Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

10 жовтня 2024 року позивач звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив суд: встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків з січня місяця 2002 року по 26.12.2003 року та з 11.10.2016 року по день смерті останнього, [INFO] . Встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ). В обґрунтування поданого позову зазначає, що з січня місяця 2002 року по 26.12.2003 року позивач [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 26.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в подальшому шлюб було розірвано 11 жовтня 2016 року. Але, як вказує позивач після розірвання шлюбу сторони фактично проживали разом як дружина та чоловік в будинку, який ми придбали під час шлюбу та оформили його на ім`я позивача. Упродовж спільного проживання, сторони вели спільне господарство, виховували сина, відпочивали разом. Після початку повномасштабного вторгнення, [PERSON] був мобілізований 2 травня 2022 року до лав ЗСУ. Під час проходження військової служби [PERSON] постійно підтримував позивача з сином фінансово. Він отримував заробітну плату, яку повністю віддавав позивачу і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування. Фінансова допомога [PERSON] допомога була для неї постійним і основним джерелом для існування. Фактично вона перебувала на його утриманні, оскільки заробітної плати, не вистачало для повноцінного життя та існування. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у зоні військових дій внаслідок вогнепального проникаючого сліпого поранення голови. Після його смерті позивач звернулася до [INFO] із питанням про виплату їй одноразової грошової допомоги, на яку вона має право у відповідності з Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р. та Наказу МОУ № 45 від 25.01.2023. Однак, для цього позивачу було запропоновано встановити факт перебування на утриманні [PERSON] 11.06.2024 року позивач звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення (справа № 528/625/24), але заява була залишена без розгляду, оскільки у даних правовідносинах виник спір про право. Тому, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів, у позивача виникла необхідність звернутися до Гребінківського районного суду із позовною заявою про встановлення юридичного факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків, та факту перебування на утриманні [PERSON] . Від встановлення даних юридичних фактів залежить виникнення права позивача на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та отримання одноразової грошової допомоги. 31 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.28). Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 01.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче засідання на 28.11.2024 о 10-00 год. (а.с.29-31). 08.11.2024 року представником відповідача Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву. Посилаючись на Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ вказує, що відповідно до ст. 41 вказаного Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, зокрема: це батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Вказує, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки, позивачем не надано достатніх доказів щодо проживання її із померлим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, зазначає, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу) звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення. Представник відповідача, вважає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності/відсутності доходів померлого для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання, так як повинно бути доведено, а тому не підтверджено, що дохід померлого був саме єдиним джерелом доходу позивача. Позивачем не надано доказів ні від ГУ ПФУ України в Полтавській області доказів про сплату (відсутність) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за померлим військовослужбовцем протягом вказаного терміну перебування на утриманні позивача, ні від ДПС України доказів про доходи (відсутність), отримані померлим військовослужбовцем. Позивач не підтвердила свого перебування на утриманні військовослужбовця. З огляду на вказане, просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Просив розгляд справи проводити без участі представника Міністерства оборони України. (а.с. 35-39). 28.11.2024 року підготовче засідання відкладено на 17.12.2024 року о 13-00 год., у зв`язку із заявою представника позивача. (а.с.49-51). 17.12.2024 року підготовче засідання відкладено на 14.01.2025 року о 14-00 год., у зв`язку із неявкою сторін у підготовче засідання. 14.01.2025 року підготовче засідання відкладено на 03.02.2025 року о 11-30 год., постановлено ухвалу суду, якою витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію чи здійснювався платіж за медичні послуги з карткового рахунку, який був відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] , в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на розрахунковий рахунок ТОВ «Британський офтальмологічний центр» за період з 01.09.2023 по 20.09.2023. (а.с.88-90). 15.02.2025 року на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація щодо підтвердження платежу [PERSON] за медичні послуги ТОВ «Британський офтальмологічний центр» 09.09.2023 на суму 15 000,00 грн. (а.с.107). 03.02.2025 року підготовче засідання відкладено на 17.02.2025 року об 11-30 год., у зв`язку із заявою позивача. (а.с.99). 11.02.2025 року на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано відповідь, якою підтверджено переказ коштів на суму 15 000,00 грн за 09.09.2023 року з картки [PERSON] . (а.с.107). Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2025 о 15-00 год. (а.с.112-114). 10.03.2025 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 25.03.2025 о 09-00 год. 25.03.2025 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з необхідністю залучення співвідповідача у справі. Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2025 року залучено до участі у цивільній справі №528/1145/24 співвідповідача [PERSON] , [INFO] , (адреса реєстрації: [ADDRESS] ). Повернуто розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Міністерства оборони України, [INFO] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення на стадію підготовчого засідання. Призначено підготовче засідання на 22.04.2025 на 11 годину 00 хвилин. (а.с.141-144). Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 08.05.2025 о 13-30 год. (а.с.158-160). 08.05.2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 13-00 год. 03.06.2025 року. 03.06.2025 року в судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Чумарний А.І., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доведеність стороною позивача належними доказами та показаннями свідків фату спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків з січня місяця 2002 року по 26.12.2003 року та з 11.10.2016 року по день смерті останнього, [INFO] , та факту перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ). У судове засідання представники відповідачів Міністерства оборони України, [INFO] не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В поданому відзиві на позовну заяву 01.11.2024 року представник відповідача Міністерства оборони України просив відмовити у позові в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність. (а.с.35-37). Інших заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідачем [PERSON] , через канцелярію суду 29.04.2025 року було подано заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи проводити у його відсутність. (а.с.164). Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В поданих до суду заявах просили розгляд справи здійснювати без їх участі, при винесенні рішення по справі покладаються на розсуд суду. (а.с.47, 152). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 грудня 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року. Дане рішення суду набрало законної сили 22 жовтня 2016 року, про що є відмітка на рішенні суду долученого до матеріалів справи. (а.с.7 зворот, 8,8 зворот). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану від 03 грудня 2002 року, актовий запис №86; та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданим Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану від 03 грудня 2002 року. (а.с.7,7зворот). 02 травня 2022 року [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу по мобілізації, що стверджується записами у військовому квитку. (а.с.13-15). [PERSON] , був учасником бойових дій про що свідчить посвідчення Міністерства оборони України [NUMBER] від 20.08.2023. (а.с.12). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у зоні бойових дій (с. Макіївка, Луганської області, Україна) внаслідок вогнепального проникаючого поранення голови, про що свідчить довідка про причину смерті (до форми №106/о №1980м/1149л) від 03.05.2024, видана КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи; копія лікарського свідоцтва про смерть №1980м/1149л від 03.05.2024; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради, актовий запис про смерть №122 від 06.05.2024; довідка Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області №122/15-19 від 06.05.2024. (а.с.9-11). Із матеріалів справи вбачається, що 26.07.2012 року, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу ВРІ №319877 від 26.07.2012 зареєстрованого в реєстрі №312 приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М.; копія витягу про державну реєстрацію прав КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». (а.с.16,17). Згідно витягу про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб №01-10/223 від 07.05.2024, виданого Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, що згідно реєстру територіальної громади [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за однією адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.21). 17.12.2024 року позивачем до матеріалів справи приєднано наступні докази: копію виписки по надходженням на картковий рахунок ( [NUMBER] картка для виплат), який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за період 02.05.2022-08.05.2024, з якої вбачається, що на картковий рахунок позивача 23.01.2023, 31.03.2024 року [PERSON] перераховано грошові кошти у сумі 14 070,10 грн. (а.с.58-60). Із копії виписки по надходженням на картковий рахунок ( [NUMBER] ), який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за період 01.05.2022-09.05.2024; копії руху коштів по картці monobank ( [NUMBER] ), яка відкрита на ім`я [PERSON] за період 02.05.2022-08.05.2024 встановлено, що померлим [PERSON] на картковий рахунок сина систематично перераховувались грошові кошти сума перерахованих коштів склала 136 500,00 грн. (а.с. 61-65). 24 грудня 2024 року позивачем до матеріалів справи приєднано наступні докази: копію виписки по картковому рахунку ( [NUMBER] кредитка), який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за період 01.09.2022-30.04.2024 встановлено, що [PERSON] перераховано [PERSON] грошові кошти у сумі 111 400,00 грн. (а.с.71-79). Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2023/8106, виданої Британським офтальмологічним центром встановлено, що 13.09.2023 [PERSON] проведено рефракційну ленсектомію з імплантацією інтраокулярної лінзи. (а.с.80). 15.02.2025 року на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація щодо підтвердження платежу [PERSON] за медичні послуги ТОВ «Британський офтальмологічний центр» 09.09.2023 на суму 15 000,00 грн. (а.с.107). 17.03.2025 року позивачем до матеріалів позову приєднано наступні докази: копію довідки про доходи позивача [PERSON] яка працює прибиральником службових приміщень, відділ освіти виконавчого комітету Гребінківської міської ради. За період травень-грудень 2022 року (виплачено заробітної плати у сумі 54 122,67грн.); січень-грудень 2023 року (заробітна плата становить 74 938,41 грн.); січень-квітень 2024 року (за вказаний період виплачено заробітної плати 28 991,87грн.). (а.с.124-126). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами та знайомими позивача [PERSON] , підтвердили суду, що позивач [PERSON] і померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, виховували спільного сина. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, долучені на обґрунтування позову та заперечень щодо нього, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку. У статті 1 Конституції України визначено, що Україна проголошується правовою державою, і, як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. Зобов`язання держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №686/15993/21, від 09.11.2022 у справі №753/10315/19, від 16.11.2022 у справі №199/3941/20. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких слідує, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Отже, за вимогою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу предметом доказування є наявність обставин ведення сторонами спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. З досліджених у судовому засіданні доказів та показів свідків суд встановив, що позивач [PERSON] перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , з яким вони спільно проживали без реєстрації шлюбних стосунків з 11.10.2016, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклувались один про одного, виховували спільного сина, вели спільне господарство. Крім того, даний факт також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання за однією адресою [PERSON] та [PERSON] , спільними фотознімками долученими до матеріалів справи, виписками із банківського рахунку [PERSON] про перерахування грошових коштів померлим [PERSON] на підтримку родини. Зазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому позиція представника відповідача - Міністерства оборони України з приводу того, що позивачем не надано достатніх доказів щодо проживання її із померлим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спростовується належними і допустимими доказами долученими до матеріалів справи стороною позивача. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що письмовими доказами, показами свідків, підтверджується факт постійного проживання позивача [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки без шлюбу, за адресою: [ADDRESS] з 11 жовтня 2016 року до смерті [PERSON] [INFO] , тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Крім того, позивач звертаючись до суду просив встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків з січня місяця 2002 року по 26.12.2003 року. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі - СК України), цей Кодекс набрав чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17 (провадження № 61-43499св18), від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19 (провадження № 61-19041св19), від 17 січня 2023 року у справі № 293/2211/20 (провадження № 61-8854св22), №755/20288/21 КЦС від 12.01.2024. Таким чином з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків з січня місяця 2002 року по 26.12.2003 року, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР (далі - КпШС Української РСР), який діяв до 01 січня 2004 року, таких норм не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. З огляду на вказане, в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Щодо позовної вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] (який помер [INFO] ). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 указаної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до ст. 16-1 цього Закону право на призначення та отримання грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані позивачем та досліджені судом докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що [PERSON] перебувавала на повному утриманні померлого [PERSON] і надана ним фінансова допомога була для позивачки постійним і основним джерелом для існування. Зокрема, доводи позивача та її представника спростовуються наступними доказами, а саме: суд дослідивши рух коштів по картці картковий рахунок ( [NUMBER] картка для виплат), який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за період 02.05.2022-08.05.2024, з якої вбачається, що на картковий рахунок позивача з різних джерел (в тому числі заробітна плата) було отримано дохід у сумі 233 107,94 грн., з них померлим [PERSON] перераховано грошові кошти у сумі 14 070,10 грн., тобто різниця між надходженнями на картку позивача без урахування перерахованих коштів [PERSON] складає 219 037,84 грн. Крім того, із копії виписки по картковому рахунку ( [NUMBER] кредитка), який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за період 01.09.2022-30.04.2024 встановлено, що кредитний ліміт картки становить 15 000,00 грн., усього на картку надійшло 150 320,00 грн., витрачено 150 317,08 грн., з них від [PERSON] 111 400,00 грн., інші надходження на вказану кредитну картку позивача становлять 38 920 грн. Крім того, позивачем на підтвердження оплати медичних послуг [PERSON] в якості доказів було заявлено клопотання про витребування доказів на підтвердження оплати операції [PERSON] 15.02.2025 року. На виконання ухвали суду від 14.01.2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла інформація щодо підтвердження платежу [PERSON] за медичні послуги ТОВ «Британський офтальмологічний центр» 09.09.2023 на суму 15 000,00 грн. Суд підсумовуючи зазначене, прийшов до висновку, що дохід позивача [PERSON] за період 02.05.2022 по 30.04.2024 року (без урахування перерахованих коштів [PERSON] ) склав 272 957,84 грн., а тому перераховані кошти померлим [PERSON] на карткові рахунки [PERSON] в сумі 140 470,10 грн. не свідчать про повне, постійне і основне джерело засобів до існування позивача [PERSON] , оскільки її доходи перевищують надходження грошових коштів від [PERSON] та середньомісячні надходження грошових коштів позивача (заробітна плата та інші) є вищими за прожитковий мінімум для осіб працездатного віку у відповідні роки. Вказані обставини свідчать про наявність постійного джерела матеріального забезпечення, зокрема заробітної плати позивача та з інших джерел, тобто допомога померлого не була єдиним джерелом доходів позивача, що унеможливлює визнання повного утримання з боку загиблого [PERSON] . Надання [PERSON] періодичної матеріальної допомоги розцінюється судом як прояв родинної підтримки, однак сама по собі така допомога не підтверджує існування фактичних правовідносин щодо повного утримання, коли встановлені важливі обставини, що свідчать про протилежне. Суд критично оцінює надані докази стороною позивача про перерахування грошових коштів із карткового рахунку сина позивача [PERSON] на картковий рахунок позивача [PERSON] , із зазначенням призначення платежу «від папи» у сумі 5 025,13, оскільки походження коштів на рахунки сина були із різних джерел (заробітна плата, від інших осіб, [PERSON] , тощо) і однозначно стверджувати, що ці грошові кошти були саме для [PERSON] від [PERSON] , немає підстав, оскільки у померлого були карткові рахунки позивачки на які він періодично сам перераховував грошові кошти. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Оскільки в суді не був доведений факт знаходження позивача [PERSON] на утриманні [PERSON] , тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Міністерства оборони України, [INFO] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід задовольнити частково.

Outcome: partial