Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідачка), треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про витребування нерухомого майна з чужого володіння, у якому просив суд витребувати з чужого незаконного володіння у [PERSON] на користь [PERSON] , як спадкоємця за заповітом [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідачку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно заповіту від 05.10.2022, позивач успадкував все майно, права та обов`язки [PERSON] , в тому числі і право володіння та витребування спірного майна. Після смерті [PERSON] , 04.03.2024, на підставі заяви позивача, приватним нотаріусом КМНО Леонтьєвою Н.Й. заведено спадкову справу за № 4/2024 до майна померлого. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.08.1995 Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського виконкому за № 12267 та зареєстрованого в КП «КМБТІ» 07.09.1995 за реєстровим номером 4410, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та його матір`ю - [PERSON] в рівних частинах. За життя [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із матір`ю у квартирі за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] заповіт не складала, інших спадкоємців, окрім сина [PERSON] , не має. [PERSON] та [PERSON] проживали разом у спірній квартирі до дня смерті [PERSON] , тому належна їй 1/2 частина спірної квартири належить спадкодавцю [PERSON] , як спадкоємцю після смерті матері. У жовтні2021 року [PERSON] прибув до приватного нотаріуса для з`ясування переліку необхідних документів для вчинення нотаріальної дії стосовно оформлення спадщини, де він дізнався, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить невідомій йому особі. Зазначені обставини унеможливили вчинення дій щодо реєстрації спадщини та внесення відомостей стосовно вказаного майна до Державного реєстру прав власності та обтяжень на нерухоме майно. Позивач зазначає, що [PERSON] за життя повідомили, що 24.04.2004 спірна квартира начебто була подарована їм особисто та його матір`ю гр. [PERSON] , на підставі договору дарування, укладеного в м. Донецьку. Однак, 24.04.2004 [PERSON] та [PERSON] у м. Донецьку не були, договір дарування квартири не укладали та не підписували, обдарований за договором [PERSON] був невідомий. Спадкодавець звернувся із заявою до Шевченківського ГУ НП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення, яке на даний час відкрито за № 12021100100005125 ч. 2 ст. 190 КК України. 28.05.2021 право власності на спірну квартиру набув [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Менше ніж за місяць власником спірної квартири став [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2021, укладеного з [PERSON] . На момент набуття права власності на спірну квартиру за [PERSON] існувало виконавче провадження № [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого листа №355/191/21 Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2021 про стягнення з [PERSON] 40 000 США в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, а саме 1 122 0096 грн. Згодом, на підставі постанови про арешт майна боржника у ВП [NUMBER] на спірну квартиру було накладено арешт та в подальшому реалізовано відповідачці [PERSON] з прилюдних торгів за допомогою ДП «СЕТАМ». 24.11.2021 Шевченківським районним судом міста Києва відкрито провадження у справі №761/40609/21 та накладено арешт на спірну квартиру, відомості про арешт майна були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 26.11.2021. Власником квартири на той час був [PERSON] . Незважаючи на судову заборону вчинення дій стосовно спірного майна та наявність запису в реєстрі про арешт майна, 20.12.2021 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачкою [PERSON] . Враховуючи, що спірна квартира вибула із власності спадкодавця ( [PERSON] ) без його волі та достатньої правової підстави, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважає що його право на спадкове майно є порушеним та просить суд про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 матеріали справи передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2024 частково задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 26.07.2024 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву у якому представник проти позову заперечив в повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідачки послався на відсутність у позивача права на витребування у відповідачки спірного майна, оскільки таке майно не перебувало у власності спадкодавця на час відкриття спадщини. Також вказав, що позивач не надав належних доказів права власності [PERSON] на 1/2 частину спірної квартири, після смерті матері. Зазначив, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, придбала майно на підставі електронних торгів у встановлений законом спосіб. Спадкодавцю за життя було відомо, що квартира перебуває у власності [PERSON] , оскільки за її апеляційною скаргою скасовано рішення суду від 25.11.2021 у справі № 761/40609/21. Однак, за життя спадкодавцем не вчинялось будь-яких дії щодо витребування майна з володіння [PERSON] . Окрім цього, представник відповідачки вказує про відсутність належних та допустимих доказів підробки договору дарування квартири. 15.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник вказує про необґрунтованість доводів представника відповідачки щодо відсутності у позивача права на витребування майна з чужого незаконного володіння, а також доводів щодо належності спірної квартири спадкодавцю. Також зазначає про недобросовісність набуття відповідачкою спірної квартири, оскільки право власності на майно зареєстровано на відповідачку при наявності обтяження, що виключає законність такої реєстрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у КП «КМБТІ» завірену у встановленому законом порядку копію свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.08.1995 Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського виконкому за № 12267 та зареєстрованого в КП «КМБТІ» 07.09.1995 за реєстровим номером 4410; витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) завірену у встановленому законом порядку копію реєстраційної справи стосовно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57771520 від 21.04.2021, номер запису про право власності: 41613901, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2342653580000; витребувано у ДП « СЕТАМ» копію справи стосовно лоту № 493038, а саме копії всіх документів стосовно квартири [ADDRESS] , включаючи укладені акти, договори. 18.09.2024 від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зазначав про відсутність у спадкодавця права власності на 1/2 частину спірної квартири, а також про безпідставність тверджень позивача щодо нікчемності договору дарування від 24.04.2004 та добросовісність набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру. 30.09.2024 від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) надійшли витребувані ухвалою суду докази. 02.10.2024 від ДП «СЕТАМ» та КП «КМБТІ» надійшли витребувані ухвалою суду докази. 14.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Чорну М.М. Протокольною ухвалою суду від 15.10.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Чорну М.М. 10.11.2024 від представника відповідачки надійшли письмові пояснення, у яких представник вказала про те, що спірна квартира придбана відповідачкою на торгах відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, згідно якого організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно, у зв`язку з чим відповідачка не знала і не могла знати про наявність інших обтяжень придбаної нею квартири. Акт про проведені електронні торги щодо квартири видано приватним виконавцем 20.10.2021, що є фактичною датою укладення договору купівлі-продажу, при цьому накладення арешту на вказану квартиру в межах розгляду цивільної справи №761/40609/21 відбулось 26.11.2021, тобто через місяць після придбання відповідачкою спірного майна, тому право власності за відповідачкою зареєстровано у встановленому законом порядку і вона є добросовісним набувачем вказаної квартири. Також представник відповідачки зазначила, що квартира придбана відповідачкою за ринковою ціною, а посилання позивача на те, що відповідачкою не здійснено попередній огляд квартири перед купівлею не свідчить про її недобросовісність як покупця. 21.11.2024 від представника відповідачки надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналів письмових доказів. Протокольною ухвалою суду від 26.11.2024 задоволено клопотання представника відповідачки про витребування оригіналів письмових доказів, які зобов`язано надати на стадії дослідження доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 07.04.2025 від представника позивача надійшли пояснення у яких представник зазначає, що відповідачка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна, або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону до моменту виникнення у неї права власності, що свідчить про її недобросовісність як набувача. 06.06.2025 від представника відповідачки надійшли заперечення на пояснення представника позивача, а також додаткові пояснення у справі. 13.06.2025 від представника позивача надійшли уточнення до раніше поданих пояснень. Представник позивача в судовому засідання підтримав позов з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Заначив, що право позивача, як спадкоємця порушено, квартира вибула з власності спадкодавця без його волі. Представник відповідачки заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що спірна квартира придбана відповідачкою на прилюдних торгах, право власності на спірне майно оформлено у встановлений законом спосіб. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Чорна М.М. в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, пояснення на позовну заяву не подавали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.08.1995 Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського виконкому за № 12267 та зареєстрованого в КП «КМБТІ» 07.09.1995 за реєстровим номером 4410, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.11.2021. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Згідно змісту позову, після смерті[PERSON] , в жовтні 2021 року, [PERSON] прибув до приватного нотаріуса для з`ясування переліку необхідних документів для вчинення нотаріальної дії стосовно оформлення спадщини, де він дізнався, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить невідомій йому особі. Зазначені обставини унеможливили вчинення дій щодо реєстрації спадщини та внесення відомостей стосовно квартири до Державного реєстру прав власності та обтяжень на нерухоме майно. [PERSON] за життя повідомили, що 24.04.2004 спірна квартира начебто була подарована їм особисто та його матір`ю [PERSON] , на підставі договору дарування, укладеного в м. Донецьку. Однак, 24.04.2004 [PERSON] та [PERSON] у м. Донецьку не були, договір дарування квартири не укладали та не підписували, обдарований за договором [PERSON] був невідомий. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 23.02.2024 та копією заповіту від 05.10.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвою Н.Й., зареєстрованого в реєстрі за №342. Згідно заповіту від 05.10.2022, [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він буде мати право за законом. 04.03.2024, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвою Н.Й. заведено спадкову справу №4/2024 до майна померлого, на підставі заяви [PERSON] , спадкоємця за заповітом, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса №4/2024/02-14 від 05.03.2024. Згідно договору дарування від 24.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Чорною М.М. та зареєстрованого у реєстрі за №1448, [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на житло власником квартири окрім [PERSON] є [PERSON] , однак у договорі дарування дарувальником значиться [PERSON] , тобто існують відмінності в написанні прізвища власника квартири. Доводи позивача про наявність в договорі дарування відмінностей в написанні прізвища одного із власників квартири не можуть бути доказом підроблення договору дарування та не спростовують факту його підписання сторонами договору. Жодні докази, які можуть об`єктивно свідчити про підроблення договору дарування в матеріалах справи відсутні. Вказаний договір дарування квартири став підставою для рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, дата державної реєстрації: 15.04.2021; номер запису про право власності: 41613901; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2342653580000; державний реєстратор, яким було внесено відомості: державний реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) м. Київ Набок В.М. Отже, з 15.04.2021 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 06.05.2021 на підставі заяви власника житла та договору дарування квартири від 24.04.2004, [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109-5186 від 21.11.2022. 28.05.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №433. 16.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучкою В.П. на нотаріальних бланках НМК 877565 та НМК 877566. Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа, що видав Баришівський районний суд Київської області у справі №355/191/21 від 17.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 1 133 316,96 грн, 01.07.2021 приватним виконавцем описано та арештовано майно боржника, а самеквартиру за адресою: [ADDRESS] . 02.09.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кириченков В.Б. подав до ДП «Сетам» заяву на реалізацію арештованого майна (спірна квартира). Згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2162, виданого 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., відповідачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 2342653580000. Відповідно до вимог діючого законодавста, зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 45770544 від 20.12.2021. Позивач вважає, що спірна квартира вибула із власності спадкодавця [PERSON] без його волі та достатньої правової підстави, отже [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, вважає що його права на спадкове майно є порушеними та просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Донецького нотаріального Чорна М.М., [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію. В ході розгляду зазначеної справи, ухвалою суду від 30.05.2022 за клопотанням [PERSON] її було залучено до участі у справі у якості третьої особи. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2023 у справі №761/40609/21 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Донецького нотаріального Чорна М.М., [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнано недійсним договір дарування квартири від 24.04.2004, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Чорною М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1448, згідно якого дарувальники [PERSON] та [PERSON] подарували, а обдаровуваний [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] ; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийняте 21.04.2021 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Набок В.М. за індексним номером № 57771520 (номер запису про право власності 41613901 від 15.04.2021). Зазначене судове рішення мотивоване тим, що волевиявлення на укладення оспорюваного договору дарування квартири не відповідало внутрішній волі його дійсних власників [PERSON] та [PERSON] , а державний реєстратор під час реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру порушив вимоги закону. Постановою Київського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі №761/40609/21 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2023 у справі №761/40609/21 та відмовлено у задоволенні позову повністю. Апеляційний суд керувався тим, що власницею спірної квартири на час розгляду справи є [PERSON] , з якою позивач у договірних відносинах не перебуває, тому пред`явлення позову про визнання недійсним договору дарування, на підставі якого право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] , не призведе до поновлення майнових прав позивача, що свідчить про обрання [PERSON] неналежного способу захисту своїх порушених прав, що є самостійною підставою для відмови в позові. Постановою Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №761/40609/21, провадження №61-6782св24, касаційну скаргу [PERSON] , який є правонаступником [PERSON] , залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі №761/40609/21 залишено без змін. З огляду на наведене вбачається, що за життя [PERSON] достеменно було відомо, що власницею спірної квартири є [PERSON] , оскільки остання про це письмово повідомила суд при розгляді справи №761/40609/21 і в подальшому була залучена до участі у вказаній справі в якості третьої особи. Доводи позивача про те, що за життя [PERSON] мав намір витребувати спірну квартиру у відповідачки не підтверджені жодними доказами, зокрема відповідними рішеннями суду. Положеннями ч. 1 ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі 096/16-ц зазначила, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 18.03.2019 у справі № 343/1048/17 дійшов висновку, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набув права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спірну квартиру [PERSON] втратив 24.04.2004 на підставі договору дарування, який не було визнано недійсним в судовому порядку, отже [PERSON] на момент своєї смерті не володів правом власності на спірну квартиру. За таких обставин, право власності на спірну квартиру не входить до спадкової маси, яку міг би успадкувати позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Доводи позивача про те, що відповідачка є недобросовісним набувачем не підтверджені належними доказами, зокрема позивачем не доведено, що відповідачка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації квартири або знала чи могла знати про набуття нею квартири всупереч закону. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу квартири складений відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги, який виданий приватним виконавцем м. Києва Кириченком В.Б. Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу квартири на прилюдних торгах є момент визначення відповідачки переможницею торгів, тобто момент акцепту пропозиції останньої щодо ціни. Така позиція суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18. Як слідує з матеріалів справи, відомості про накладення арешту на спірну квартиру на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва про забезпечення позову у справі №761/40609/21, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.11.2021, тобто більше ніж через місяць з моменту укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах. Враховуючи наведене, доводи позивача про недобросовісність відповідачки не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Велика Палата Верховного Суду у п.42 Постанови від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 вказала, що видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. За змістом глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів. Пунктом 4 ч. 1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Положеннями п.6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно були підставами для відмови в державній реєстрації прав. Разом з тим, згідно з п. 3 ч. 4. ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону. Отже, наявність обтяжень на спірну квартиру не були підставою для відмови у видачі свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів та подальшої реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що право власності відповідачки на спірну квартиру було зареєстровано у відповідності до вимог закону. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У контексті оцінки доводів сторін у справі суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що основні аргументи та доводи учасників справи отримали достатню оцінку. Дослідивши надані докази у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог і підстав, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідачки та протиправності дій останньої. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та про відсутність правових підстав для задоволення позову. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Оскільки суд за результатами розгляду цієї справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: dismissed