Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

16.05.2025 позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням змін, просив: - встановити факт, що має юридичне значення, що позивач самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без будь-якої сторонньої допомоги та без участі його матері, [PERSON] ; - у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на мою користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту подачі позову і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з Відповідачкою, [PERSON] . Від їх стосунків народився син, [PERSON] , [INFO] . Фактично, після народження дитини стосунки між сторонами спору розладились. Відповідачка залишила дитину із позивачем і не бажає займатися вихованням сина. Позивач вказує на те, що він неодноразово намагався повернути матір для дитини та використав всі можливі способи для примирення проте всі його намагання виявились марними. Відповідачка не бажає приймати участі у вихованні дитини. Весь час син, [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем і повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Позивач вказує на те, що майже два місяці відповідачка не телефонує, не цікавиться життям та здоров`ям дитини та й взагалі не проявляє до нього ніякого інтересу та материнських почуттів. В силу обставин, що склалися, фактично він самостійно опікується дитиною. Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем дитини необхідне йому для захисту прав та інтересів дитини та особистих прав позивача, як батька, а саме: для реалізації різних соціальних цілей без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі на переміщення дитини, на здійснення медичних втручань, в також для отримання соціальних послуг або документів, можливості одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, мати право на утримання державної соціальної допомоги як батьку-одинаку. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає. Крім того, позивач вказує на те, що мати дитина кошти, отримані у якості соціальної допомоги при народженні дитини, за цільовим призначенням не витрачає. Посилаючись на норми СК України та ЦПК України просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 23.05.2025 відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні висмоги підтримав та просив їх задовольнити. Приводом для подання позову зазначив те, що мати дитини, відповідачка, покинула малолітнього сина та не цікавиться його життям. Встановлення факту самостійного виховання дитини йому потрібно для отримання відстрочки за призовом по мобілізації та подальшого догляду та виховання сина, оскільки існує ризик, що дитина залишиться взагалі без батьківського піклування. Визначення місця проживання дитини необхідно позивачеві для того, щоб самостійно здійснити реєстрацію місця проживання сина, отримувати соціальні виплати тощо. У судове засідання відповідачка не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . Свідок повідомила, що вона знає про те, що [PERSON] не хотіла мати дитину. Протягом місяця після народження дитини відповідачка ще була з нею. Потім після сварки із [PERSON] , яка відбулася після приблизно 2-х місяців після народження сина, відповідачка покинула сім`ю та більше не поверталася. Також свідок повідомила, що у вихованні та догляді за дитиною [PERSON] допомогають його батьки. У судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що вона була знайома з відповідачкою ще під час вагітності [PERSON] . Потім після народження дитини [PERSON] покинула свою дитину із [PERSON] та більше не поверталася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , а відповідачка матір`ю дитини. Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради від 16.05.2025 № 03-31-541, виданого Рокитнянською селищною радою, разом з позивачем проживає його малолітній син, [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутового стану сім`ї, складеного представниками Рокитнянської селищної ради, служби у справах дітей та сім`ї, дитина проживає із батьком у задовільних умовах. Батько доглядає дитину сам. Відповідно до довідок із медичного закладу, КНП «Рокитнянська БЛ», позивач відвідував із дитиною лікарів без участі матері дитини. Відповідно до довідки Управління соціальної та ветеранської політики Білоцерківської ВЦА від 21.05.2025, [PERSON] одержує соціальну допомогу при народженні дитини, [PERSON] сума допомоги за лютий-березень склала 12900 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.05.2025, [PERSON] проживає одиноко, разом із сином [PERSON] по [ADDRESS] . Батько дитини вихованням займається самостійно. Позивач вважає, що для захисту прав дитини йому необхідно встановити факт самостійного її виховання, у зв`язку із цим визначити місце проживання дитини з ним та стягнути із відповідачки аліменти. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернулася до суду. Норми права, застосовані судом при вирішенні спору. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5\~ст.183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи спір, суд дійшов таких висновків. Щодо встановлення факту самостійного виховання та визначення місця проживання дитини В судовому засіданні встановлено, що станом на дату розгляду справи, дитина проживає разом із позивачем, який самостійно здійснює її догляд та виховання, оскільки відповідачка, мати дитини, разом із позивачем не проживає. При вирішенні спору у цій частині, суд застосовує практику Верховного Суду. Так, у постанові ВП ВС від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) вказано на те, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. У даній справі судом встановлено, що [PERSON] станом на дату розгляду справи не проживає зі своїм малолітнім сином та не займається його вихованням. Водночас судом не встановлено фактів, які б свідчили про виняткові обставини, за яких би відповідачка не мала фактичної змоги виконувати свої обов`язки по вихованню сина. Суд звертає увагу на те, що встановлення факту, який має юридичне значення, про що просить позивач, має існувати не тільки станом на дату розгляду справи, а і у майбутньому. Суд не може встановити на майбутнє факт самостійного виховання дитини її батьком, не переконавшись у тому, що мати дитини з об`єктивних причин не може і не зможе виховувати та утримувати дитину. На переконання суду, та обставина, що відповідачка самоусунулася від виховання свого малолітнього сина, внаслідок чого позивач вимушений утримувати та виховувати дитину самостійно, свідчить про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, а не для встановлення факту самостійного виховання дитини позивачем, як окремого юридичного факту. При ухваленні рішення у частині встановлення факту самостійного виховання дитини суд не враховує висновок органу опіки та піклування, в частині того, що Рокитнянська селищна рада визнала за доцільне встановити вказаний факт. Надання висновку органу опіки та піклування з питання встановлення факту, що має юридичне значення, не відповідає приписам ст. 19 СК України, а тому судом до уваги не приймається. Отже, встановлення факту самостійного виховання дитини [PERSON] , як окрема позовна вимога, задоволена бути не може. Водночас судом встановлено, що на дату розгляду справи позивач здійснює утримання та виховання дитини без участі матері. Позивач має облаштоване житло, кімнату та все необхідне для проживання дитини з ним. При ухваленні рішення у частині визначення місця проживання дитини судом також враховано і висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого Рокитнянська селищна рада визнала за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із його батьком, [PERSON] . Отже, позов у частині визначення місця проживання дитини з батьком слід задовольнити. Щодо стягнення аліментів Суд також погоджується із позицією позивача, що факт спільного проживання із дитиною є підставою для стягнення аліментів із відповідачки, яка проживає окремо. Як зазначено у ч.3\~ст.181 СК України\~аліменти присуджуються тому з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що малолітній син позивача проживає разом із ним. Відповідачка зі своєю дитино на час розгляду справи не проживає. В судовому засіданні не встановлено обставин, за яких відповідачка могла би бути звільнена від обов`язку утримувати свою дитину. У судове засідання відповідачка не надала заперечень проти визначеного позивачем способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, які належить стягнути із відповідача, суд дійшов таких висновків. Позивачем надано докази того, що відповідачка отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини. Доказів нецільового використання цих коштів суду надано не було, однак це не впливає на вирішення даного спору. За таких обставин, враховуючи співмірність витрат, які батьки повинні нести на утримання своїх дітей, суд вважає можливим щомісячно стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial