Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах на користь відповідачки в розмірі 59069,07 грн. на утримання неповнолітніх дітей та звільнення [PERSON] від обов`язку сплати аліментів на користь [PERSON] на підставі судового наказу № 562/3601/19 від 09.01.2020 року, починаючи з 01 лютого 2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.01.2020 р. Здолбунівським районним судом видано судовий наказ у справі №562/3601/19 про стягнення з її сина [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуто з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 120 704, 90 грн. Рішенням Здолбунівського районного суду від 01.12.2023 року оголошено [PERSON] , [INFO] усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та внесено відповідні зміни в актові записи про народження дітей, зокрема змінено їх прізвище, по батькові та відомості про батька. Вказує, що 03 жовтня 2024 року при виконанні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у Донецькій області Покровському районі с.Очеретино її син зник безвісті. Зазначає, що за її сином рахується заборгованість по аліментах, яка станом на 01.02.2025 року становить 217460, 61 грн. Вона як отримувач грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця і з сумою боргу по сплаті аліментів частково не погоджується, оскільки з 01.01.2024 року [PERSON] не був платником аліментів на утримання малолітніх дітей, так як останні були усиновлені. А отже, за [PERSON] рахується заборгованість лише до 31.12.2023 року, яка згідно довідки становить 158 397,54 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що в [PERSON] відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки вона не є платником аліментів. Вказує, що платником аліментів є [PERSON] і саме він має право на звернення до суду за захистом воїх порушених прав. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Позивачем подано відповідь на відзив в якому вона вказує, що на даний час вона є платником аліментів, оскільки отримує грошове забезпечення сина з якого утримуються аліменти, а також зважаючи на те, що права та інтереси безвісти зниклого [PERSON] за особливих обставин, а також його майно підлягають захисту в силу Закону, а тому вона є належним позивачем по справі. Просить задовільнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала повістю з підстав наведених у відзиві на позов та просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що судовим наказом Здолбунівського районного суду 562/3601/19 від 09.01.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуто з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 120 704, 90 грн. Рішенням Здолбунівського районного суду від 11.12.2023 року оголошено [PERSON] , [INFO] усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та внесено відповідні зміни в актові записи про народження дітей, зокрема змінивши їх прізвище, по батькові та відомості про батька. Згідно розрахунку заборгованості № 6150 від 28 лютого 2025 року, здійсненого Здолбунівським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконанню судового наказу №562/3601/19, виданого 09 січня 2020 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2023 року становить 217460 (двісті сімнадцять тисяч чотириста шістдесят) грн. 61 коп. Відповідно до ЗУ від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. У статті 179 СК України зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно вимог ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч.2 ст.197 СК України). Із аналізу вказаного законодавства вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 225 СК України визначено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду. Згідно частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи постраждалого, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, у цьому разі, представництво інтересів [PERSON] . Водночас Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17). Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 (провадження №12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17 (провадження №12-77гс19, пункт 8.9). Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачка не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що [PERSON] є неналежним позивачем, тому з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та від обов`язку сплати аліментів необхідно звертатись платнику аліментів, а саме [PERSON] . При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд при ухваленні рішення приходить до наступного. Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи із сім`ї воїна, який зник безвісті. Оскільки син [PERSON] , зник безвісти відтак відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed