Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

19.03.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] \~до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. [PERSON] зазначила, що між нею\~та відповідачем 21.08.2015 був укладений шлюб. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] ,\~ [INFO] , яка проживає з нею. В їхніх подружніх відносинах втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, вони мають різні погляди на життя та існування шлюбу, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, прізвище залишити без змін, судовий збір залишити за нею. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.04.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Ратушняком І.О. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.06.2025 цивільну справу № 145/367/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до свого провадження суддею Патраманським І.І. Відповідач [PERSON] про розгляд справи належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Поштове відправлення з повідомленням із копією ухвали суду від 02.04.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлене за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». Отже, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Із досліджених судом доказів вбачається, що 21.08.2015 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що стверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки Ворошилівського старостинського округу від 12.03.2025 № 74 [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). З позовної заяви вбачається, що шлюб фактично\~розпався.\~Сторони шлюбних\~відносин не\~підтримують,\~втратили взаємні\~почуття,\~примирення неможливе. Подружжя має різні погляди на життя і різні плани щодо майбутнього. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Спору щодо майна та місця проживання дитини сторони не мають. Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Статтею 51 Конституції України, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3, 4\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Частиною 2 статті 104,\~частиною 3 статті 105 СК України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву до суду не подав, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України\~передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує позицію позивачки, яка бажає судовий збір залишити за собою, а тому судовий збір залишає за позивачкою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved