Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

У жовтні\~2021\~Департамент патрульної\~поліції Національної\~поліції України\~звернувся до\~Дзержинського районного\~суду м.Харкова\~з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про відшкодування\~матеріальної шкоди\~по 66100\~грн.\~з кожного,\~ завданої\~ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2018, на 19 км. автодороги М-18 ( Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта), на стаціонарному посту Національної поліції «Кемпінг», водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Duster» державний номер [NUMBER] , перед нерегульованим пішохідним переходом не знизив швидкість, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення зі службовим автомобілем «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] , під керуванням інспектора взводу № 2 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області [PERSON] , який виїжджав з посту. Автомобілі отримали механічні пошкодження .Судом встановлена обопільна вина у скоєнні ДТП обох водіїв. Висновком експертного дослідження визначена вартість відновлювального ремонту у розмірі 167\~373,71 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована ПрАТ «СК «Юнівес».На звернення позивача до страхової компанії здійснено страхове відшкодування у розмірі 35\~173,45 грн.Таким чином, позивачу не відшкодовано 132200,26 грн. Залишок суми матеріальних збитків позивач просить стягнути з відповідачів по 50% з кожного. Не погодившись з позовом відповідач [PERSON] і особі представника [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що перебував на службі у Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора з 10.03.2017 по 06.04.2021, його середня заробітна плата у 2021 році складала 14194,49 грн. Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Харкова стягнуто зі [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 31770 грн. на підставі Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб. Отже, як вказує відповідач, він не може відшкодовувати шкоду у загальному розмірі, оскільки ця сума вже виплачена у регресному порядку ( а.с. 101-104). У додаткових письмових поясненнях відповідач навів аналогічні заперечення, що містяться у відзиві ( а.с. 185-187,240-242). Представник ПрАТ «СК «Юнівес» надав пояснення у справі посилаючись на те, що 26.10.2027 між страховиком та ФГ «Агропром-7» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів- автомобіля«Renault Duster» державний номер [NUMBER] . ДТП, що мало місце 12.10.2018 визнано страховим випадком та здійснена страхова виплата, тобто відшкодовані витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу.Розрахунок зносу здійснювався на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. Оскільки належний позивачу транспортний засіб є автомобілем спеціалізованого призначення, застосовано коефіцієнт зносу.Також коефіцієнт зносу на деталі, що підлягають заміні визначався за формулою, залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану з вартістю його складників.Згідно ремонтної калькуляції вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] , з урахуваннями зносу склав 70346,91 грн. Розмір страхового відшкодування поділено на кількість учасників ДТП. Страхове відшкодування в сумі 35173,45 грн. перераховано 28.12.2018. У листопаді 2024 прийнято рішення про аналювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування та виключення з Державного реєстру фінансових установ ( а.с. 147-148). Позивачем надані заперечення на відзив відповідачів , в яких вказується, що стягнення 31770 грн. зі [PERSON] не може бути підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності за спричинення майнової шкоди Департаменту патрульної поліції, з урахуванням наявності двох самостійних зобов`язань щодо відшкодування шкоди, а саме Фермерському господарству «Агропром-7» та Департаменту патрульної поліції. Шкода, завдана юридичній особі незаконними діями посадової особи органу державної влади, підлягає відшкодуванню державою незалежно від вини такої особи. До позивача звернулась ПАТ «Страхова компанія «Провідна» з вимогою про стягнення 63\~349,27 грн., як часткову компенсацію вартості відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster» . Зазначену суму стягнуто з Департаменту ПП, тому останній, реалізуючи право регресу, подав позов до [PERSON] з метою стягнення витрат, понесених у зв`язку з компенсацією шкоди і постановою суду від 13.06.2024 з відповідача стягнуто на користь Департаменту 31770 у порядку регресу. Однак [PERSON] не виконав окремого зобов`язання з відшкодування майнової шкоди, завданої безпосередньо Департаменту ПП внаслідок пошкодження службового автомобіля «Toyota Prius » .Крім того, за положеннями ч.3 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розмір прожиткового мінімуму визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності. Такий наказ відсутній .На момент розгляду справи [PERSON] звільнено з поліції, отже положення цього Закону підлягають застосуванню з урахуванням фактичного статусу особи , розміру прожиткового мінімуму на дату ухвалення рішення, а не станом на 2020 рік. Щодо пояснень ПрАТ «СК «Юнівес», то до матеріалів справи додано висновок експертного дослідження про розмір матеріального збитку- 167\~373,71 грн. При цьому, експертом застосована та сама Методика товарознавчої експертизи, що і страховою компанією, яка суму збитку визначила у розмірі 70346,91 грн. Крім того, СК посилалась на те, що транспортний засіб позивача є автомобілем спеціального призначення, а відтак був застосований коефіцієнт зносу. Водночас зміст п. 7.39 «в» Методики на який посилається відповідач визначає, що винятком, коли застосовується коефіцієнт зносу, є, зокрема, складові частини каркаса кузова, оперення кузова, кабіни та рами, які мають наскрізну корозію, що призвела до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини. Жодних згадок про спеціалізоване призначення транспортного засобу як підставу для застосування зносу цей пункт не містить. Отже, дії СК щодо застосування коефіцієнта зносу є необґрунтованими та свідчать про намір штучно занизити розмір страхового відшкодування. Будь-які докази проведення ремонтних робіт кузова автомобіля або наявності в нього корозійних пошкоджень СК не надало. ( а.с. 217-219). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, правом надання відзиву на позов не скористався. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.06.2024 матеріали позовної заяви Департаменту патрульної поліції про відшкодування матеріальної шкоди передані за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Харкова за підсудністю ( а.с. 48). Жовтневим районним судом м.Харкова ухвалою від 09.09.2024 відкрито провадження у зазначеній справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням ( викликом) сторін ( а.с. 57). За клопотанням представника позивача, до участі у справі залучено в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Юнівес» ухвалою суду від 08.10.2024 ( а.с. 85-86). Витребувано ухвалою суду від 18.11.2024, за клопотанням позивача, у ПрАТ «СК «Юнівес» копію звіту про оцінку вартості матеріального збитку, акт визначення вартості страхового відшкодування ( а.с. 123-124). Ухвалою Новобаварського районного суду м.Харкові від 23.06.2025 заява позивача про зміну предмету позову залишена без розгляду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши заперечення відповідачів, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.10.2018 о 16:57 год., на 19 км. автодороги М-18 ( Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта), на стаціонарному посту Національної поліції «Кемпінг», водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Duster» державний номер [NUMBER] , перед нерегульованим пішохідним переходом не знизив швидкість, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, чим порушив вимоги п.12.1,18.4 Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з оперативним транспортним засобом «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, який виїжджав з посту під керуванням водія [PERSON] .Останній перед початком руху не переконався в безпеці руху, порушив вимоги п.10.1, 3.1, 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху. Постановою Харківський районний суд Харківської області\~від 12.12.2018 року (справа № 635/8645/18) [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, до кожного з них окремо застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.( а.с. 12-13). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Toyota Prius», д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Київський Страховий Дім» за полісом АК/8075022, з лімітом відповідальності за майнову шкоду 100000 грн. Власником транспортного засобу (оперативно-службового автомобіля) є Департамент патрульної поліції ( а.с. 25). Автомобіль Renault Duster, номерний знак [NUMBER] належить на праві власності Фермерському господарству «Агропром-7» , застрахований у ПрАТ «СК «Юнівес» полісом АМ/1526882 від 26.10.2017 ( а.с.151,153). Згідно ремонтної калькуляції № ГО-13096 від 11.12.2018, сформованої ПрАТ «СК «Юнівес» , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу склала 70\~346,91 грн. На підставі страхового акту № ГО-13096/ХВ/1 до договору страхування АМ/1526882 від 26.10.2017 загальний розмір страхового відшкодування визначено у розмірі 35\~173,45 грн. Зазначена сума перерахована Департаменту патрульної поліції 28.12.2018 за платіжною інструкцією № 32489 ( а.с. 152-156, 120 зв.). Проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395. Відповідачем ПрАТ «СК «Юнівес» при визначенні вартості матеріального збитку застосовано коефіцієнт зносу згідно п. 7.39 «в» Методики, оскільки належний позивачеві транспортний засіб є автомобілем спеціалізованого призначення, проте таке посилання не відповідає нормам п. 7.39 «в». Коефіцієнт зносу на деталі, що підлягають заміні ( Ез) визначаються по формулі, де значення Ез приймається рівним О, крім випадків, коли складові частини\~каркасу кузова,\~оперення кузова,\~кабіни та\~рами мають\~наскрізну корозію,\~що призвело\~до зниження\~витривалості і\~міцності матеріалу\~виготовлення цієї\~складової частини\~(складових\~частин)\~КТЗ. Незважаючи на відсутність доказів проведення ремонтних робіт кузова автомобіля або наявність корозійних пошкоджень, відповідач занизив розмір заподіяної шкоди, не надав акт визначення вартості матеріального збитку, необґрунтовано застосувавши невизначений коефіцієнт зносу. Визначений ПрАТ «СК «Юнівес» розмір матеріального збитку від ДТП позивач не оспорював. Відповідно до висновку експертного дослідження №6-1/4Ед-19 від 13.04.2019 проведеного Харківським НДЕКЦ, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження станом на 12.10.2018 року становить 167\~373,71 грн. При цьому, встановлено, що автомобіль має лише аварійне пошкодження передньої частини кузова, значення Ез дорівнює О, строк експлуатації не перевищує 7 років ( а.с. 14-24). Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третяї\~статті 12 ЦПК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Відповідно до\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша\~статті 1172 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 7\~Закону\~«Про\~страхування» (\~в редакції\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин) одним із видів обов`язкового страхування є\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.\~Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). За положеннями пункту 22.1\~статті 22 Закону\~№ 1961-IVу\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі\~Закону\~№ 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим\~законом\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20,\~\~зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені\~законом\~межі та\~порядок реалізації,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16,\~\~від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом №1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених\~Законом №1961-IV\~випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за\~Законом №1961-IV\~не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або\~законом\~не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз\~статті 22 ЦК України\~частини другої статті\~1192, статті\~1194 ЦК України\~дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~згідно \~полісу АМ/1526882\~від 26.10.2017 загальний розмір страхового відшкодування визначено ПрАТ «СК «Юнівес» у розмірі 35\~173,45 грн. і сплачено позивачу, з урахуванням вартості збитку 70\~346,91 грн. та обопільної вини водіїв [PERSON] , [PERSON] . Сума страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно з висновком експерта вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] на 12.10.2018 року складає 167\~373,71 грн., без урахування зносу. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням- 132200 грн. ( 167\~373,71-35 173,45). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом\~№ 1961-IV\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як зазначено у постановах Верховного Суду\~від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17, від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16, що згідно зі статтями\~1188,\~1192 ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Розмір майнової відповідальності у сумі\~\~132200 грн. визначено до вимог законодавства, оскільки автомобіль не є фізично знищеним, а Департамент патрульної поліції заявив вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди у зв`язку з відновленням автомобіля. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Виплачений ПрАТ «СК «Юнівес позивачу розмір страхового відшкодування в сумі 35 173,45 грн. , здійсненого в межах ліміту відповідальності, не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] , що становить 167\~373,71 грн., різниця невідшкодованої позивачу суми збитків у розмірі\~132200 грн. підлягає стягненню з винних осіб на підставі вимог ст. 1194 ЦК України, по 66\~100,13 грн. Разом з тим, відповідач [PERSON] з 10.03.2017 перебував на службі в поліції за конкурсом на посаді інспектора роти №7 батальйону №3 згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції від 10.03.2017 року № 85о/с. Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції від 06.04.2021 року № 301 о/с відповідно до п.7 ч.1\~ст.\~77\~Закону України\~«Про Національну\~поліцію» [PERSON] , інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №3 з 06.04.2021 року звільнений зі служби в поліції (а.с.10,11). Судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 28.09.2020 року по справі №910/9008/20 задоволено позов ПАТ «Страхова компанія «Провідна» до Департаменту патрульної поліції, третя особа Державна казначейська служба України, стягнуті з Департаменту патрульної поліції на користь ПАТ «СК «Провідна» грошові кошти розмірі 63 349,27 грн. та судовий збір в сумі 2102, 00 грн. Оскільки Департамент патрульної поліції виконав обов`язок відповідача перед третьою особою щодо відшкодування заподіяної школи на підставі норм ЦК України, Департамент патрульної поліції отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування, тому у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 65451,27 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 грудня 2023 року, яке набрало законної сили постановою Харківського апеляційного суду від 13 червня 2024 р. ( справа № 638/14496/21) позовну заяву Департаменту патрульної поліції України задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 31\~770,00 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено ( а.с. 108-111). Задовольняючи частково позов суд врахував, що матеріальна відповідальність поліцейських регулюється ще й спеціальним\~Законом України\~«Про матеріальну\~відповідальність військовослужбовців\~та прирівняних\~до них\~осіб за\~шкоду,\~завдану державі» статья\~5\~якого передбачає\~випадки обмеженої\~матеріальної відповідальності. Частиною 1 визначено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Відповідачем [PERSON] перераховано стягнута сума-31770 платіжною інструкцією від 01.07.2024 №0.0.3737771579.1 ( а.с. 112). За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення зі [PERSON] додатково 66100 грн. на відшкодування матеріальної шкоди необґрунтованими. Доводи позивача про те, що зазначена сума матеріальної шкоди стягнута зі [PERSON] в порядку регресу та не стосується зобов`язання відшкодувати майнову шкоду, що безпосередньо завдана Департаменту патрульної поліції пошкодженням автомобіля «Toyota Prius » державний номер [NUMBER] суд вважає помилковими, оскільки позивачу заподіяна шкода ДТП як на суму 63 349,27 грн., тобто у вигляді обов`язку перед третьою особою, так і у розмірі 66100 ,00 грн.- спричинений пошкодженням автомобіля. Звільнення відповідача зі служби не є підставою для покладення на [PERSON] повної матеріальної відповідальності, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди на нього розповсюджувались положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Відповідно ч. 1, ч. 2 \~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч.1 ст. 133 ЦПК України). У відзиві на позовну заяву [PERSON] в особі представника [PERSON] просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн., оплачені 25.09.2024 за платіжною інструкцією( а.с. 103-104,113, 166-167,170). Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають\~\~бути документально підтверджені та доведені. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 463/2001/19 ). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 ). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial