Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Маслій Віктор Миколайович звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16 жовтня 2009 року. У шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, позивачка проживає разом з дитиною. Зазначив, що відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] . З довідки комунального закладу «Центр культури та дозвілля» Піщанської селищної ради від 10.07.2024 року, довідки Кременчуцького ліцею №30, декларації про вибір лікаря, психологічного висновку та вбачається, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, моральним і духовним розвитком. Відповідач не відвідував батьківських зборів, не супроводжував дитину на тренування та не брав участі в інших заходах, пов`язаних із вихованням та розвитком дитини. \~ \~ \~ \~ Крім того, відповідач не здійснює матеріального забезпечення дитини, не надає коштів на її утримання, не сплачує аліменти та має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 року в сумі 301 855,83 грн. У зв`язку із викладеним, позивач просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Андрієць Д.Д. від 28 серпня 2024 року матеріали справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав передано за територіальною підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова Балабая С.С. від 27.09.2024 матеріали справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав залишено без руху. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова Балабая С.С. від 08.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова Балабая С.С. від 17.04.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Служба у справах дітей Кременчуцької районної військової адміністрації, Відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Піщанської сільської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач по справі не з`явився повторно, хоча\~повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Відповідач не надіслав на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву в строки, які вказані в мотивуальній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи без його участі. Враховуючи вищевикладене, суд визнав поторну неявку відповідача в судове засідання неповажною, та, відповідно, яка не перешкоджала проведенню заочного розгляду справи з винесенням заочного ішення. Представники третіх\~осібнадали до суду заяви про слухання справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у\~Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16 жовтня 2009 року. У шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Визначено місце проживання малолітньої дитини, доньки [PERSON] , 2011 року народження, з матір`ю [PERSON] . Рішенням Автозаводського\~районного суду\~м.\~Кременчука від\~1\~серпня 2013\~року з\~відповідача стягнуто\~аліменти на\~утримання доньки.\~Проте,\~відповідно до\~довідки державної\~виконавчої служби,\~відповідач не\~виконує свій\~обов`язок по\~утриманню дитини,\~заборгованість по\~аліментах перевищує\~сукупний розмір\~платежів за\~три роки\~та складає\~301\~855,83\~грн.\~У зв`язку\~із заборгованістю\~до відповідача\~застосовані штрафні\~санкції. З наданих позивачем доказів, а саме довідки комунального закладу «Центр культури та дозвілля» Піщанської селищної ради від 10.07.2024 року, довідки Кременчуцького ліцею №30, декларації про вибір лікаря, психологічного висновку та інших матеріалів справи, встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, моральним і духовним розвитком. Орган опіки та піклування у своєму висновку, затвердженому рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 27 березня 2025 року № 55, зазначив, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є доцільним. Висновок мотивований тим, що встановлено, що [PERSON] тривалий час не виконує батьківських обов`язків щодо своєї доньки. З 2013 року він не підтримує стосунків з дитиною, не бере участі в її вихованні та розвитку, не спілкується з нею і не надає матеріальної допомоги. За даними виконавчої служби, у нього накопичилася значна заборгованість зі сплати аліментів, що значно перевищує розмір платежів за три роки. Дитина проживає з матір`ю в належних житлово-побутових умовах, оточена турботою та увагою з боку матері та вітчима, забезпечена всім необхідним для життя та розвитку. Зі слів дитини та матері, [PERSON] не проявляє інтересу до життя доньки. З`ясувати думку відповідача щодо питання позбавлення його батьківських прав не вдалося, оскільки його місце проживання фактично не встановлено, а за останньою відомою адресою він не мешкає. У\~статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до частини 3\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~статті 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України\~передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2 та 4\~статті 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1\~статті 164 СК України, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини 1\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені\~статтею 166 СК України. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи задовольнити позов про позбавлення батьківських прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4\~статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до частини 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Як вказує позивач та встановлено судом, відповідач не проживає із дитиною однією сім`єю, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про доньку, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання. У відповідності до вимог ч. 1, 4, 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки. Частиною 2\~ст. 157 СК України\~визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Разом з тим, доказів участі відповідача у вихованні доньки, піклування про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, харчування, медичний догляд і лікування суду не надано, що дає суду підстави визнати відсутність таких дій зі сторони відповідача доведеними. Крім того, жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дитини з боку позивача, матеріали справи не містять. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією України. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між ним та його донькою, підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дитиною. Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси малолітньої [PERSON] , а також те, що відповідач фактично не виконував свої батьківські обов`язки тривалий час, суд приходить до висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved