Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій, після збільшення позовних вимог прохає: визнати житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] по частці; визнати право власності в порядку спадкування по частці за [PERSON] та [PERSON] на частку померлого [INFO] [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] ; встановити факт неприйняття спадщини [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за [PERSON] на частки житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькам [PERSON] та [PERSON] , як подружжю на праві спільної сумісної власності, по частини кожному, надлежав житловий будинок [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS] , яку фактично прийняли його дружина [PERSON] та його син [PERSON] по частини, тобто 1/4 від усього будинку, але право власності у відповідності до законодавства не оформили. [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , спадкоємцями за законом першої черги є вона, [PERSON] та син - [PERSON] . Для оформлення спадкових прав на частину будинку матері вона звернулась до державного нотаріуса та отримала відповідь про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спірного житлового будинку. Підстава відмови - відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння. При цьому позивачка зазначає, що [PERSON] був зареєстрований у будинку [ADDRESS] , але на час відкриття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , разом з нею не проживав, а проживав разом із своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивачка вваажає, що [PERSON] не прийняв спадщину своєчасно, так як не звенувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своє матері [PERSON] . Виходячи із викладеного, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом її спадкових прав, а саме на частки житлового будинку [ADDRESS] , які належали померлій її матері [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 03.08.2023, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.02.2024 за клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Петренко Олени Миколаївни витребувано: з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №328/2018,\~заведену після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Наталії Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи №5/2022,\~заведену після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 18.03.2024 до суду надійшла витребувана інформація з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори. 08.04.2024 до суду надійшла витребувана інформація від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Наталії Іванівни. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 23.02.2024 за клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Петренко Олени Миколаївни витребувано з Комунального підприємства\~«Харківське міське\~бюро технічної\~інвентаризації» Харківської\~міської ради завірену належним чином: копію інвентаризаційної справи на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , витяг з реєстрової книги №10, у якій міститься запис за реєстровим №1593, яким домоволодіння, яке розташовано в [ADDRESS] , зареєстроване в бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] . 27.06.2024 до суду надійшла витребувана інформація з Комунального підприємства\~«Харківське міське\~бюро технічної\~інвентаризації» Харківської\~міської ради. 22.10.2024 позивачкою подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Протокольними ухвалами суду від 22.10.2024 задоволено клопотання представника позивачки про виклик в судове засідання для допиту свідків, та прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали їх задоволення з підстав, викладених у заявах по суті справи. У зв`язку з неявкою відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Камлик Наталія Іванівна у судове засідання, призначене на 05.06.2025, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кимлик Н.І. з проханням розглядати справу без її участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду. Згідно із частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справуза його відсутністю та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, подружжю [PERSON] та\~ [PERSON] з 16.05.1984 на праві спільної сумісної власності (по частці) належав будинок [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується документами: свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 16.05.1984, видане виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів районне житлове експлуатаційне об`єднання Київського району, записане реєстрову книгу №10 за реєстровим №1593 04.06.1984; свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 08.07.1946, а також показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Данні щодо реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] на зазначене нерухоме майно в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні. Разом з цим суд враховує, що згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформлені права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них з державною реєстрацією такого права. Згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане повторно 18.05.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , помер у місті Харкові [INFO] . Судом встановлено, що Восьмою харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №585\\1995. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли в рівних частках дружина - [PERSON] та син- [PERSON] . 26.09.1995 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-11003 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на грошову компенсацію на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Донька [PERSON] [PERSON] , спадщину у встановлений законом шестимісячний строк із дня відкриття спадщини не прийняла, зареєстрована разом з батьком на час його смерті за однією адресою не була, із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Даних щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частку належного йому нерухомого майна на ім`я [PERSON] та [PERSON] , матеріали справи та спадкової справи не містять. Зазначені факти підтверджуються матеріалами спадкової справи №328\\2018, заведеної Восьмою харківською державною нотаріальною конторою 01.06.2018. У матеріалах спадкової справи також містяться документи, які, зокрема, підтверджують родинний зв`язок [PERSON] , [PERSON] із померлим їх батьком - [PERSON] та їх матір`ю - [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29.03.2018 Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , померла у місті Харкові [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на час смерті майно, зокрема, на частки житлового будинку [ADDRESS] , з огляду на те, що частину зазначеного житлового будинку успадкував [PERSON] після смерті його батька [PERSON] , разом з цим свідоцтво про право на спадщину не отримав. Відповідно матеріалів спадкової справи №328\\2018, заведеної Восьмою харківською державною нотаріальною конторою, 01.06.2018 [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] . Згідно даних довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0006808-2018 від 14.06.2018 за адресою: [ADDRESS] станом на 29.03.2018 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] на час смерті його матері [PERSON] проживав разом з останньою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] станом на 29.03.18 не проживала за вказаною адресою. Свідок [PERSON] показав, що після смерті [PERSON] , її син [PERSON] продовжував проживати за адресою: [ADDRESS] до 2022 року, тобто до моменту смерті останнього. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що на час смерті [PERSON] , з останньою за адресою: [ADDRESS] , проживала її донька [PERSON] . [PERSON] постійно з померлою не проживав, оскільки в цей період прожив із різними жінками. Час від часу приходив до матері - [PERSON] , можливо залишався ночувати. Даних щодо звернення інших спадкоємців, крім [PERSON] , до державної нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я спадкоємців, матеріали спадкової справи не містять. Листом державного нотаріуса Восьмої харківської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г №1181/02-14 від 22.03.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину -1\\4 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Роз`яснено право звернутися із зазначеного питання до суду. Згідно даних Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00036432242 від 09.08.2022, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 28.07.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зроблено актовий запис №7156. Місце проживання померлого: [ADDRESS] . 09.08.2022 на підставі заяви [PERSON] , який є сином [PERSON] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. заведена спадкова справа №5/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Фрунзенським відділом РАГС м. Харкова 18.05.1984. Даних щодо звернення інших спадкоємців, крім [PERSON] , до нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , матеріали спадкової справи №5/2022 від 09.08.2022 не містять. Згідно даних довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0001576-2022 від 22.08.2022 за адресою: м.Харків, вул. Колосиста,7 станом на 15.03.2022 була зареєстрована одна особа - [PERSON] , [INFO] . 22.09.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. на ім`я [PERSON] видала свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з неотриманої пенсії в сумі 3486,73 грн., яка належить спадкодавцю [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №174, спадкова справа №5\\2022. Постановою від 22.09.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , на частки житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа на нерухоме майно, що посвідчує право власності останнього. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1\~статті 4 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини\~\~ є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно із частиною 2 статті 1269 Цивільного кодексу України\~заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених\~статтею 1270 Цивільного кодексу України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження №61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкодавця [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] . 01.06.2018 [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] на належне померлій [PERSON] майно. Тобто позивачка прийняла спадщину у встановлений законом строк. Разом з цим, [PERSON] не звертався до нотаріальної контори у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття після смерті [PERSON] . При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першоїтретьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. В межах розгляду справи судом встановлено, що на час смерті [PERSON] , остання та її син [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] ( [INFO] ), останній також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , як на час смерті [PERSON] ( [INFO] ), так і на час його смерті ( [INFO] ), підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були сусідами померлих та які безпосередньо допитані судом. Суд ставиться критично до показань свідка [PERSON] в частині того, що на час смерті [PERSON] , з останньою не проживав [PERSON] , оскільки зазначені показання спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . З огляду на зазначене, а також те, що [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, суд доходить висновку, що він, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . А отже, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що спадщину на частини житлового будинку [ADDRESS] , яка відкрилася після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк прийняли діти померлої: [PERSON] (3/8 частки житлового будинку) та [PERSON] (3/8 частки житлового будинку). Суд зазначає, що при вирішенні справи про визнання в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно встановлюється факт належності спадкодавцю на час смерті нерухомого майна, факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями, а також факт прийняття чи не прийняття останніми спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця. Про наявні вказаних обставин суд вирішує в мотивувальній частині судового рішення, а тому зазначення наявності такого факту в резолютивній частині судового рішення не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимог про визнання права власності за особою в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, яке входило до складу спадщини після смерті спадкодавця. З огляду на зазначене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме визнання за останньою право власності на 3/8 частки житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] .

Outcome: partial