Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-17 00:00:00

17 квітня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В., в якому просять стягнути з ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 10896,36 грн та судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що в квітні 2024 року за місцем її роботи надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 21 березня 2024 року про звернення стягнення на її заробітну плату для виконання виконавчого напису №219094, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23 червня 2021 року, щодо стягнення з неї на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості в розмірі 26450,90 грн. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року за її позовною заявою було визнано виконавчий напис вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 219094, таким, що не підлягає виконанню. Однак, починаючи з 01 травня 2024 року по 30 червня 2024 року з її заробітної плати було стягнуто 10896,36 грн за вказаним вище виконавчим написом. Тому, нею було подано заяву до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. про повернення стягнутих коштів. 22 січня 2025 року надійшла відповідь на її заяву, в якій зазначено, що в рамках виконавчого провадження №68345973 з примусового виконання виконавчого напису №219094 було стягнуто 10896,36 грн, які були розподілені та перераховані наступним чином: 500,00 грн. витрат виконавчого провадження, 9451,24 грн. на користь стягувача та 945,12 грн. основної винагороди приватного виконавця. Тому, повернення коштів не виявляється можливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. при примусовому виконанні: виконавчого напису №219094 вчиненого 23 червня 2021 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника [PERSON] , яка 21 березня 2024 року направлена для виконання до ДНЗ «Южноукраїнський професійний ліцей» /а.с. 6, 6зв.-7/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 219094, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості в розмірі 26450,90 грн. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 червня 2024 року /а.с. 11-13/. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати ЗП(ПТ)О «Південноукраїнського професійного коледжу» із заробітної плати [PERSON] за 6-7 місяць 2024 року за постановою від 21 березня 2024 року ВП №68345973, виданою за виконавчим документом виконавчим написом №219094 від 23 червня 2021 року утримана сума 10896,36 грн /а.с. 8/. 22 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. було повідомлено позивача, що в рамках виконавчого провадження №: 68345973 з примусового виконання виконавчого напису №219094 виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості 26450,90 грн було стягнуто 10896,36 грн., які були розподілені та перераховані наступним чином: 500,00 грн витрат виконавчого провадження; 9451,24 грн на користь стягувача та 945,12 грн основної винагороди приватного виконавця /а.с. 10/. Згідно з частиною першою статті 177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202\~ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212\~ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частини друга та третя статті 1212 ЦК України). Зміст статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи, та відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин статті 1212\~ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Відповідно до статті 1213\~ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Грошові суми, щодо яких виник спір, стягнуті приватним виконавцем з позивача при примусовому виконанні виконавчого напису, вчиненого на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Зокрема, на підставі виконавчого напису з [PERSON] на користь саме відповідача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» стягнуто кошти у розмірі 9451 грн 24 коп. Оскільки виконавчий напис, на підставі якого здійснено дане стягнення коштів, визнано таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що ці кошти ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» отримало без будь-якої правової підстави. Доказів того, що ці кошти відповідачем повернуті позивачу у добровільному порядку відсутні, тому позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Окрім зазначеної суми приватним виконавцем Булахевічем С.В. в рамках виконавчого провадження №68345973 з примусового: виконавчого напису №:219094 виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23 червня 2021 року було стягнуто 500,00 грн витрат виконавчого провадження та 945,12 грн основної винагороди приватного виконавця /а.с. 10/. Порядок здійснення виконавчих проваджень врегульований Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини 1 Закону виконавчі написи нотаріусів є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню. Статтею 45\~Закону визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. За приписами частин 1, 3, 5 статті 47 Закону грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Як вже зазначалось вище приватним виконавцем було стягнуто з [PERSON] 500,00 грн витрат виконавчого провадження та 945,12 грн основної винагороди приватного виконавця, а всього 1445,12 грн, які відповідно до зазначених положень Закону зараховані на рахунок приватного виконавця Булахевіча С.В. Позивач у своїй позовній заяві не ставила вимоги про стягнення з приватного виконавця безпідставно стягнутих коштів, до того ж зазначена особа не є відповідачем у даній справі, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення зазначених сум відсутні. Згідно вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 86,74 % у розмірі 1050,59 грн /а.с. 14, 15/.

Outcome: partial