Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Марценюк Світлани Анатоліївни (21021 м. Вінниця, вул. Келецька, 64 прим. 63), Вінницької міської ради (21050 м. Вінниця, вул. Соборна,59) про визначення складу спадкового майна, мотивуючи позовну заяву тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є його дружина, матір позивача [PERSON] та діти: син [PERSON] і дочка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та за заповітом немає. Позивач відповідно до вимог ст. 1269 Цивільного кодексу України, подав приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Марценюк Світлані Анатоліївні заяву про прийняття спадщини за законом після смерті мого батька [PERSON] , на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу № 4/2024, номер у Спадковому реєстрі 72237798. Матір позивача [PERSON] і сестра [PERSON] у визначений статтею 1273 Цивільного кодексу України строк подали приватному нотаріусу Марценюк С.А. заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином позивач один успадкував все майно та усі права, що належали померлому батькові на момент відкриття спадщини. До складу спадщини, окрім іншого майна, ще входили: - 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , що належала батькові на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.12.2005 р. за реєстром № 2- 4068, право власності на яку зареєстровано Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 05.07.2006 р. за реєстровим № 13606 у реєстровій книзі № 44, та - призначена для будівництва і обслуговування цього будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка, яка перебувала у спільній сумісній власності померлого батька [PERSON] та його сестри [PERSON] . Приватним нотаріусом Марценюк С.А. видано мені свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку в праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами і здійснена державна реєстрація мого права власності на 1/2 (одну другу) частку цього житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. Однак стосовно земельної ділянки приватним нотаріусом Марценюк С.А., після звернення з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки та пред`явлення 31.01.2025 року Державного акта на право власності на земельну ділянку, було винесено постанову № 04/02-14 від 31.01.2005 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на земельну ділянку, площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначена постанова мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину. Просив суд, в заяві про зміну предмету позову визначити склад спадкового майна, а саме: що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на день його смерті [INFO] становила . [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Марценюк Світлани Анатоліївни, Вінницької міської ради про визначення розміру частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Позов мотивувала тим, що [PERSON] , являється співвласницею земельної ділянки площею 0.0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 919025, виданого 10.09.2009р. управлінням Держкомзему м. Вінниці Вінницької області. Зазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] і була отримана у власність шляхом приватизації, про що свідчить рішення Вінницької міської ради від 29.02.2008 року № 1814 24 сесії 5 скликання (копія з витягу якого додається). Позивач з братом хотіли відразу приватизувати по 1/2 частці земельної ділянки і технічна документація із землеустрою для здійснення приватизації готувалась з урахуванням наших побажань з визначенням в рівних частинах належних нам зон земельної ділянки, що знайшло відображення в кадастровому плані земельної ділянки (див. Експлікацію земель від 05.07.2007р. та Витяг з Державного земельного кадастру). Але Вінницька міська рада, затвердивши технічну документацію на вищевказану земельну ділянку, передала її нам у спільну сумісну власність без визначення часток кожного. [INFO] брат позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи № 127/6915/25. Після смерті брата спадщину прийняв його син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом. Виділити свою частку у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку шляхом укладення відповідного нотаріального договору, [PERSON] не має змоги, оскільки один із співвласників земельної ділянки, а саме [PERSON] помер. Частки у праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є рівними, а саме по 1/2 частці у кожного. Просила суд, визначити, що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, становить частки. В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] позовні вимоги підтримав, визнав зустрічні позовні вимоги. Відповідача - позивачка [PERSON] позовні вимоги визнала, зустрічні підтримала. Представник третьої особи Шмігленко І.В. в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позова підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2023 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Матір позивача [PERSON] і сестра [PERSON] у визначений статтею 1273 Цивільного кодексу України строк подали приватному нотаріусу Марценюк С.А. заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином позивач один успадкував все майно та усі права, що належали померлому батькові на момент відкриття спадщини. До складу спадщини, окрім іншого майна, ще входили: - 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , що належала батькові на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.12.2005 р. за реєстром № 2- 4068, право власності на яку зареєстровано Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 05.07.2006 р. за реєстровим № 13606 у реєстровій книзі № 44, та - призначена для будівництва і обслуговування цього будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка, яка перебувала у спільній сумісній власності померлого батька [PERSON] та його сестри [PERSON] . Приватним нотаріусом Марценюк С.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку в праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами і здійснена державна реєстрація мого права власності на 1/2 (одну другу) частку цього житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.10). Однак стосовно земельної ділянки приватним нотаріусом Марценюк С.А., після звернення з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки та пред`явлення 31.01.2025 року Державного акта на право власності на земельну ділянку, було винесено постанову № 04/02-14 від 31.01.2005 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на земельну ділянку, площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначена постанова мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину (а.с.21). [PERSON] , являється співвласницею земельної ділянки площею 0.0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 919025, виданого 10.09.2009р. управлінням Держкомзему м. Вінниці Вінницької області (а.с.121). Зазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] і була отримана у власність шляхом приватизації, про що свідчить рішення Вінницької міської ради від 29.02.2008 року № 1814 24 сесії 5 скликання (а.с.122). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.ч. 1-2 ст. 328 ЦК України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.ч. 1-2 ст.ст. 1221 ЦК України). У ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частинами 4, 5 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Згідно з ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Положеннями ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції на час отримання в спільну сумісну власність земельної ділянки) встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Оскільки за положеннями частини третьої статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за системним аналізом усіх зазначених норм матеріального права, які були чинними на час зазначених правовідносин, можна дійти висновку, що в разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з виділеними частками, право власності на земельну ділянку переходить відповідно до їх розміру часток у будинковолодінні. При ухвалені рішення, суд враховує визнання відповідачами позовних вимог як за первісним позовом, так і за зустрічним, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суд України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, протилежного судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позову, враховуючи відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а саме: Визначити склад спадкового майна, а саме: що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на день його смерті [INFO] становила . Визначити, що розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер 0510137000:03:059:0201, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, становить частки. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі викладеного та

Outcome: approved