Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ТзОВ «НК\~Барель»,\~в якому\~просила стягнути\~з відповідача\~на її\~користь заборгованість\~по заробітній\~платі в\~сумі 40\~985,29\~грн.\~без утримання\~з цієї\~суми податків\~та інших\~обов`язкових платежів,\~середній заробіток\~за час\~затримки виплат\~за період\~з 21.02.2025\~року по\~день звернення\~до суду\~з позовом\~ 26.05.2025\~року в\~розмірі 36\~061,20\~грн.,\~а також\~судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що наказом № 24/к від 30.11.2022 її було прийнято на роботу в ТОВ «НК Барель» на посаду оператора заправних станцій по переводу з ТОВ «НК Беліз», що підтверджується записом № 40 у її трудовій книжці серії [NUMBER] від 03.09.1996 року. Починаючи з листопада 2024 року, роботодавець перестав здійснювати виплату заробітної плати. На неодноразові звернення з приводу заборгованості по заробітній платі, керівництво обмежувалося тільки формальними відповідями із запевненнями, що заробітна плата буде виплачена. Однак, ні в грудні 2024 року, ні в січні, ані навіть в лютому 2025 року заробітна плата їй виплачена не була. В зв?язку з цим виникла заборгованість по виплаті заробітної заробітної плати, через, що вона була змушена розірвати трудовий договір з ТОВ «НК Барель» та звільнитися із займаної посади, що підтверджується записом в її трудовій книжці на підставі наказу № 69/к від 19.02.2025 року. 21.02.2025 року її було звільнено згідно з п. 1 ст.36 КЗпП України. Вказані дії відповідача, стали причиною звернення до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивачки згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1100048 від 06.05.2025 року (а.с. 15) адвокат Комарницький Е.Г. не з`явився, 16.06.2025 року звернувся до суду з письмовою заявою (а.с. 27), в якій просив розглянути справу за його та позивачки відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з датою вручення 06.06.2025 року (а.с. 25). За таких обставин суд 16.06.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічна норма міститься і в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Як вбачається з відповіді Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на адресу відповідачки (а.с. 10), станом на 18.03.2025 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 40 985,29 грн., в тому числі за листопад 2024 року 9 216,60 грн., за грудень 2024 року 9 580,69 грн., за січень 2025 року 10 253,00 грн., за лютий 2025 року 11 935,00 грн. (в тому числі компенсація за невикористані відпустки). Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли в даній справі між сторонами, суд вважає доведеним наявність перед позивачкою заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2024 року до лютого 2025 року в розмірі 40 985,29 грн., помісячний розрахунок якої проведений у відповідності до особового рахунку працівника та згідно даних довідки форми ОК-5 за 2 (два) календарні місяці (а.с. 9; 11-14), а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 40 985,29 грн., нараховану за вказаний вище період. Крім того, відповідно до\~статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абзацу першого пункту 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що [PERSON] звільнилася 21.02.2025 року, станом на день звільнення фактичний розрахунок з нею проведено не було, а тому, враховуючи вимоги ст. 117 ККЗпП України, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає з 21.02.2025 року по день звернення з позовом, тобто по 20.05.2025 року, та становить 63 робочі дні. Згідно з розрахунком, середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] становить 572,40 грн. Отже середній заробіток за час затримки боржником виплати заробітної плати при звільненні [PERSON] за період з 21.02.2025 року по 20.05.2025 рік становить 36\~061,20 грн. (572,40 грн. середньоденна заробітна плата х 63 днів затримки). Враховуючи те, що повний розрахунок з [PERSON] відповідачем не було проведено, суд приходить до висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Барель» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з період з 21.02.2025 року по 20.05.2025 року в розмірі 36\~061.20 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1\~211,20 грн. сплаченого нею судового збору згідно квитанції про сплату судового збору № 2922-9700-9959-9022 від 27.05.2025 року (а.с. 22). У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved