Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У травні 2025 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, має загальну площу 67,20 кв.м., житлову площу 43,5 кв.м.; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, має загальну площу 67,20 кв.м., житлову площу 43,5 кв.м. в порядку спадкування; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, має загальну площу 67,20 кв.м., житлову площу 43,5 кв.м. 4; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з 3 кімнат, має загальну площу 67,20 кв.м., житлову площу 43,5 кв.м. в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначино, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1995 року № [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] . 06.09.2005 року Позивачі звернулися до Вугледарської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, та була заведена спадкова справа № 37217593 та було видані свідоцтва про право на спадщину ВСЕ № 055941 та ВСЕ № 055942 на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Позивачі по справі зареєстровані та фактично проживали за зазначеною адресою. Але після початку повномасштабного вторгнення через активні бойові дії позивачів вимушено була евакуюватися з м. Вугледар і на теперішній час фактично проживають у м. Київ. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , реєстровий номер 16/24 від 10.11.2020 року, квартира складається з 3 кімнат, має загальну площу 67,2 кв.м., житлову площу 43,5 кв.м. Позивачі 06.09.2005 року, подали заяви про прийняття спадщини до Вугледарської державної нотаріальної контори щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 37217593, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі. Однак під час евакуації з м. Вугледар, свідоцтва про право на спадщину було втрачено. Позивачі зверталися до Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо отримання дублікатів свідоцтва про право на спадщину ВСЕ № 055941 та ВСЕ № 055942. 10.09.2024 року Позивачі звернулися з заявою про реєстрацією їх права власності до ЦНАП у м. Київ, однак отримали відмову оскільки реєстратор не отримав відповідь на запит від Вугледарського БТІ про підтвердження факту набуття заявниками права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Таким чином Позивачі є власниками квартири за адресою [ADDRESS] (1/3 належна Позивачу - 1 з 1995 року, 1/3 належна Позивачу - 2 з 1995 року в порядку приватизації, а також 1/6 належна Позивачу - 1 з 2005 року, 1/6 належна Позивачу - 2 з 2005 року в порядку спадкування). В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву відповідно до якої просив розглянути справу без їх участі, позовну заяву задовольнити, вказали, що не наполягають на компенсації судового збору з відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1995 року № [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). Згідно відповіді Донецького обласного Державного нотаріального архіву Руденко Н.С. Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції МЮУ від 07.05.2025 року №213/01-15 «Про надання інформації» повідомило, що згідно інформації зі Спадкового реєстру 11.11.2005 року за р. № 2322 Вугледарською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було видано свідоцтво про право на спадщину (бланк ВСЕ № 055941) після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з грошових внесків в Вугледарській філії № 5405/0192 Петровського відділення ОБУ м. Донецька, АППБ «Аваль» та філії № 3313/02 с. Павлівка Мар`їнського відділення ДОБУ. Згідно інформації зі Спадкового реєстру 11.11.2005 року за р. № 2326 Вугледарською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було видано свідоцтво про право на спадщину (бланк ВСЕ № 055942) після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з грошових внесків в Вугледарській філії № 5405/0192 Петровського відділення ОБУ м. Донецька, АППБ «Аваль» та філії № 3313/02 с.Павлівка Мар`їнського відділення ДОБУ. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд виходить з такого. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 1 частини другої зазначеної статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном згідно з положеннями частини першої статті 317 ЦК України. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі N 907/310/18). Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 760/14438/15-ц. Отже, розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення стаття 392 ЦК України спрямована на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція викладена у пункті 13 постанови Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі N 910/1016/17, пункті 12 постанови від 17 квітня 2018 року у справі N 914/1521/17). Інших спадкоємців не має. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є способом захисту права, передбаченим пунктом першим частини другої статті 16 ЦК України. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивачі є спадкоємцем першої черги за законом, які у встановлені законом строк та спроб прийняли спадщину, але не можуть реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, єдиним ефективним способом реалізації його права є визнання за ним права власності на таке спадкове майно. За наведених обставин, пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, ураховуючи надані суду докази, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved