Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У квітні 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 до договору факторингу № 02-24122001 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 26.05.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 1957624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на таких умовах: сума виданого кредиту: 2000 грн; дата надання кредиту: 26.05.2021 року; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH, цільове призначення на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1.90% в день. Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 6560,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4560,00 грн. Враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6560,00 грн, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. Ухвалою суду від 25.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 28.04.2025 на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій просить суд постановити ухвалу про розгляд вказаної справи в порядку загального позовного провадження враховуючи складність обставин справи. 22.05.2025 від представника позивача надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у звязку із розглядом справи. Ухвалою суду від 22.05.2025 заяву відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у вказаній цивільній справі задоволено, вирішено перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Також зазначив, що витрати на професійну правову допомогу вважає неспівмірними із позовними вимогами та такими, що не відповідають ціні позову та обсягу виконаної роботи представником позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із положеннями\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 26.05.2021 між «ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1957624, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2000 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 1,9% на день, строком на тридцять днів (а.с. 20-32,15). Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором С745, що підтверджується довідкою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про ідентифікацію (а.с. 36). Кредитором умови договору виконані, відповідачу були перераховані кредитні кошти у розмірі 2000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] у відповідності до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 29196-0403 від 04.03.2024 (а.с. 49). Крім того, 26.05.2021 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма) (а.с. 16-19). 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 42-48). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , як позичальника за кредитним договором № 1957624 від 26.05.2021 (а.с. 35). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором №1957624 від 26.05.2021 в розмірі 6560,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4560,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунка (а.с. 34). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, банком було направлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором вих. № б/н від 13.01.2025 (а.с. 33). Відповідно ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.\~610\~ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~546\~ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Враховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором та нараховані відсотки, визнав позов в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Так, позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с. 37-40), додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с. 48), акт про отримання правової допомоги (а.с. 105), платіжну інструкцію №38601 від 20.05.2025 (а.с. 109), копію довіреності від 30.12.2024 (а.с. 104), рахунок №20.05.2025-22 від 20.05.2025 (а.с. 110). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через їх неспівмірність складності справи, невідповідність ціні позову та обсяігу фактично виконаної роботи (а.с. 111). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved