Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

25.11.2024 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначених згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2017 року по справі 161/17889/17, стягнувши на її користь з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі чверті заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2012 року з відповідача стягнуто в користь позивача аліменти в розмірі 450 гривень щомісячно на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2017 року розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , збільшено до 900 гривень. За період з 2017 року життя значно здорожчало, потреби дочки постійно зростають, значних витрат вимагає утримання дитини - харчування, забезпечення одягом та взуттям лікування та оздоровлення, розвиток дитини та інше. Спільна дитина, [PERSON] , постійно проживає з позивачем і перебуває на повному її утриманні. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2025 року визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.52). Ухвалою Луцького міськрайонного суд Волинської області від 16.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 69). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.72). Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Окрім цього, відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 76). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 12.09.2010 р., який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1151 (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Рішенням Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~05.03.2014\~року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 12 вересня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1151 - розірвано (а.с.6). Спільна дитина, [PERSON] , постійно проживає з позивачем і перебуває на повному її утриманні (а.с.5). Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2012 року, ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 450 гривень. Судом також встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2017 року, ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 450 грн. на 900 грн. починаючи від дня пред`явлення позову 20.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що право позивача вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже визначення розміру присуджених аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. Також суд звертає увагу, що з моменту присудження аліментів на утримання дітей з відповідача [PERSON] минуло\~понад 8\~років. Внаслідок чого очевидними є зміна матеріального стану позивача та відповідача. При цьому, позивач обрав стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Приймаючи до увагу зміну майнового стану позивача, а також звичайні потреби дітей, зміну економічного становища в державі, мінливість життєвих обставин, наявність підстав для збільшення аліментів не викликають в суду сумніву. Щодо розміру аліментів, який підлягає зміні, суд звертає увагу на наступні обставини. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні зміни розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що кожен з батьків є рівним в обов`язку утримання дітей. За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків. Суд вважає\~доведеним,\~що у\~зв`язку\~з підвищенням\~цін на\~продовольчі та\~непродовольчі товари,\~підвищенням рівня\~прожиткового мінімуму\~на дітей\~відповідного віку,\~розмір аліментів\~на дитину\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який стягується\~відповідно до\~рішення Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 20\~грудня 2017\~року в\~розмірі 900,00\~грн.\~є меншим,\~ніж 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі. Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю, відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої дитини, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20\~грудня 2017\~року є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому вважає за необхідне їх розмір змінити та стягувати з відповідача на утримання дитини 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, однак є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved