Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою, у якій просять скасувати заборону відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована Яворівською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2006 року № 4248732 на підставі повідомлення Яворівської державної нотаріальної контори. Позов обґрунтовують тим, що після смерті батька [PERSON] [INFO] , відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту від 19 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колодій О.Я., реєстр №362, [PERSON] належний йому на праві власності будинок [ADDRESS] , заповів в рівних частках своїм донькам [PERSON] та [PERSON] . При оформлені спадкових прав, приватним нотаріусом Луцевич М.Д. було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №410814742 від 31 січня 2025 року, де зазначено, що 19 грудня 2006 року Яворівською державною нотаріальною конторою, як реєстратором внесено заборону, реєстраційний номер обтяження 4248732, підстава обтяження - повідомлення, б/н, 08 грудня 1960 року, не вказано, об`єкт обтяження не визначено, власник [PERSON] , причина відсутності коду архівний запис, архівний номер 2408079 LVOV201, архівна дата 01 вересня 2000 року, дата винекнення 08 грудня 1960 року, номер реєстру 255301-120. Відомості про заборону та обтяження в матеріалах інвентаризаційної справи бюро станом на 29 грудня 2012 року на вищевказаний житловий будинок відсутні. Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна, належного [PERSON] , на зберігання до Львівського державного нотаріального округу не передавалися, ідентифікувати особу [PERSON] за даними архіву неможливо. Таким чином, враховуючи те, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на момент накладення арешту (заборони) за реєстраційним номером 4248732, та до 2019 року мав номерацію №4, тому позивачі вважають, що на сьогодні існування у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даної заборони є помилковою і формальною та є надмірним втручанням у права позивачів, спадкоємців цього майна. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не прибули, однак їх представник [PERSON] подала заяву у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительок, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Яворівської державної нотаріальної контори не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 червня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 30 червня 2025 року. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно №77694225. Згідно із Заповітом від 19 вересня 2011 року, посвідчеого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колодій О.Я., [PERSON] заповів в рівних частках будинок за адресою: [ADDRESS] , своїм донькам [PERSON] та [PERSON] . На вказаний будинок, який належить [PERSON] , Яворівською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2006 року зареєстровано заборону на відчуження за № 4248732, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до відповіді на запит, Львівський державний нотаріальних архів листом № 3160/01-21 від 19 грудня 2024 року повідомив, що в реєстрі Яворівської ДНК для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за 1953-1969 роки на сторінці № 75 за 1960 рік є запис № 97 «сторінка у збірнику накладених арештів 255301; прізвище, ім`я та по батькові особи, на чию будівлю накладено арешт [PERSON] , [ADDRESS] ; сума арешту 7000; підстави накладення арешту повідомлення Львівського ремонтно-механічного і літейного заводу від 01 грудня 1960 року за № 8» Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна, належного [PERSON] на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися, ідентифікувати особу громадянина [PERSON] за даними архіву, не можливо. Відповідно до відповіді Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 9339 від 21 лютого 2025 року, згідно з даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкритих виконавчих проваджень станом на 30 липня 2021 року відносно спадкодавця [PERSON] немає. Відповідно до довідки №522 від 28.02.2025 року виданої ЛОР ОКП "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", встановлено таке: Згідно з рішенням Івано-Франківської селищної ради народних депутатів Яворівського району Львівської області за N?25 від 26.04.1984 р., про індивідуальне житлове будівництво, дозволено гр. [PERSON] побудувати одноповерховий житловий будинок в [ADDRESS] , на якій знаходиться старий житловий будинок літ. №A-1, загальною площею - 44,8 кв.м, житловою - 31,9 кв. м. 27 вересня 1986 року в ЛМБТІ зареєстровано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за №1775 від 13.09.1986 р., за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , а саме: дерев`яний житловий будинок "А-1 загальною площею - 44,8 кв.м, житловою - 31,9 кв.м., сарай літ. "Б недобудований житловий будинок готовністю 16%. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Івано-Франківської селищної ради. від 16 листопада 2009 року N?4318 уточнено нумерацію будинків по [ADDRESS] , а саме номер будинку [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Відомості про заборону та обтяження в матеріалах інвентаризаційної справи бюро станом на 29.12.2012р. на вищевказаний житловий будинок відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частинами 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до п. 02-32 "Правил ведення нотаріального діловодства", затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, встановлено, що документи (постанови, ухвали, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна зберігаються 75 років. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до абз. 11 пп. 5.1 п. 5 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Зважаючи на викладене вище, судом встановлено, що накладення заборони відчуження майна належного спадкодавцю [PERSON] за відсутності виконавчого провадження існує формально, що підтверджується описаними вище документами. З огляду на наведене суд вважає, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження майна, є надмірним втручанням у права позивачів, спадкоємців даного майна, а зняття заборони відчуження майна не може бути проведено на загальних підставах. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, тому підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачі сплатили судовий збір в розмірі 1211 гривень, 20 копійок що підтверджується квитанцією від 21 березня 2021 року № 0733-0638-5126-6536. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з Яворівської державної нотаріальної контори слід стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1211 гривень, 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved