Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

15.04.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: розірвати шлюб, який був зареєстрований 21.11.2018 Відділом №6 Істринського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, актовий запис 120189500011100534005. Позовна заява подана представником адвокатом Марковою Юліаною Володимирівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5124 від 03.06.2021), яка діє на підставі ордера Серія АЕ № 1376732 від 09.04.2025. Позовна заява мотивована тим, що починаючи з 2022 року подружжя проживає окремо в різних країнах спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків і не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено всі фізичні та духовні зв`язки, збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам подружжя. Подружжя від шлюбу дітей не має. Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідач був повідомлений про відкриття провадження у справі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України: https://pk.dp.court.gov.ua/sud0431/pres-centr/viklyk/1796940/. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , актовий запис № 120189500011100534005 від 21.11.2018, зареєстрований відділом № 6 Істринського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області відповідач зареєстрував шлюб із позивачкою. Подружжя від шлюбу дітей не має. Правові відносини між Україною, Російською Федерацією та Республікою Білорусь у цивільних справах було врегульовано Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року в редакції Протоколу до неї 1997 року (Конвенція). Проте Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX 1.12.2022, зокрема, зупинено дію Конвенції у відносинах з Російською Федерацією. Водночас статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану. Поновлення актових записів про народження, шлюб, зміну імені, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. Постановою Кабінету Міністрів України від 4.02.2023 № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» (далі постанова № 107) встановлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Таким чином, після виходу України з Конвенції офіційні документи, видані в державах, які були учасницями цієї Конвенції станом на 24.02.2022, можуть прийматися на території України без вимоги додаткового засвідчення протягом строку, визначеного постановою № 107. Дія постанови № 107 поширюється на офіційні документи іноземних держав, у відносинах з якими станом на 24.02.2022 діяло зобов`язання приймати такі документи в Україні без спеціального засвідчення. Текст постанови не містить застережень чи обмежень щодо дати видачі таких документів. Як встановлено судом шлюб між сторонами укладено 21.11.2018, тобто до зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993. Таким чином суд приймає до уваги свідоцтво про укладення шлюбу виданого Російською Федерацією. Згідно з ст.\~497\~ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Виходячи з положень Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу з іноземним громадянином здійснюється відповідно до наступних положень: спільного особистого закону подружжя права держави, громадянами якої вони є; права держави, в якій подружжя постійно проживало; права, з яким обидва подружжя мають тісний зв`язок. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя. Статтею 63\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст.\~76\~Закону України\~від 23.06.2005\~№ 2709-IV\~«Про міжнародне\~приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України та якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України. Отже в разі проживання одного з подружжя на території України на час розлучення розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Згідно ч. 3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею сторін (про протилежне суд не повідомлено), фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, тим самим задовольнити позов повністю. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка при поданні позовної заяви не вказала наміру змінювати шлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Таким чином, враховуючи сплату позивачем судового збору та оскільки позов задоволено повністю, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved