Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.03.2025 р. до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просив визнати неправомірними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення від газопостачання житлового будинку споживача [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] ; відновити становище, що існувало до порушення зобов`язаного ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок поновити газопостачання до домоволодіння, власником якого є [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 54\~203,00 грн. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову позивач зазначив, що він є власником майна та побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надавалися оператором ГРМ за адресою: [ADDRESS] . 25.05.2023 року у зв`язку з аварійно-ремонтними роботами на ГРП газопостачання було припинено шляхом опломбування засувки на ГРП Дніпровське, який розташований приблизно за 3 км від його місця проживання. 30.05.2023 року представниками оператора ГРМ - РГК АТ "Чернігівгаз" було припинено подачу природного газу до його будинку. Попередньо про припинення подачі газу до його будинку не повідомлялося. Листом від 15.06.2023 року РГК АТ "Чернігівгаз" повідомило його, що газопостачання було припинено у зв`язку з аварійною ситуацією. В подальшому, РГК АТ "Чернігівгаз" на запити позивача повідомило про необхідність відповідно до ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" укласти договір на технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання, а потім послався на п.5.4 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 №285 (далі - ПБСГ). При цьому Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 не вимагають укладення такого договору. Постановою НКРЕКП від 26.12.2023 №1839 ТОВ "Газорозподільні мережі України" було розширено територію, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи есплуатації в межах території Чернігівської області. Але відповідач також також назвав причину відключення газу - не проведення технічного обслуговування через відсутність окремого договору на ці роботи і подача газу не була відновлена. В результаті цих дій відповідача з 30.05.2023 року він позбавлений можливості готувати їжу і був змушений купувати балон, природній газ та плиту. Також він витрачав свій час на вивчення норм та вимог законодавства, листування з різними інстанціями. Цим йому завдано матеріальної та моральної шкоди на суму 54203 грн. Ухвалою судді від 20.03.2025 р. Новозаводського районного суду м. Чернігова справу передано за підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. \~ \~ \~ \~Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.04.2025 р. справу розподілено судді Кухті В.О. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 23.04.2025 р. провадження у зазначені справі відкрито та призначено підготовче засідання на 27.05.2025 р. Відповідачем 27.05.2025 року було надано відзив, у якому представник відповідача заперечила щодо позовних вимог та зазначила, що постановою НКРЕКП №2224 від 29.11.2023 року внесено зміни до постанови від НКРЕКП від 26.12.2022 року №1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України", якою відповідачу надано ліцензію з розподілу природного газу на території Чернігівської області з 01.12.2023 року. За інформацією попереднього оператора ГРМ АТ "Чернігівгаз", 25.05.2023 року у зв`язку з аварійно-ремонтними роботами на ГРП, в населених пунктах, зокрема, с.Старик газопостачання було припинено шляхом опломбування засувки на ГРП Дніпровське. 30.05.2023 року за адресою [ADDRESS] газопостачання було припинено шляхом опломбування на вводі, але відповідач не несе відповідальності за дії попереднього оператора ГРМ. Також оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності. Посилається на п.5.7 розділу V Правил безпеки систем газопостачання відповідно до якого підлягає відключенню від систем газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, зокрема, не забезпечення власником (балансоутримувачем та /або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави. Позивач має усунути ці порушення, укласти договір на здійснення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання з будь-якою організацією, що має право на виконання таких робіт та надати копію акту про проведення технічного обслуговування оператору ГРМ. Ухвалою суду від 27.05.2025 підготовче провадження було закрите та призначено розгляд справи по суті на 18.06.2025. 04.06.2025 надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що відповідачу були передані грошові кошти та майно, належне АТ "Чернігівгаз" на праві власності, для забезпечення виконання ТОВ "Газорозподільні мережі України" невиконаних АТ "Чернігівгаз" зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу. Відповідач не поновив газопостачання до будинку позивача, а тому має нести відповідальність за дії АТ "Чернігівгаз". Укладення окремого договору на технічне обслуговування нормами законодавства не вимагається. Витоку газу у нього не було, аварійних ситуацій за його адресою також не було. Межа балансної належності та експлуатаційної відповідальності не встановлена, тому не визначена зона його відповідальності за систему газопостачання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, послався на обставини зазначені в позові та відповіді на відзив, а також додав, що відсутність газопостачання у його будинку змусила його придбати додаткову газову плиту та газ до неї для приготування їжі, що відбилося на його особистому житті в тому числі на відносинах з дружиною. Він намагався погодити з відповідачем межу балансної належності та експлуатаційної відповідальності, але відповідач безпідставно не сприймає його аргументи. Він має технічну освіту та здатен сам обслуговувати газову мережу у власному будинку. Представник відповідача заперечила щодо позову, послалася на обставини викладені у відзиві. Заслухавши сторони та дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. За витягом з Державного реєстру речових прав позивачу на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS] . Згідно з відповіддю АТ "Чернігівгаз" від 15.06.2023 позивача на запит повідомили, що 25.05.2023 року газопостачання до його будинку по [ADDRESS] , було припинено у зв`язку з аварійною ситуацією. Для відновлення газопостачання йому необхідно звернутися до клієнтського простору з договором на технічне обслуговування газових мереж та іншими документами. (а.с. 23, 24) В подальшому листом АТ "Чернігівгаз" від 13.07.2023 повідомило позивача, що у разі незабезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно вимог п. 5.7 ПБСГ газопостачання приватного житлового будинку або квартири може бути припинено газорозподільною організацією, адже мережі, які не обслуговуються, несуть потенційну небезпеку їх власникам та оточуючим. (а.с.27) Далі листом від 05.03.2024 ТОВ "Газорозподільні мережі України" повідомило позивача, що його будинок було відключено від газопостачання 30.05.2023 року, шляхом встановлення заглушки після відключаючого пристрою на вводі, в зв`язку з порушенням ПБСГ. Також у цьому листі відповідач посилається на п.5.4 та п.5.7 глави 5 розділу V ПБСГ щодо необхідності укладення договорів на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, які неє ГРМ. (а.с.29, 30) Отже, АТ "Чернігівгаз" припинило газопостачання належного позивачу будинку 30.05.2023 року, шляхом встановлення заглушки після відключаючого пристрою на вводі. Відповідно до ст.105 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Постановою НКРЕКП №2224 від 29.11.2023 року внесено зміни до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 року №1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України", якою відповідачу надано ліцензію з розподілу природного газу на території Чернігівської області з 01.12.2023 року. Таким чином відповідач не є правонаступником АТ "Чернігівгаз", оскільки це товариство не припинене, а тому ТОВ "Газорозподільні мережі України" не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність цієї юридичної особи. Разом з тим, відповідач після отримання відповідної ліцензії не поновив газопостачання до будинку позивача, що не заперечуються сторонами. Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ вважають здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано ЦК України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженимпостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494(далі - Кодекс ГРС). Згідно із ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 4 ч.1ст.13 Закону України «Про ринок природного газу`споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Відповідно до глави 7 розділу VІ КГС оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуваннямЗакону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ. Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу. При припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. Як вже зазначалося припинення газопостачання проводилося не відповідачем, проте, відповідач не поновлює газопостачання посилаючись на п.5.4 та п. 5.7 глави 5 розділу V ПБСГ. Відповідно до п.5.4. глави 5 розділу V ПБСГ, технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п.5.7. глави 5 розділу V ПБСГ підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Відповідач взагалі не навів, які саме роботи з технічного обслуговування внутрішнього газопроводу і газового обладнання житлового будинку позивача вимагає документація з експлуатації заводів-виробників газового обладнання, чи потребують вони здійснення, а також чим саме позивач не забезпечив умови для їх обслуговування. Ці норми не вимагають укладення будь-яких договорів, а тому і відсутні підстави стверджувати, що позивач їх порушив. Також слід зазначити, що відповідно до п.1.1 розділу І ПБСГ ці Правила поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правової форми, діяльність яких пов`язана з будівництвом, ремонтом, розширенням, реконструкцією, технічним переоснащенням (далі - будівництво), експлуатацією систем газопостачання (далі - експлуатація), а також роздрібною торгівлею зрідженим вуглеводним газом у балонах. Позивач є фізичною особою і не є суб`єктом господарювання в розумінні ст.55 Господарського кодексу України, а тому відповідно не може порушити норми, які на нього не поширюються. Отже, підстави для відключення будинку позивача від системи газопостачання відсутні, а тому відповідач зобов`язаний поновити газопостачання до домоволодіння позивача. Відповідно достатті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховується глибина фізичних та душевних страждань, завданих позивачу, вимоги розумності та справедливості і з огляду на тривалість безпідставного невідновлення газопостачання саме відповідачем моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 7 500,00 грн. Щодо стягення матеріальної шкоди слід зазначити наступне. Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 947/15245/23 (провадження № 61-4060св24) зазначив, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин, що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. В розрахунку матеріальної шкоди, наданому позивачем, до матеріальної шкоди віднесено придбання газовою плити, придбання газового балону, вартість його заправки, вартість лічильника газу, транспортні витрати, час на вивчення законодавства, підготовка запитів, аналіз відповідей, друкування та копіювання, почтові послуги та витрати на професійну правничу допомогу. Але ці витрати позивача не є реальними збитками в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки вони не спричинені знищенням або пошкодженням речі та не призводять до відновлення його порушеного права. Витрати на професійну правничу допомогу заявлені позивачем не можуть вважатися судовими витратами передбаченими ст.133 ЦПК України, оскільки вони не пов`язані з розглядом даної справи, що випливає з акту надання послуг адвокатом у якому йдеться лише про звернення з адвокатським запитом до відповідача. Таким чином, у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial