Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

09.04.2025 [PERSON] , в особі представника - адвоката Хейніса О. Г., звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із вище зазначеним позовом, в якому просила суд визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9104, вчинений 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути на користь позивача судові витрати. Позов мотивовано тим, що 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис № 9104, про стягнення з [PERSON] боргу на користь АТ «ПУМБ» в розмірі 10 791, 22 грн по договору № GP 7076829 від 26.11.2014. 31.10.2019 приватним виконавцем Вінницької області Турським О. В. на підставі зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 61830010. Виконавчий напис нотаріуса було вчинено на підставі кредитного договору, укладеного між банком та позивачем, який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, виконавчий напис та виписка встановлює, що борг нараховано та стягується за період з 21.01.2019 по 21.01.2020, однак, відповідач не надав обґрунтовану виписку з особового рахунку, тобто фактично не відобразив операції за рахунком із датою виникнення зобов`язання по платежу, чим надав третій особі недостовірну інформацію, так як у вказаному документі не зазначено строки погашення заборгованості, які передбачались договором, тому неможливо визначити момент вимоги за платежем. Отже, третьою особою вчинено виконавчий напис за відсутності документів, передбачених для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, передбачених п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, у зв`язку з чим цей напис не підлягає виконанню. За таких обставин позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 09.04.2025 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 10.04.2025. Ухвалою суду від 11.04.2025 позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Суд направляв копію вище вказаної ухвали та копію позовної заяви з додатками відповідачеві АТ «ПУМБ» та третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н. С. засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція суду доставлена відповідачу АТ «ПУМБ» 22.04.2025 (а. с. 32). Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. рекомендований лист з повідомленням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 29-30). Розгляд справи здійснювався на підставі статей 274, 279\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача адвокат Хейніс О. Г. в позовній заяві просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також в матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Хейніса О. Г. про розгляд справи без участі позивача та його представника. 18.04.2025 представник відповідача АТ «ПУМБ» на електронну адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог, в якій просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; стягнути з АТ «ПУМБ» 50% від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви; розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, надані позивачем, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9104 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка є боржником за Кредитним договором №GP-7076829 від 26.11.2014, укладеним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОЖНИЙ БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ "ПУМБ", на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором №GP-7076829 від 26.11.2014. Строк платежу за Кредитним договором №GP-4842379 від 26.11.2014 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.01.2019 по 21.01.2020; сума заборгованості складає 10 791, 22 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 365, 66 грн; прострочена заборгованість за комісією 1 478, 43 грн; прострочена заборгованість за процентами 365, 04 грн; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 3 582, 09 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача АТ «ПУМБ» в розмірі 250, 00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» складає 11 041, 22 грн (а.с.12). 14.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61830010 з примусового виконання виконавчого напису №9104, виданого 11.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 10 791, 22 грн (а. с. 14). Крім того, приватним виконавцем в рамках зазначеного виконавчого провадження була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 15). Підставою для вчинення виконавчого напису був кредитний договір №GP-4842379 від 26.11.2014, що підтверджується пропозицією укласти договори (оферта), який укладений в простій письмовій формі (а. с. 13). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Частиною 1 ст. 1Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України№ 1172 від 29.06.1999 на час його застосування, а саме 11.03.2020, був визнаний судом незаконним та нечинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Отже, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ «ПУМБ» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 11.03.2020 в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 9104 від 11.03.2021 приватний нотаріус керувався нечинними положеннями законодавства, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд враховує заяву представника відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до частини 1, 4 ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про прийняття визнання позову представником відповідача та задоволення позовних вимог у повному обсязі. В позовній заяві представник позивача адвокат Хейніс О. Г. просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: 1 211, 20 грн судового збору та 15 000, 00 грн витрати на правничу допомогу. Щодо судових витрат. Відповідно до частин 1, 3 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За правилами статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача, крім судового збору, 15\~000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат: копію ордера на надання правничої допомоги (а. с. 11), договір про надання правничої допомоги від 15.08.2024 (а. с. 16-18), додаткову угоду №3 до договору про надання правничої допомоги від 15.08.2024, укладену 26.03.2024 (а. с. 19), квитанцію до прибуткового касового ордеру №26/03/25 від 25.03.2025 на суму 15\~000, 00 грн (а. с. 20). В позовній заяві наведений опис робіт (наданих послуг) та їх вартість, який включає: вивчення документів, поданих для написання позовної заяви 2\~000, 00 грн, підготовка та написання позовної заяви, підготовка додатків 11\~000, 00 грн, участь у судовому засіданні (у тому числі подання процесуальних заяв та клопотань) 2\~000, 00 грн; разом 15\~000, 00 грн. Час витрачений адвокатом на виконання робіт не вказаний (а. с. 6). Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги, що позов немайновий, але позивач просив суд визнати недійсним виконавчий напис, вчинений на загальну суму 11\~041, 22 грн, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги, а також незазначення часу, витраченого адвокатом на виконання зобов`язання за договором з надання правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; спір є звичайним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; справа не потребувала значного обсягу дій, спрямованих на виконання адвокатом обов`язків за договором з надання правничої допомоги; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; в цій категорії спірних правовідносин, наявна усталена судова практика; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви та клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника та про відсутність заперечень позивача щодо ухвалення заочного рішення. Участь в судовому засіданні адвокат не приймав. Суд звертає увагу, що адвокатом були допущені описки в позовній заяві щодо номеру виконавчого напису нотаріуса та суми заборгованості, яка зазначена у ньому, що, на думку суду, свідчить про неналежне виконання обов`язків за договором з надання правничої допомоги. Суд вважає, що з урахуванням складності справи, наявності усталеної судової практики, з урахуванням того, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є занадто значними. Також суд зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу перевищує суму, стягнуту за виконавчим написом, майже на 4\~000, 00 грн, що свідчить, на думку суду, що такі витрати перевищують розумні межі. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 15 000, 00 грн є надмірною. Враховуючи немайновий характер позову, незначну складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 100, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Щодо судового збору. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Отже, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Справа розглядалась в за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 11.04.2025, а с заявою про визнання позову представник відповідача звернувся до суду 18.04.2025, тобто до спливу тридцяти днів після постановлення ухвали - до початку розгляду справи по суті. Отже, п`ятдесят відсотків судового збору має бути повернуто позивачу з державного бюджету, а п`ятдесят відсотків має бути стягнуто з відповідача. Оплата судового збору позивачем підтверджується платіжною інструкцією від 07.04.2025 на суму 1\~211, 20 грн (а. с. 10). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved