Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

09.09.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 12.02.1997, РНОКПП відсутній, про що в паспорті громадянина України зроблений відповідний запис, є власником нерухомого майна, а саме: 1) квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , якою володіє з 1999 року, що підтверджено договором № H/99-01420 купівлі-продажу нерухомого майна від 09.04.1999; 2) 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за адресою якої зареєстроване місце проживання позивача, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло, видане від 09.04.1996 за № 359. 08.07.2024 позивач звернувся до приватного нотаріусу Одеського районного нотаріального округу для проведення нотаріальних дій щодо переоформлення належного майна, але дізнався, що на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень накладено арешт. 09.07.2024 [PERSON] звернувся до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття помилково накладеного арешту з його майна, проте листом від 17.07.2024 № 89032 отримав відмову з посиланнями на те, що арешт накладений на виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини (АСВП № 33218849). Посилаючись на те, що на належне позивачу майно, а саме - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , помилково накладений арешт і заборона відчуження, оскільки він не є стороною вищевказаної справи у відношенні аліментів на утримання дитини, тоді як арешт майна позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, [PERSON] просить суд: -скасувати арешт з нерухомого майна: 1/3 частини квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , які належать [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 12.02.1997 р., РНОКПП відсутній, про що в паспорті громадянина України зроблений відповідний запис, який було встановлено на підставі постанови про арешт майна боржника від 14.03.2011 № 3321849; -виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.03.2011 року за N? 10935684 про арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . 24.09.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 01.10.2024 на виконання ухвали суду від 24.09.2024 надійшла заява про усунення недоліків. 09.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 23.10.2024 від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що враховуючи лист Відділу від 17.07.2024 № 89032 (що доданий до позовної заяви) належними відповідачами за вимогами Позивача про зняття арешту з його майна - є [PERSON] (зазначений у позовній заяві в якості третьої особи) та [PERSON] 08.11.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач не спростував тверджень та аргументів позивача стосовно суті позовних вимог. Зазначає, що відповідач, прийнявши рішення про накладення арешту на майно позивача, не перевіривши достовірність та законність таких дій, порушив його права та свободи. Просить задовольнити позов у повному обсязі. 12.11.2024 від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 29.11.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та закриття підготовчого провадження. 29.11.2024 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.12.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. 04.03.2025 від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: виписку зі спецрозділу АСВП (архівної складової частини, що передбачена п. 2 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5). Щодо участі у справі належного позивача не заперечують. 28.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, повернення до стадії підготовчого провадження та приєднання доказів до матеріалів справи. 29.04.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 29.04.2025 ухвалою суду клопотання представника позивача\~ про повернення на стадію підготовчого провадження, заміну неналежного відповідача та залучення третьої особи задоволено. Суд повернувся до стадії підготовчого провадження. Здійснено заміну неналежного відповідача Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на належних відповідачів [PERSON] 1976 року народження, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] . Залучено Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ЄДРПОУ: 41407330, місцезнаходження: 65065, м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, 1) до у часті у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 01.05.2025 від представника Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заперечення відсутні. 26.06.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі повідомлялись судом про розгляд даної справи належним чином. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 12.02.1997, РНОКПП відсутній, про що в паспорті громадянина України зроблений відповідний запис, є власником нерухомого майна, а саме: 1) квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , якою володіє з 1999 року, що підтверджено договором № H/99-01420 купівлі-продажу нерухомого майна від 09.04.1999; 2) 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за адресою якої зареєстроване місце проживання позивача, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло, видане від 09.04.1996 за № 359. 08.07.2024 позивач звернувся до приватного нотаріусу Одеського районного нотаріального округу для проведення нотаріальних дій щодо переоформлення належного майна, але дізнався, що на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень накладено арешт. Позивач - [PERSON] , який є власником арештованого майна, звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття помилково накладеного арешту з майна, на що отримав відповідь від 17.07.2024 № 89032, в якій зазначалося, що згідно інформації, яка міститься в Спецрозділі Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі - АСВП) на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини (АСВП № 3321849). Під час проведення виконавчих дій в ході перевірки майнового стану боржника отримана інформація про реєстрацію за боржником об?єктів нерухомості: 1/3 частини кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] по [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання рішення суду постановою державного виконавця № 3321849 від 14.03.2011 накладений арешт на належне боржнику нерухоме майно, відомості внесені до відповідних реєстрів (записи про обтяження відповідно № 10936213, № 10935684, № 10935717). 22.06.2015 виконавче провадження закінчено на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 22.06.2015) оригінал виконавчого документа повернутий стягувачу, матеріали виконавчого провадження № 3321849 передані для зберігання до архіву, а в подальшому - на виконання наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», Положень порядку з діловодства в органах державної виконавчої служби та з метою забезпечення належного обліку передачі до архіву завершених проваджень, знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання. Таким чином, відсутня технічна можливість встановити анкетні данні боржника [PERSON] та приналежність боржнику за виконавчим провадженням № 3321849 об?єктів нерухомості: 1/3 частини кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] по [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] . У інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на майно зазначений власник на нерухоме майно позивача невідомий йому [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач - [PERSON] , [INFO] , ніколи не був знайомий з громадянином [PERSON] , [INFO] , з його дружиною [PERSON] , ніколи не був стороною в судовому процесі і не викликався в Київський районний суд м. Одеси стосовно аліментів на утримання дитини, не отримував жодних матеріалів і рішень судових органів, в тому числі ніколи не отримував особисто в руки, ані кур?єром, ані поштою жодних виконавчих листів та інше. Також позивач ніколи не проживав, не був прописаний та ніколи не був власником зазначеного житла, а саме кв. [ADDRESS] . Державний виконавець у своїй Постанові від 14.03.2011 № 3321849 помилково зазначив, що три квартири (їх частини): 1/3 частини квартири [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] належать на праві власності одній і тій же особі, яка є боржником по згаданій справі. Квартири перебувають на праві власності у абсолютно різних людей, які за випадковим збігом мають однакове прізвище, ім?я та по-батькові, окрім ідентифікуючих даних: різні роки народження. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , 1962 p.н. А власником об?єктів нерухомості - 1/3 частини кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] , є Позивач - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на належне позивачу майно, а саме - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , помилково накладений арешт і заборона відчуження, оскільки він не є стороною вищевказаної справи у відношенні аліментів на утримання дитини. Арешт майна Позивача порушує конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від № 521/10416/13-ц виданого 14.03.2014 та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року. За змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Отже арешт нерухомого майна позивача, який не є боржником у ВП 3321849,є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, в зв`язку з чим його право підлягає захисту шляхом скасування арешту з майна.

Outcome: approved