Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

Представник позивача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Кардаш О.А. 09.04.2025 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послугу теплопостачання для квартири [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , у якій проживає відповідач [PERSON] . ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010 р. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом офіційно опублікування 01.102017 на сайті www.tke.if.ua, та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017 року, договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (договір приєднання). Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п.21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Щодо строків звернення до суду, то представник позивача зазначає, що внаслідок встановленого карантину в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023, а також введеного з 24.02.20222 воєнного стану, перебіг позовної давності був зупинений на вказаний період. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання, як споживач, виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.04.2025 утворилась заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 49 524.84\~ грн.. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 49 524.84\~ грн., та судові витрати. Представник відповідача адвокат Олейняш М.І. скористався правом подання відзиву на позов в якому щодо задоволення позову заперечував з тих підстав, що між сторонами не був укладений договір про надання послуг. Окремо просив\~ застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог. На підставі наведеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні просила суд поновити строки позовної давності, позов підтримала у повному обсязі. \~ Представник відповідача адвокат Олейняш М.І. в судовому засіданні зазначив, що відповідач визнає частково позовні вимоги, а саме просить застосувати строк позовної давності до боргу за період до 01.04.2022 у сумі 32 558.62 грн. В частині стягнення з нього боргу за період з 01 квітня 2022 року по 01 квітня 2025 року в сумі 16 966 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 22 коп. не заперечує. Також, просив суд врахувати, що відповідач [PERSON] є інвалідом 1 групи, про що надав копію посвідчення, а тому просив суд вирішити питання щодо компенсації судових витрат за рахунок державного бюджету. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»,\~ затвердженими\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які він отримував у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України\~ від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора\~ - вимагати сплату грошей за надані до будинку послуги. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , дата державної реєстрації 25.01.2023 (а.с.4). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. В даній справі представник відповідача подав до суду клопотання у якому заявив про застосування строку позовної давності щодо боргових зобов`язань відповідача. Судом встановлено, що відповідно до довідки про розрахунок боргу за теплоенергію по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість за адресою [ADDRESS] , за період з 01.04.22 р. по 01.04.2025 р. у відповідача [PERSON] становить 49 524.84 грн.. Проте, станом на 01.04.2022 існував борг у сумі 32 558.62 грн.. Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся лише 09.04.2025 року,\~ тому суд вважає, що слід застосувати наслідки спливу позовної давності щодо боргу який виник до 01.04.2022 р. у сумі 32 558.62 грн.. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трьох річного строку позовної давності, за період з 01 квітня 2022 року по 01 квітня 2025 року в сумі 16 966 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 22 коп.. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, так як він є інвалідом першої групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , тому судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17 зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відсоток задоволених позовних вимог становить 34.26 %, а тому за рахунок бюджетних асигнувань слід компенсувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1037 (одну тисячу тридцять сім) грн. 39 коп., що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: partial