак [NUMBER] . При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3«б», 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року у справі № 761/8659/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Судом встановлено, що 04.07.2020 року між АТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 16989а9к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] . Вина відповідача у настанні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.04.2020 року, копія якої наявна в матеріалах справи. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч.6 ст.82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. 05.03.2020 року до ПАТ «СК «АРКС» звернувся страхувальник з заявою про настання події та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «ВМW» державний номерний знак [NUMBER] проведено його огляд, про що складено Акт огляду ТЗ та отримано № DBL00000419 від 05.03.2020, відповідно до якої вартість ремонту автомобіля складає 84825,00 грн Так, ПАТ «СК «АРКС» відповідно до своїх зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 75 235 (сімдесят п?ять тисяч двісті тридцять п?ять) грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням №653300 від 19.03.2020 року та в розмірі 8896 (вісім тисяч вісімсот дев?яносто шість) грн. 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 665185 від 29.04.2020 року. Загалом було сплачено страхове відшкодування у сумі 84 131,74 грн Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП не була застрахована, що підтверджується витягом перевірки чинності полісу внутрішнього страхування. Даний факт відповідачем не спростовано. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому. Визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач доводів позовної заяви не спростував, правом подачі відзиву не скористався. Враховуючи те, що позивач здійснив на користь страхувальника виплату страхового відшкодування у розмірі 84 131, 74 грн., до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах фактичних витрат. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача, як з безпосередньо винної особи у ДТП, підлягає стягненню на користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 84 131, 74 грн. Водночас, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 7 881, 75 грн., оскільки представником позивача необґрунтовано підстав стягнення з відповідача зазначеної суми, яка не є сумою страхового відшкодування, перерахованою потерпілому. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір в сумі 2 768, 63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial