Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства "Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", Рівненська філія Державного підприємства "Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2025 року позов було задоволено, визнано протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 10-к від 15.03.2024 в частині звільнення [PERSON] з посади першого заступника директора цього підприємства, у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді першого заступника директора Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 15 березня 2024 року. Стягнуто з Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 березня 2024 року по 25 лютого 2025 року в сумі 378 179 грн. 23 коп. (триста сімдесят вісім тисяч сто сімдесят дев`ять гривень двадцять три копійки). Стягнуто з Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь держави судовий збір в розмірі 4 992 грн. 99 коп. (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні дев`яносто дев`ять копійок). Рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та про поновлення на роботі допустити до негайного виконання. 05.03.2025 представник позивача - адвокат Ярема С.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, згідно якої просить суд стягнути з відповідача суму понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000, 00 грн. 09.06.2025\~представник позивача\~-\~адвокат Ярема\~С.В.\~подала до\~суду заяву\~про збільшення\~розміру стягнення судових витрат до 30 000 грн. у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції. Вказує, що оплата витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу у Рівненському апеляційному суді у розмірі 6 000 грн. підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 39 від 06.06.2025. Просить заяву про ухвалення додаткового рішення задоволити. Стягнути на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. 26.06.2025 представник відповідачів - адвокат Костишин В.С. подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Вказує, що в акті передачі-прийняття наданої правничої допомоги від 25.02.2024 адвокатом не зазначено кількість витраченого адвокатом часу та окремої вартості кожної з наданих послуг. Щодо участі адвоката у судових засіданнях Рівненського міського суду Рівненської області 25.07.2024, 18.09.2024, 21.10.2024, 07.11.2024, 15.11.2024, 26.11.2024, 13.12.2024, 12.02.2025, 25.02.2025 зазначає, що судове засідання не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги, а 13.12.2025 було оголошено перерву для ознайомлення з документами стороною позивача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Просить у задоволенні заяви відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до таких висновків. За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону). За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу позивачем долучено до матеріалів справи: Договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро "Світлана Ярема" від 21.06.2024, з якого вбачається п. 4.1. - при визначенні розміру гонорару враховується витрачений адвокатом час, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результау та належного виконання окремих дорпучень клієнта; п. 4.2. гонорар адвоката визначається за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору, яка є його невід`ємною частиною. З дослідженого судом додатку № 1 від 21.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 21.06.2024, вбачається п. 1 - сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої допомоги від 21.06.2024 за представлення прав та інтересів [PERSON] , а саме підготовку позовної заяви про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та участь у розгляді цивільної справи за цим позовом у Рівненському міському суді Рівненської області визначається у розмірі 15 000 грн. у межах строку дії цього Договору, п. 2 - додатково до гонорару, визначеного у п. 1 цього додатку, клієнт оплачує адвокату додаткові витрати для виконання послуг: 1 000 грн. за участь у кожному судовому засіданні; розрахунок вартості послуг з надання професійної правничої допомоги допомоги адвоката позивачу [PERSON] у цивільній справі № 569/12524/24, з якого вбачається загальна вартість послуг адвоката в розмірі 24 000 грн.; акт передачі-прийняття наданої правничої допомоги від 25.02.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 21.06.2024; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 51 від 01.07.2024 у розмірі 15 000 грн.; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 29 від 27.02.2025 у розмірі 9 000 грн. Судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу і поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 24 000 грн. Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідно до додатку № 1 від 21.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги від 21.06.2024, вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої допомоги від 21.06.2024 за представлення прав та інтересів [PERSON] становить 15 000 грн, тобто є фіксованим. Таким чином, суд вважає необгрунтованим одночасне стягнення судових витрат на правову допомогу у двох формах (фіксований розмір, погодинна оплата). Крім того, не підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції. Вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, що були понесені при розгляді вказаного спору у суді апеляційної інстанції належить до компетенції Рівненського апеляційного суду. З огляду на викладене, з Державного підприємства "Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved