Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 22.04.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] стягнення заборгованості за договором позики, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за договором позики №\~77374689 у загальному розмірі 12\~663,02\~грн. та судові витрати (а.с.\~5). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Летун\~Т.В. (довіреність від 05.12.2024, а.с.\~36) у позовній заяві зазначила, що Відповідачем 29.11.2021 було укладено Договір позики за №\~77374689 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1\~БАНК»). За умовами названого Договору Відповідач отримав кошти у позику у розмірі5\~725,00\~грн., проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості згідно з умовами цього Договору. Надалі зазначений кредитор відступив право вимоги за цим Договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 12\~663,02 грн., що складається із заборгованості: \~за основною сумою боргу \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 5\~725,00\~грн.; \~за відсотками \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 6\~938,02\~грн. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 27.06.2025 (а.с.\~45-47). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 27.06.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідачем згадану ухвалу суду від 28.04.2025 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, отримано 16.05.2025, що підтверджено відповідною інформацією АТ «Укрпошта» щодо рекомендованого поштового відправлення №\~0610249685626 (а.с.\~48, 53, 54-55), проте ані протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду, ані пізніше відзиву із запереченнями проти позову, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавав. Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с.\~51, 52). Згідно з частиною восьмою статті\~178 ЦПК України та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами у встановлений строк. Кожна сторона у справі несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «1\~БАНК» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з кредитування, що підтверджено, зокрема, копіями свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту названого Товариства (а.с.\~26, 27, 29-30). Між названою фінансовою установою ТОВ «1\~БАНК» в особі директора Білана\~В.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 29.11.2021 було укладено Договір позики №\~77374689, копію якого долучено до позовної заяви (а.с.\~6) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «LAXA3A0ENf»; ідентифікуючі Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, електронної пошти, номер телефону, а також номер банківської картки) наведено в пункті\~20 цього Договору. За умовами зазначеного Договору Позикодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 5\~725\~грн. (пункт\~2.1 Договору); строк позики 64\~дні (пункт\~2.2 Договору); процентна ставка 1,60\~% в день (пункт\~2.3 Договору); ставка за понадстрокове користування позикою 2,70\~% в день (пункт\~2.3 Договору). Також у пункті\~2.3 Договору наведено графік платежів з повернення позики: чотири платежі по 2\~450,13\~грн. 14.12.2021, 30.12.2021, 15.01.2022 та 31.01.2022. Більш детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №\~1 до Договору, звор.бік а.с.\~6). Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві 29.11.2021 у розмірі 5\~725,00\~грн. згідно з умовами зазначеного Договору підтверджено копією довідки АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.\~7). Разом з тим, між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та названим вище Позикодавцем ТОВ «1\~БАНК» 14.06.2021 було укладено Договір факторингу №\~14/06/21 (а.с.\~12-15), строк дії якого неодноразово продовжувався, що підтверджено Додатковими угодами до цього Договору (а.с.\~16-18). За умовами цього Договору Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором позики, що підтверджено копією Акта прийому-передачі Реєстру Боржників від 27.10.2023, а також копією відповідного Витягу з цього Реєстру (а.с.\~19, 20-21 ). Відповідачем не було здійснено платежів на погашення заборгованості за кредитом, тому виникла заборгованість за Договором позики, розрахунок якої за станом на 27.10.2023 додано до позовної заяви (а.с.\~9-10). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим Договором позики згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цим Договором, заборгованість, що підтверджено наведеними вище належними і допустимими доказами, що включає заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 5\~725,00\~грн., а також заборгованість за відсотками, розмір якої суд визначає з урахуванням наведених вище умов Договору, а саме: 91,60\~грн. (1,60\~% від 5\~725\~грн.) х 64\~днів (строк позики), що сумарно дорівнює 5\~862,40\~грн., а не заявлені до стягнення в позові 6\~938,02\~грн. Відтак, загальний розмір заборгованості за зазначеним Договором позики становить 11\~587,40\~грн. (5\~725,00\~грн. + 5\~862,40\~грн.), а не заявлений до стягнення 12\~663,02 грн. При цьому у позовній заяві відсутнє обґрунтування відмінності у розмірі 1\~075,62\~грн. між заявленою до стягнення сумою відсотків за користування позикою та сумою відсотків, які мав сплатити Відповідач, виходячи з визначеної умовами Договору відсоткової ставки (1,60\~%) та строку позики (64\~дні). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №\~910/4518/16, в якій викладено висновки щодо договорів позики, зроблено висновок, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до приписів частини другої статті\~43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. За нормами статті\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ухвалі суду від 28.04.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~47). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з нормами статей\~1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Частина перша статті\~1048 ЦК України надає право позикодавцю на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду, включаючи наведені представником Відповідача у відзиві, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі №\~671/1832/20). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018\~р. у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач порушив умови Договору позики від 29.11.2021 №\~77374689, укладеного з ТОВ «1\~БАНК», право вимоги за якими згідно з відповідним Договором факторингу перейшли до Позивача, не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, проте заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за основними зобов`язаннями і процентами не повною мірою відповідає визначеним зазначеним Договором умовам, виходячи з наданих суду доказів, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для часткового задоволення позову. З огляду на це, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково і стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у загальному розмірі 11\~587,40\~грн. (5\~725,00\~грн. сума позики + 5\~862,40\~грн. відсотки). Судові витрати Позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню з Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті\~141 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті\~247 ЦПК України у разі якщо за положеннями цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1046-1018, 1077 ЦК України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та

Outcome: partial