Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі по тексту - позивач, Страховик) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 553,60 грн. та суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2021 року о 10 год. 00 хв. у м.Києві, на перехресті Раїси Окіпної та вулиці Флоренції сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] та автомобіля марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] , яким належить ТОВ фірма «Дісконт». Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Каско CORPORATE» №030358/4100/0000111 від 17.02.2021 року, який було укладено між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ фірма «Дісконт». Згідно вказаного договору були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року у справі №755/13808/21 відповідача було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування від 10.08.2021 року. Дану заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: протоколу огляду транспортного засобу від 10.08.2021 року, рахунку №01367 від 10.08.2021 року, ремонтної калькуляції №00450212 від 16.08.2021 року, страхового акту №00450212 від 17.02.2021 року, позивачем здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 45 626,09 грн., згідно платіжного доручення №240329 від 17.08.2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «PEUGEOT» державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР8349467. Згідно Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року у справі №755/13808/21, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі: 35 072, 49 грн., згідно платіжного доручення №491156 від 28.09.2021 року. З огляду на зазначене, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 45 626,09 грн., при цьому ПАТ «НАСК «ОРАНТА» покрито частину шкоди на суму 35 072,49 грн., то 10 553,60 грн. - решта, яка підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем, оскільки до позивача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до відповідача у порядку суброгації. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко І.О. На підставі розпорядження № 01-08-904 від 31.03.2025 року, щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/25113/23, за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 01.04.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне. 10.08.2021 року о 10 год. 00 хв. у м.Києві, на перехресті Раїси Окіпної та вулиці Флоренції сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] та автомобіля марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] , яким належить ТОВ фірма «Дісконт». Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Каско CORPORATE» №030358/4100/0000111 від 17.02.2021 року, який було укладено між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ фірма «Дісконт». Згідно вказаного договору були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року у справі №755/13808/21 відповідача було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу. Враховуючи наявність Договору страхування, власника пошкодженого автомобіля ТЗ «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] - представник ТОВ фірми «Дісконт», звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] проведено його огляд, про що складено протокол огляду та отримано Рахунок-фактуру №01367 від 10.08.2021 року з ремонтною калькуляцією №00450212 від 16.08.2021 року, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту ТЗ «NISSAN», державний номерний знак [NUMBER] сума страхового відшкодування склала 49076,09 грн. У зв`язку з вище викладеним, позивачем, на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №00450212 на суму 45626,09 грн. (49 076,09 грн. (вартість матеріального збитку з врахуванням зносу) - 3 450,00 грн.(франшиза (в.грн.), згідно умов Договору) = 45 626,09 грн. (сума страхового відшкодуванн), яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №240329 від 17.08.2021 року. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі Полісу №АР8349467, позивач звернувся до Страховика відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 491156 від 28.09.2021 року, Страховиком відповідача було виплачено позивачу суму страхове відшкодування у розмірі 35072,49 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що зазначена сума не покрила виплачене позивачем страхове відшкодування потерпілій особі, а тому останній звернувся з претензією до відповідача. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 45626,09 грн., при цьому Полісом №АР8349467 покрито частину шкоди на суму 35072,49 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненю з відповідача, складає: 45626,09 грн. - 35072,49 грн. = 10553,60 грн. - решта, яка підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем, оскільки до позивача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до відповідача у порядку суброгації. Оскільки відповідач вказану суму коштів не сплатив позивачу, останній звернувся до суду з вказаним позовом. Судом також враховано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідний правовий висновок зробив ВС в своїй постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц. Розміри страхових сум переглядаються відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін і згідно з Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29 грудня 2015 року №3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 січня 2016 року за №145/28275, в редакції чинній на час ДТП, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого». За таких обставин, матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача як у винної особи виник обов`язок щодо сплати зазначеної суми, оскільки виплачена позивачем сума страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності Страховика відповідача. При цьому, сам позивач як Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону має право реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом саме до Страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто до Страховика відповідача. Також позивачем не надано жодних обґрунтувань з приводу того, у зв`язку з чим Страховиком відповідача було виплачено суму страхового відшкодування не у повному обсязі, що також не дає можливості суду установити виникнення обов`язку у відповідача щодо сплати зазначеної суми на користь позивача. З огляду на зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed