Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

10.03.2025 Виконком Тернівської районної у місті ради (місто Кривий Ріг Дніпропетровської області) звернувся до суду з позовною заявою в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідачки до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2025 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду, зобов`язано службу у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації (за новим місцем проживання відповідачки) провести обстеження житлово-побутових умов місця проживання відповідачки; клопотання представника відповідача про забезпечення позову шляхом визначення тимчасового місця проживання дітей з матір`ю залишено без розгляду. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач [PERSON] є матір?ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько, [PERSON] , перебував в лавах ЗСУ, загинув під час виконання бойових дій [INFO] . Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 14.03.2024 перебувають на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради як такі, які опинились у складних життєвих обставинах, у зв?язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов?язків. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків, зважаючи на те, що профілактична робота служби з відповідачкою не дала жодних позитивних результатів, остання так і не змінила свого відношення до виховання дітей, не піклувалася про доньок, не забезпечувала їх, не цікавилася їх навчанням та життям та існує загроза здоров?ю дітей, 25.02.2025 органом опіки та піклування - виконкомом Тернівської районної у місті ради було прийнято рішення №91 про невідкладне відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] у відповідачки та тимчасове влаштування їх до центру соціально-психологічної реабілітації. На теперішній час діти тимчасово влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради просить суду відібрати дітей від відповідачки без позбавлення батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідачки до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. 07.05.2025 представник відповідача надав відзив на позовну заяву суть якого зводиться до наступного. Відповідач частково визнала викладені у позовній заяві обставини, пов`язані із тимчасовим неналежним виконанням нею батьківських обов`язків, проте те, що склалось пов`язано з тяжкими життєвими обставинами. Після трагічної загибелі чоловіка відповідачки - батька дітей - на фронті у лавах ЗСУ у грудні 2023 року, відповідачка перебувала у вкрай тяжкому психологічному стані, що призвело до тимчасових труднощів у догляді за дітьми. Вказана ситуація максимально негативно вплинула як на саму відповідачку так і на дітей: [PERSON] та [PERSON] . Наразі доньки знаходяться у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР та позивачем ініційовано подання позовної заяви «про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів». Так, у сім`ї є старша дитина - сестра [PERSON] , яка проживає окремо у Києві, має заробіток та за необхідності та можливості допомагала як сестрам так і матері. Вона надсилала за необхідності кошти на ліки чи продукти харчування, та відправляла взуття та одяг. За обставин які склались після вилучення дітей, вона негайно привела мати до тями, забрала до себе у Київ та з моменту від`їзду допомагала її відновитись, а отже достеменно знає, що мати повністю змінила своє життя та робить все для повернення доньок. Крім того, [PERSON] намагалась забрати дітей до себе та оформити опіку, проте її було повідомлено, що це питання може бути вирішено тільки після рішення суду. Позивач зазначає, що відповідачка не працювала та не працює. Проте відповідачка у 2024 році працювала, хоч і не офіційно, намагалась подолати обставини, докласти зусилля, щоб у родині було більше коштів для життєдіяльності, проте у зв`язку з подавленим психоемоційним станом та тимчасового зловживання алкогольними напоями, свідомість відповідача була не у кращому стані. На сьогоднішній день поведінка відповідачки кардинально змінилася, тому просив в задоволенні позову, виходячи з найкращих інтересів дітей, відмовити, повернути дітей матері. В судовому засіданні представник позивача Алєнічева С.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Зеркін А.С. заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, а також зазначив, що з часу відкриття провадження у справі та розгляду справи судом поведінка відповідачки змінилася, вона влаштувалася на роботу, орендує у місті Києві трикімнатну квартиру, де планує влаштувати дітей для спільного проживання і їх виховання, забезпечення їх належними умовами, доглядом та турботою. Тому на цей час відпали обставини для відібрання дітей від матері, просив в задоволенні позову відмовити. Аналогічні пояснення надала відповідачка. Фактичні обставини, встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , [INFO] (далі - Відповідач) є матір`ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.02.2025 додається), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.02.2025 додається). Батько, [PERSON] , перебував в лавах ЗСУ, загинув під час виконання бойових дій [INFO] (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.02.2025) Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 14.03.2024 перебувають на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради як такі, які опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Про родину службі у справах дітей виконкому районної у місті ради стало відомо на початку березня 2024 з клопотання, що надійшло від Криворізької гімназії N?117 КМР (вx.N?62 від 05.03.2024), ученицею якої є [PERSON] . З клопотання стало відомо, що мати не займається вихованням дітей, часто залишає доньок без нагляду, не контролює відвідування ними занять, підготовку до уроків, не створює належних умов для життя та виховання, не утримує їх матеріально, тому інколи вони бувають голодні, також мати періодично зловживає алкогольними напоями. Інформацію про родину [PERSON] підтвердила і адміністрація Криворізького ліцею № 77 КМР, в якому навчається неповнолітня [PERSON] . В листі від 22.03.2024 №179, що неповнолітня [PERSON] опинилася в складних життєвих обставинах внаслідок недбалого ставлення матері до неї та сестри. Відповідачка не працює, має схильність до вживання алкогольних напоїв, часто залишає дітей самих вдома без нагляду. Не забезпечує необхідного їх харчування. Це призвело до того, що [PERSON] почала пропускати навчання, причини відсутності на онлайн-уроках були різні, обіцяла виконувати і надсилати роботи, але так нічого і не робила. Мати перестала виходити на контакт з працівниками закладу. Представники навчального закладу 19.03.2024 здійснювали вихід в родину, умови проживання визнали незадовільними, а також ситуацію в сім?ї такою, що потребує втручання суб?єктів соціальної взаємодії. З метою перевірки інформації, зазначеної в листі, 13.03.2024 спеціалістом служби у справах дітей разом з інспектором ювенальної превенції, соціальним педагогом Криворізької гімназії № 117 КМР було здійснено вихід в родину гр. [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . При обстежені умов проживання було виявлено, що квартира потребує прибирання, санітарно-гігієнічний стан не відповідає нормам, наявний неприємний запах, відсутня приготована домашня їжа та запас продуктів харчування, від Відповідачки відчувався запах алкоголю (акт від 13.03.2024). Спеціалістом служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було проведено профілактично-роз?яснювальну роботу з відповідачкою. З метою підвищення виховного потенціалу Відповідачки та охоплення родини соціальними послугами службою у справах дітей було направлено листа до Криворізького міського центру соціальних служб для здійснення супроводу родину. Відповідно до листа Криворізького міського центру соціальних служб фахівці центру неодноразово здійснювали вихід за адресою проживання родини, вдома відповідачки не було, на телефоні дзвінки відповідала, але домовленості щодо візиту в сім?ю не призвели до яких-небудь результатів, з причини тієї ж самої відсутності відповідачки вдома в обумовлений час (листа № 01-05/090/6 від 12.04.2024). Провести профілактичну роботу з Відповідачкою, що мала б позитивний результат, було складно, оскільки відповідачка на контакт зі спеціалістами не йшла, рекомендацій не виконувала і свого ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінювала, не лікувалася від алкогольної залежності і продовжувала вживати алкогольні напої. Спеціалісти служби у справах дітей здійснювали неодноразові виходи в родину, але потрапити до квартири часто не вдавалось, оскільки двері ніхто не відчиняв, відповідачка в переважній більшості їх ігнорувала, на телефонні дзвінки не відповідала. Відповідачка двічі притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків, але позитивних змін в родині так і не відбулося: Відповідачка не здійснювала належного матеріального забезпечення доньок, не працювала, неналежним чином розпоряджалася коштами, які отримувала на дітей після смерті їх батька, не контролювала їх навчання і поведінку, внаслідок чого молодша донька часто гуляла без нагляду до пізньої години, а мати навіть не знала де і з ким; не уклала медичних декларацій з лікарями, внаслідок чого дівчата не отримували належного медичного лікування, щеплення за віком не зроблені. Влітку 2024 року, коли дівчата мали їхати до дитячого табору на відпочинок за кошти місцевого бюджету як діти пільгової категорії, але захворіли, Відповідачка не зверталася за медичною допомогою в заклад охорони здоров`я, сама не забезпечила лікування доньок, тому стан здоров`я викликав занепокоєння у працівників навчальних закладів, які власне і збирали дівчат до табору. Останні зверталися до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради для застосування впливу, щоб відповідачка здійснила обстеження дітей на предмет захворювання дихальних шляхів. Лише після бесіди зі спеціалістом служби і його неодноразових виходів мати зробила флюорографічне обстеження дітей. В листі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» КМР від 07.06.2024 № 440 підтверджується інформація про те, що мати нехтує своїми обов`язками по догляду за дітьми, не слідкує за їх станом здоров`я, зокрема, в інформації зазначено, що у дівчат не укладені декларації на медичне обслуговування, через що надання їм медичної допомоги і проведення щеплень відповідно віку є неможливим. На телефонні дзвінки за відомим номером мати не відповідає або знаходиться не в мережі, тому запросити дітей на медогляди і проведення щеплень не вдається. З початку нового навчального року знову почали надходити повідомлення від соціального працівника Криворізької гімназії № 117 про те, що їх учениця [PERSON] пропускає заняття, не забезпечена належним чином технічними засобами для навчання, канцелярським приладдям, з боку матері відсутній будь-який контроль за її навчанням, дівчинка голодна, часто хворіє на педикульоз, має неохайний вигляд, доношує речі старшої сестри. В листопаді-грудні 2024 року дівчинку не допускали до занять, оскільки мати не могла вилікувати педикульоз у [PERSON]. В середині грудня 2024 року Відповідачка разом зі своїми дітьми змінила місце проживання через те, що умови проживання були непридатними, зокрема, через сморід, присутній в помешканні через те, що відповідачка не здійснювала догляду за лежачою, хворою матір`ю, та стала проживати за новою адресою: [ADDRESS] , в орендованому житлі. З метою здійснення контролю за умовами проживання родини спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради здійснювалися виходи за їх новим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , зокрема і з представником Криворізького міського центру соціальних служб та представником сектору ювенальної превенції ВП №5 КРУП. З відповідачкою було проведено профілактично-роз?яснювальну роботу щодо необхідності виконання батьківських обов?язків та передбачену чинним законодавством відповідальність за їх неналежне виконання. Наголошувалося на тому, що відповідачка повинна влаштуватися на роботу, оскільки родина жила за кошти щомісячної пенсії по втраті годувальника, яких вистачало лише на півтора тижні. В кінці грудня 2024 року під час візиту в родину відповідачки було встановлено, що неповнолітня [PERSON] самовільно залишила місце проживання, забрала у матері ключі від квартири, де вони проживали раніше, та кілька днів не приходить ночувати додому, про що [PERSON] не повідомила органи поліції, службу, і дій щодо розшуку дитини та повернення її за місцем постійного проживання не здійснювала, чим наражала дівчинку на небезпеку. Лише за вимогою служби у справах дітей відповідачка повернула доньку за місцем фактичного проживання родини, але через те, що мати сама часто не бувала вдома, не ночувала, вона не могла належним чином контролювати [PERSON] , внаслідок чого та часто бродяжила до пізньої години. 15.01.2025 до служби у справах дітей надійшло чергове повідомлення від Криворізької гімназії № 117 КМР (вих. від 15.01.2025 № 15) про те, що учениця [PERSON] не приступила до занять, Відповідачка байдуже ставиться до життя своєї доньки, не контролює відвідування занять доньки, не знає, як і з ким дівчинка проводить своє дозвілля в шкільний час. Шкільною медсестрою у [PERSON] був повторно виявлений педикульоз. Також зазначено, що мати залишає дітей без нагляду, що підтверджують і сусіди. 16.01.2025 спеціалісти служби у справах дітей з метою з`ясування всіх обставин здійснили вихід за місцем мешкання родини. На момент обстеження умов проживання в квартирі було брудно, підлога брудна, на кухні велика кількість немитої посуди, неприємний запах, відсутній запас продуктів харчування. Дівчата мають окремі кімнати, але в кімнатах речі розкидані. Відповідачку разом з доньками було запрошено до служби у справах дітей для проведення профілактичної роботи. Відповідачка пообіцяла змінити ситуацію в родині, навести лад в квартирі, влаштуватися на офіційну роботу, здійснювати догляд за своїми доньками. Для вирішення нагальних питань Відповідачці було надано час, але після цього на зв?язок остання не виходила. Спеціалісти служби здійснювали неодноразові повторні виходи в родину, але обстежити умови проживання не вдалося, так як двері ніхто не відчиняв, на телефоні дзвінки мати не відповідала (20.01.2025, 22.01.2025, 14.02.2025, 18.02.2025). Іноді в квартирі було чутно, що в приміщенні хтось є, але двері так і не відчиняли. 3 початку ІІ семестру неповнолітня [PERSON] майже не виходила на навчання, станом на 19.02.2025 була на заняттях лише два дні: 16.01.2025 та 28.01.2025 (лист КГ №117 КМР від 19.02.2025 №61). За запитом служби у справах дітей адміністрація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» КМР усно, а потім письмово не підтвердила факту звернення матері з питання хвороби [PERSON] і надання їй медичної допомоги (лист від 20.02.2025 №175). 20.02.2025 спеціалісти служби потрапили до квартири за місцем проживання родини відповідачки. На момент обстеження ситуація в родині не змінилася. Відповідачка надала письмові пояснення, де зобов`язувалася створити належні умови, укласти декларації з дитячим лікарем, та знову була попереджена, що в разі невиконання нею своїх обіцянок службою у справах дітей буде готуватися рішення про відібрання її неповнолітніх дітей. Під час обстеження знову була відсутня їжа, запас продуктів, діти були кволі і неактивні, бліді. Неповнолітня [PERSON] мала сильний кашель, ознаки хвороби, але ліків вдома не було, дівчинка підтвердила, що до лікаря вони з мамою не зверталися. 25.02.2025 в усній формі, а пізніше письмово до служби у справах дітей від соціального педагога КГ №117 надійшло повідомлення (лист від 25.02.2025 №69), що [PERSON] прийшла до школи дуже ослаблена та з високою температурою, останню було відправлено додому лікуватися. Крім того, дівчина нічого не їла зранку, була дуже голодна, тому в закладі її нагодували обідом. Адміністрація просила вжити негайних заходів щодо матері дитини, оскільки подальше перебування [PERSON] в її родині може негативно позначитися на її здоров?ї та призведе до порушення її прав, зокрема, права на здобуття освіти. Спеціалісти служби негайно вийшли за місцем проживання дітей. Матері дітей вдома не було та було встановлено, що Відповідачка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. В квартирі було брудно, їжі не було, дівчата були голодні. На запитання, де може бути мати, дівчата відповіли, що не знають, з вчорашнього вечора її не бачили. [PERSON] мала високу температуру, вдома жодних ліків не було. Також дівчата повідомили спеціаліста служби, що така ситуація триває з початку року, мати надовго залишає їх, діти перебувати надалі з нею відмовляються, оскільки вона про них не дбає. За даними фактами спеціалістами служби в справах дітей разом з фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції відділення поліції №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області було проведено оцінку рівня безпеки дітей за адресою; [ADDRESS] , про що складено відповідні акти, та встановлено, що дійсно існує факт загрози здоров?ю дітей і потреба у вжитті заходів до забезпечення безпеки [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка не виконує свої батьківські обов?язки належним чином, не приділяє належної уваги та часу вихованню дітей, не створює належних умов для життя, навчання, розвитку дітей. [PERSON] має чисельні пропуски занять без поважних причин. Мати взагалі не контролює навчання дівчинки, тривалий час не могла вирішити питання лікування у дитини педикульозу, через що порушувалося право останньої на здобуття освітніх послуг. Часто діти залишаються без нагляду матері, в навчальний час і ввечері бродяжать. З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON], дівчата не хочуть проживати разом з матір?ю. Відповідачка може піти з дому на декілька днів та залишити дівчат самих вдома без їжі. Кошти, які вона отримувала витрачала не за призначенням, вживала алкогольні напої. 25.02.2025 [PERSON] прокинулась о 7 ранку, матері з вечора так і не було вдома, їжі вдома не було, телефон був поза зоною досяжності. У [PERSON] з вечора трималася температура 38-39. Зважаючи на те, що профілактична робота служби з Відповідачкою не дала жодних позитивних результатів, остання так і не змінила свого відношення до виховання дітей, не піклувалася про доньок, не забезпечувала їх, не цікавилася їх навчанням та життям та існує загроза здоров?ю дітей, 25.02.2025 органом опіки та піклування - виконкомом Тернівської районної у місті ради було прийнято рішення №91 про невідкладне відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] у Відповідачки та тимчасове влаштування їх до центру соціально-психологічної реабілітації. Зважаючи на стан здоров?я неповнолітньої [PERSON] в той же день діти були доставлені до педіатричного відділення КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, де останні перебували до 05.03.2025. На теперішній час діти тимчасово влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Висновки та мотиви суду. Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні [PERSON] - старша дочка [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] (її рідні сестри) тимчасово проживають разом з нею в місті Києві. Спілкуються з матір`ю, з якою в дітей склалися досить доброзичливі відносини. Разом з матір`ю відвідують розважально-навчальні заклади, мати змінила свою поведінку, працевлаштувалася на роботу. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов місця проживання відповідачки від 02.06.2025, проведеного службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації за адресою: [ADDRESS] (за новим місцем проживання відповідачки згідно договору оренди нерухомого майна від 12.04.2025) встановлено, що трикімнатна квартира чиста, простора, охайна, облаштована сучасною побутовою технікою, для дітей відведено дві окремі кімнати, забезпечена необхідними меблями. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] в доступній для дітей їх віку формі однозначно та категорично висловились за те, щоб залишитися проживати їх з матір`ю за новим місцем проживання у м. Києві. Зазначили, що поведінка матері змінилась суттєво, вона стала іншою людиною, проявляє про них турботу, просили не розлучати їх з матір`ю. Відповідачка [PERSON] просила в позові відмовити. Зазначила, що змінила свою поведінку, влаштувалася на роботу, скучає за дітьми, повністю усвідомила неприпустимість своєї минулої поведінки, запевнила, що в подальшому бути всіляко дбати про дітей, виявляючи до них необхідну турботу та дбаючи про їх виховання. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні питання між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав тощо. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дітей від матері в частині наявності загрози здоров`ю та життю [PERSON] та [PERSON] у випадку залишення останніх з матір`ю, судом відзначається, що зазначені обставини мали місце на момент подання позову до суду, натомість під час розгляду справи, що встановлено дослідженими в судовому засіданні доказами, поясненнями учасників справи та думки дітей, суттєво змінилися. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом до відповідачки про відібрання дітей у матері та тимчасове влаштування дітей до центру соціально-психологічної реабілітації, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у їх вихованні. Що й було встановлено судом на час розгляду справи та ухвалення рішення. Суду не надано позивачем доказів того, що виправити дану ситуацію можливо лише шляхом застосування такої крайньої міри як відібрання дітей у матері. При цьому, під час судових засідань мати дітей [PERSON] бажала повернути дітей, усвідомила свою поведінку та дії, що вказує на усвідомлення нею необхідності належного виконання своїх материнських обов`язків, та, більш того, з наданих нею пояснень вбачається, що на даний час відповідачка веде активну роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дітей та тих обставин, які призвели до відібрання у неї дітей, про що свідчать досліджені судом докази. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані її сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Таким чином, з наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів суд встановив, що станом на день вирішення питання про відібрання неповнолітніх дітей [PERSON] від матері відсутні підстави для відібрання дітей. При цьому суд виходить з наступного. Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Суд виходить з того, що найкращим для малолітньої дитини [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , яким на час розгляду справи виповнилося 13 та 17 років відповідно, є їх проживання в рідній сім`ї, що не заперечувалося представником позивача, і більш того, відібрання дітей у матері при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей. Суд також враховує, що поведінка відповідача змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до своїх доньок, і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними. Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дітей посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дітей від матері може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, - суд не вбачає підстав для відібрання малолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , у матері - відповідача [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, на даний час та вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дітей, на підставі чого відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Так само не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідачки аліментів на користь тих осіб або установ, в яких перебувають на утриманні діти, оскільки відмова в задоволенні позовних вимог про відібрання дітей від матері є підставою й відмови в задоволенні похідної вимоги - стягнення аліментів. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав (а так само і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав) є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в задоволенні позову, - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed