Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

В інтересах заявників до суду звернувся їх представник адвокат Душаченко І.С. із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить документ, що посвідчує право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.07.1995 виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заяви вказує, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Вказана квартира була надана у користування [PERSON] як працівнику птахорадгоспу «Зарічний», в якому останній працював у період з 10.10.1991 рік по 26.10.1999 рік. Реалізуючи своє право на приватизацію комунального майна, на підставі розпорядження № 35/138 від 19.07.1995 року будо видане розпорядження про передачу у власність заявникам квартири [ADDRESS] . Однак, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS] виданого 19.07.1995 було помилково зазначені прізвища, а саме власниками нерухомого майна зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до паспортних даних співвласників вищезазначеного нерухомого майна вірно зазначені прізвища відповідно до правил українського правопису, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний час виникла необхідність у реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак вказана розбіжність унеможливлює цю дію. До Заріченського старостинського округу № 1 Радсадівської сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області 18.04.2025 було надіслано Адвокатський запит, з метою отримати копію рішення № 35/138 від 19.07.1995 року що послугувало підставою для видачі Свідоцтва про право власності від 19.07.1995 року на ім?я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та повідомити про можливість внесення змін до Свідоцтва про право власності від 19.07.1995 року на ім?я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме виправити помилку відповідно до даних паспорті співвласників, а саме зазначити власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 22.04.2025 Заріченський старостинський округ № 1 Радсадівської сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області повідомив, що не має можливості надати документи, оскільки Свідоцтво про право власності видавалося птахорадгоспом «Зарічний», який ліквідовано у 2000 році. Документація щодо приватизації житла (надання у власність), яке перебувало на балансі п/р-пу «Зарічний» не передана на зберігання Кіровській сільській раді (на теперішній час це Зарічненський старостинський округ). Також повідомлено про неможливість внесення змін до Свідоцтва про право власності від 19.07.1995 на ім?я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме виправити помилку відповідно до даних паспорті співвласників, а саме зазначити власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Даний факт має для заявників юридичне значення, іншим шляхом встановити його неможливо. У зв`язку з чим заявники звернулись до суду. В судове засідання заявники та їх представник не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявників та її представника, заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1995 року, виданого Службою приватизації житлового фонду птахорадгоспу «Зарічний», квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 19 липня 1995 року № 35/138. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло у реєстрову книгу за № 35/138. Свідоцтво про право власності на житло від 19.07.1995, видане службою приватизації житлового фонду птахорадгоспу «Зарічний», зареєстроване в КП«ММБТІ» 02.08.1995 p№10. Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» листом від 22.04.2025 № 2-2654 повідомило, що згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.12.2012 р. право власності на зазначену нерухомість в КП«ММБТІ» зареєстровано: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.07.1995 р., виданого службою приватизації житлового фонду птахорадгоспу «Зарічний», зареєстрованого в КП«ММБТІ» 02.08.1995р., p№10. Вказані відомості, щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно станом на 28.12.2012, стосується тільки інформації про власника та правовстановлюючого документу, на підставі якого він отримав право власності на це нерухоме майно. Враховуючи той факт, що об?єкт нерухомого майна, зазначений у правовстановлюючому документі, на дату звернення, міг зазнати змін, мати інші технічні показники, то підприємство не може гарантувати відповідність фактичного стану об?єкта даним матеріалів технічної інвентаризації. Разом з тим, заявниками надано: копію паспорта [PERSON] , де на аркуші 2 вказано прізвище російською мовою « [PERSON] », довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з прізвищем « [PERSON] », копію паспорта [PERSON] , на аркуші 2 зазначено прізвище російською « [PERSON] », довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з прізвищем « [PERSON] », копію паспорта [PERSON] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з прізвищем « [PERSON] », копію паспорта [PERSON] , де на аркуші 2 вказано прізвище російською мовою « [PERSON] », довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з прізвищем « [PERSON] ». Як вбачається з дослідженої копії трудової книжки [PERSON] , з 10.10.1991 по 26.10.1999 він працював в птахорадгоспі «Зарічний». З листа\~старости Зарічненського\~старостинського округу\~№ 1\~Радсадівської сільської\~ради Миколаївського\~району Миколаївської\~області вбачається,\~що оскільки\~у 2000\~році було\~ліквідовано птахорадгосп\~«Зарічний»,\~надати копію\~рішення від\~19\~липня 1995\~року №\~35/138\~на підставі\~якого Службою\~приватизації житлового\~фонду птахорадгоспу\~«Зарічний» було\~видано Свідоцтво\~про право\~власності на\~житло від 19 липня 1995 року та внести зміни в частині виправлення помилки в написанні прізвищ власників не можливо. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Окрім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 вищевказаної постанови роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що, на думку суду, невідповідність написання прізвищ заявників у вказаному документі виникла внаслідок помилки, всі дані, крім наведених розбіжностей, співпадають та встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved