Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 02.04.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 02.04.2024-100003552. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.04.2024 строком на 42 дня. 02.04.2024 відповідачем електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4 500 грн., а отже акцептовано умови Договору. Відповідачем під час укладення кредитного договору № 02.04.2024-100003552 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankiD Національного банку. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 06.03.2025 утворилась заборгованість у розмірі 8 910 грн. За таких обставин, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 у розмірі 8 910 грн., а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. 10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не доведено факту укладання кредитного договору № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024. Відповідач заперечує підписання будь яких документів одноразовим ідентифікатором та отримання коштів від ТОВ «Споживчий центр». Позивачем надано квитанцію Ligpay від 04.02.2024 про електронний переказ коштів на суму 4500 грн на невстановлений банківський рахунок, номер рахунку отримувача та його ПІБ, РНОКПП не відображено, тому вважає, що його, як власника банківської карти та отримувача цих коштів за вказаним документом. Платником вказано «Швидкий кредит», проте невідомо, яким чином даний платник відноситься до ТОВ «Споживчий центр». На квитанції відбиток печатки АТ КБ «ПриватБанк». Квитанція Ligpay від 04.02.2024 не є первинним документом. Позивачем не надано сам кредитний договір, тому вважає, що позивачем не доведено факт укладання кредитного договору. Виписка субконто не підтверджує ні умови кредитування, ні факт отримання кредиту, ні суму заборгованості за кредитом, і не є підтвердженням виконаних банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення кредитора. 18.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладання кредитного договору (оферта) від 02.04.2024; 2) подання відповідачем заявки № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024. Таким чином було укладено кредитний договір № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Відповідач підписав документи за допомогою одноразового ідентифікатора «Е693», який надсилався у смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] . Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 244501875, яка є первинним платіжним документом. Електронний платіжний засіб відповідач зазначив самостійно в системі. Квитанція АТ КБ «ПриватБанка» від 12.02.2024 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом та є доказом перерахування грошових коштів за кредитним договором. Оскільки позивач не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Жодних нарахувань відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, відповідачу не здійснювалось. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав відзив на позовну заяву. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 02.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 02.04.2024-100003552 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 6-11). Того ж дня, 02.04.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] підписав заявку до кредитного договору № 02.04.2024-100003552, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 02.04.2024 за посиланням https:/sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами заявки № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 [PERSON] надано кредит на таких умовах: 1. дата надання/видачі кредиту 02.04.2024; 2. сума кредиту 4 500 грн.; 3. строк, на який надається кредит 42 днів з дати його надання; 4. дата повернення (виплати) кредиту 13.05.2024; 5. первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання (далі «первинний період»); 6. черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»). 7. процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 9. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2,33% = (4410.00/4500)/42х100%. Згідно з пропозицією про укладання кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) сума кредиту, тип кредиту, строк кредиту, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною договору (п.п.3.3.1 3.3.7). Згідно з п. 11.10 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно йому на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником. 02.04.2024 перераховано позичальнику на його платіжну картку позику у сумі 4500 грн, що підтверджується електронним чеком про електронний переказ коштів, сформованим платіжним сервісом «Приват Банк», системою LiqPay (а.с. 15). Таким чином, Позивач ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі обумовленій Договором № 02.04.2024-100003552 , що підтверджується квитанцією від 02.04.2024 на суму 4 500 грн. Відповідно до довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 (а.с.13), заборгованість [PERSON] по кредитному договору за період з 02.04.2024 до 13.05.2024, складає 4 500 гривень основний борг, 4 410 гривень проценти, разом 8 910 гривень. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 8\~910 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту 4 500 гривень, по процентах 4 410 гривень, що підтверджено наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 13). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч.2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг №2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Варто зазначити, що Закон України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (надалі Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис \~. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом \~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; \~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону\~України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12\~Закону,\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір\~№ 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024. Пунктом п. 10.1 кредитного договору визначено, що цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] 02.04.2024\~електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е693) підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4 500 грн., а отже акцептовано умови Договору. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При цьому у відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. При цьому принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину. Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч. 1 ст. 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах - повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; стаття 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі - інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних. Аналогічна норма міститься й у частині першій статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг": юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19, від 09.06.2023 у справі № 280/4461/20. Отже,\~відповідач шляхом\~власноручного введення\~одноразового ідентифікатора,\~отриманого від\~позикодавця,\~прийняв публічну\~пропозицію (оферту)\~та підписав\~договір № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 (здійснив акцепт пропозиції), тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем не спростовано факт укладення ним вказаного вище кредитного договору та отримання кредитних коштів, зокрема, доказів відсутності у спірний період відкритої на його ім`я в банківській установі платіжної картки за № [NUMBER] хх-хххх-9857 та зарахування на рахунок 4500 грн 02.04.2024. Судом встановлено та не спростовано у суді відповідачем, що 02.04.2024 між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02.04.2024-100003552, який підписано одноразовим ідентифікатором, а тому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності у справі доказів укладення вказаного кредитного договору. Підписавши вказаний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Споживчий центр». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. \~ \~ \~ \~Сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 8\~910 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту 4 500 гривень, по процентах 4 410 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом розраховані за період з 02.04.2024 по 13.05.2024. Вирішуючи питання про правомірність заявленої вимоги товариства про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, суд виходить з такого. Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за процентами за період з 02.04.2024 по 13.05.2024 у сумі 4 410 грн. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині заявлених вимог, ТОВ «Споживчий центр» указувало на те, що, то за умовами договору № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 сторонами погоджено сплату процентів за ставками «Економ»/«Стандарт». Зокрема, сторонами погоджено, що первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». За розрахунком позивача, заборгованість за процентами за період з 02.04.2024 по 13.05.2024, тобто протягом 42 днів (в межах строку кредитування), становить 4 410 грн, а саме: - за ставкою «Економ» 1 260 грн (4 500 грн (сума кредиту) x 2% (ставка «Економ») x 14 (кількість днів користування кредитом за ставкою «Економ»); - за ставкою «Стандарт» 3 150 грн (4 500 грн (сума кредиту) x 2,5% (ставка «Стандарт») x 28 (кількість днів користування кредитом за ставкою «Стандарт»). Перевіривши наданий позивачем розрахунок та проаналізувавши умови договору № 02.04.2024-100003552 від 02.04.2024 щодо порядку нарахування відсотків за кредитом, суд погоджується з тим, що заборгованість по процентах за період з 02.04.2024 по 13.05.2024 становить 4 410 грн. У свою чергу, відповідач [PERSON] не довів відсутність заборгованості. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що із\~ [PERSON] на користь позивача стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8\~910 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту 4 500 гривень, по процентах 4 410 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 05.03.2025 (а.с.1). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved