Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ В обґрунтування\~позову зазначено,\~що з\~червня 2007\~року позивач\~перебував у\~фактичних шлюбних\~відносинах з\~ [PERSON] .\~ [INFO] народилася\~донька -\~ [PERSON] . Спільне життя не склалося, відносини з цивільною дружиною були розірвані. Зі своєю донькою позивач продовжував спілкуватися, постійно відвідував, надавав і кошти на утримання дитини. Дитина часто залишалася без піклування матері (відповідача), яка залишала її у бабусі (своєї матері), хоча через поважний вік бабуся не могла забезпечити належний догляд та безпеку дитини. Коли в черговий раз склалася ситуація, коли виникла загроза життю та здоров`ю дитини, позивач змушений був забрати доньку до себе. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконувала батьківські (материнські) обов`язки, розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області №132/РА-2019 від 04.04.2019 року було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з позивачем - [PERSON] , за місцем його проживання. Згідно заяви від 31.08.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фьодоровим Є.А., №8593, [PERSON] дала згоду на проживання малолітньої доньки з батьком - [PERSON] . До теперішнього часу донька постійно проживає разом з позивачем. Оскільки відповідач відмовлялася надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач звернувся до суду з заявою про примусове стягнення з неї аліментів. Біляївським районним судом Одеської області 16.06.2019 року було прийняте рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Аліменти [PERSON] сплачує нерегулярно, декілька разів на рік, цих коштів недостатньо для утримання неповнолітньої дитини 16 річного віку. Всі потреби своєї доньки забезпечує позивач. Створює всі умови, щоб дитина не відчувала себе обділеною увагою. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем, без участі та підтримки відповідача. Зважаючи на те, що мати не виконує батьківські обов`язки, не приділяє належної уваги доньці, не цікавиться та не піклується про неї, позивач звернувся до органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . На засіданні комісії, де розглядалось звернення [PERSON] , останній був присутній разом зі своєю донькою. [PERSON] також була викликана, але особисто не з`явилася. По результатам розгляду заяви було прийняте рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради №80 від 22.05.2024 року «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ». З висновком органу опіки і піклування Великодальницької сільської ради позивач категорично не погоджується. Всі необхідні документи, які підтверджують невиконання [PERSON] батьківських обов`язків, позивач надав. Останній вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] . Всі ці роки [PERSON] не відчуває, що у неї є мати. [PERSON] має іншу сім`ю та двох дітей, донці іноді може зателефонувати, але дзвінки лише травмують дитячу психіку та негативно впливають на емоційний стан дитини. [PERSON] дівчинка-підліток, яка, як і інші діти цього віку, потребує особливої уваги зі сторони матері. Але, матір немає до дитини жодних почуттів. Дитина не відчуває материнського тепла чи турботи. Відсутність уваги зі сторони матері шкодить інтересам дитини. Позивач ніколи не створював перешкод у їх спілкуванні. Сукупність зазначених фактів позивач розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування відповідачем своїх материнських обов`язків. Уз зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що донька від народження була татова. Відповідач возила доньку в Крим, Карпати, на всі вистави, цирк, дельфінарій, кіно, водила на заняття з танців, з англійської мови, доглядала довге волосся доньки, купувала їжу та взуття. Але, донька цього не цінувала, і відгукувалася до матері лише зневагою. З 9 років донька живе з татом, нікуди не ходить, ніде не була, погано навчається, цілодобового гуляє з подругами, палить та розмовляє про алкоголь, має стосунки з хлопцем, батьки якого вживали алкогольні напої та віддали його в дитячий будинок. Відповідач з донькою не спілкується, тому що, для доньки мати завжди була винною. Відповідач зазначила, що аліменти з лютого 2024 року не платила, оскільки їй почали погрожувати, що позбавлять її батьківських прав та залишилася без роботи. [PERSON] вирішення питання про позбавлення її батьківських прав залишила на розсуд суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що з матір`ю погані відносини. Відповідач не цікавиться її життям, завжди розповідала лише про свої проблеми, або взагалі говорила, що зайнята. Неповнолітня [PERSON] підтримала позовні вимоги. Психолог [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач підтримує та розуміє доньку, надає любов, мати не сприймає дитину, їй краще бути з татом. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що дитині приділяє увагу лише батько, при неї гарно відгукуються вчителі, сусіди та сільська рада. Враховуючи пояснення матері, не можна вважати, що вона може виховати доньку нормально. На теперішній час мати зовсім не приймає участі у вихованні доньки, вона залишена без материнської уваги. Дитина потребує материнської любові. З 9 років дитина перебуває на утриманні батька, мати не сплачувала аліменти на утримання доньки. Відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Можливо припустити, що відповідач перебуває за кордоном. [PERSON] у судові засідання не з`являється. Позовні вимоги підтримала, зазначила, що є підстави для задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, неповнолітньої [PERSON] , психолога, представника третьої особи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] ) надала згоду на проживання її доньки - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за місцем його проживання, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фьодоровим Є.А. від 31.10.2018 року. Розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області №132/РА-2019 від 04.04.2019 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за його місцем проживання. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року по справі №496/1704/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. на місяць, починаючи з 10.05.2019 року до її повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №817 від 10.06.2024 року. [PERSON] та [PERSON] мають задовільні умови проживання, будинок облаштований усім необхідним, створені належні умови для проживання та розвитку дитини, у батька з донькою гарні дружні стосунки, донька любить та цінує батька, що підтверджується актом обстеження умов проживання №35/1/24 від 06.05.2024 року за адресою: [ADDRESS] . Додатком №1 до акта є висновок оцінки потреб сім`ї. Відповідно до акту бесіди від 06.05.2024 року, головним спеціалістом Служби у справах дітей Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, у присутності [PERSON] , було проведено бесіду з [PERSON] . У акті вказано, що [PERSON] на протязі тривалого часу проживає з батьком, який турбується про неї, забезпечує усім необхідним. З мамою [PERSON] іноді спілкується по телефону, материнської турботи не відчуває. Не заперечує, якщо матір позбавлять батьківських прав відносно неї. У матері інша сім`я та двоє малолітніх дітей. [PERSON] працює в ТОВ «Монолітбуд» на посаді машиніста екскаватора з окладом 8000 грн., що підтверджується довідкою №26/04-24 від 26.04.2024 року. [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно, самостійно виховує доньку - [PERSON] , має позитивні відгуки від сусідів. Скарг та заяв на його ім`я до сільської ради не надходило, що зазначено у характеристиці Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області. [PERSON] є ученицею 10 класу Великодальницького ліцею №2. Мати - [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. [PERSON] регулярно відвідує уроки, завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою Великодальницького ліцею №2 Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №41 від 30.04.2024 року. Відповідно до характеристик директора та класного керівника Великодальницького ліцею №2, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з 4-го класу. Володіє учбовим матеріалом на високому та достатньому рівнях, навчається в повну міру своїх сил. Має гарну пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне і творче мислення. На уроках завжди уважна, активна, постійно виконує домашні завдання, допомагає товаришам, багато читає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, дбайливо, обрана замісником командира класу. Бере активну участь у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи. [PERSON] активний учасник предметних олімпіад. Скромна, весела, товариська. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується повагою серед викладачів, має авторитет серед товаришів, має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє велику увагу вихованню доньки, постійно цікавиться її успіхами, завжди відвідує батьківські збори. [PERSON] були написані письмові пояснення про те, що вона знає [PERSON] більше 11 років, проживають поряд. Останній виховує доньку. Про свою дитину [PERSON] завжди турбується, вона добра, чуйна, привітна, у сім`ї гарні стосунки. Донька дуже прив`язана до свого батька, допомагає з домашньою роботою. [PERSON] маму [PERSON] не знає, ніколи її не бачила, з дитиною поряд завжди батько. [PERSON] були написані письмові пояснення про те, що вона є сусідкою позивача з 2014 року. Весь цей час [PERSON] проживає разом з донькою - [PERSON] . Позивач дуже гарний батько, піклується про свою дитину самостійно. Матері дитини [PERSON] ніколи не бачила у подвір`ї. Дитина каже, що мама не спілкується з нею. Рішенням виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №80 від 22.05.2024 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дитини - [PERSON] . Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , що зазначено у висновку, затвердженого рішенням №80 від 22.05.2024 року. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі-Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.ч. 1, 2, 6 ст. 12 Закону). Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч.2 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст.ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року в справі №753/2025/19). В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року по справі № 211/559/16-ц зазначено, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. 11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки - [PERSON] , проживає окремо, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, аліменти не сплачує, тобто матеріально не забезпечує, не спілкується з дитиною, не проявляє належної любові та турботи до доньки, не створює умов для отримання нею освіти. Вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Сукупність досліджених доказів, які суд визнає належними та допустимими, свідчить про винну поведінку відповідача, навмисне ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку доньки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, зайняття підготовкою до самостійного життя, підтримки її матеріально. Будь-які об`єктивні причини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню доньки - [PERSON] , відсутні. В свою чергу, відповідач не навела суду жодної обставини, яка б спростовувала надані позивачем докази та позовні вимоги взагалі. Відповідно до ч.5, ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи встановлені обставини, пояснення позивача, неповнолітньої [PERSON] , представника третьої особи та письмові пояснення [PERSON] , суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки він суперечить інтересам дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, враховуючи пояснення сторін по справі та неповнолітньої [PERSON] , суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] і таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved