Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Супрун Д. В. звернувся до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що позивачка має двох синів від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію/останнє місце проживання спадкодавця №891-11-11 від 17 жовтня 2024 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у період з 07 червня 2000 року по 16 липня 2007 року. Позивачка [PERSON] є співвласницею квартири за вищевказаною адресою. Право власності квартири зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності. Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом, має право прийняти спадщину після смерті сина [PERSON] . Однак після звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т. І. щодо оформлення спадкових справ на майно сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , їй було рекомендовано звернутись до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини, а також встановити повну адресу місцезнаходження нерухомого майна, яке належить спадкодавцю. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що протягом тривалого часу вона не підтримувала зв`язок зі своїм сином, оскільки їхні стосунки були ускладнені особистими обставинами, вона не мала можливості дізнатися про його смерть у встановлений законом строк. Нещодавно дізнавшись про смерть сина, одразу звернулась до відповідних органів для оформлення спадкових прав. Тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 17 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 19 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в\~судовому засіданні\~підтримала позовні\~вимоги та\~просила їх\~задовольнити.\~Також пояснила,\~що квартира\~належить на\~праві власності\~їй,[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За життя [PERSON] вона з ним не спілкувалася. Про його смерть дізналась від знайомих 19 лютого 2022 року. Із заявою щодо оформлення спадкових прав відразу до нотаріуса не зверталась, оскільки оформляла документи, які на той час вже були старі. Звернулась до нотаріуса та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину лише 28 жовтня 2024 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Свідок [PERSON] , яка є пенсіонерко та знайомою позивачки, у судовому засіданні пояснила, що познайомилась із позивачкою 20 років тому, товаришували, її сина бачила лише один раз, він з позивачкою не проживав, які у них були відносини їй не відомо. Суд, вислухавши думку позивачки, її представника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-9). На праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 31,3 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 03 квітня 2002 року 5-ю дистанцією цивільних споруд, зареєстрованим у книзі №2 стор. 107 за №1 (а.с. 12). [INFO] у м. Лубни, Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10) та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно із інформаційною довідкою про реєстрацію/останнє відоме місце проживання спадкодавця №891/11-11 від 17 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , з 07 червня 2000 року по 16 липня 2007 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №78909601 від 28 жовтня 2024 року (а.с. 15 зв.б.). 28 жовтня 2024 року [PERSON] звернулась із усною заявою до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненкко Т. І. щодо оформлення спадкових прав на майно сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на яку їй надано відповідь про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду із заявою для надання додаткового строку для прийняття спадщини, а також встановити повну адресу місця знаходження нерухомого майна, яке належить спадкодавцю (а.с. 15). Згідно з рішенням виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області №1423 від 21 листопада 2024 року «Про коригування адреси» уточнено адресу об`єкту нерухомого майна квартири загальною площею 31,2 кв.м, а саме: [ADDRESS] (а.с. 16). Позивачка пояснює причину пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини тим, що їй було невідомо про смерть сина, з яким вона тривалий час не підтримувала стосунки та не мала можливості дізнатися про його смерть у встановлений законом строк. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи. В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається (ст.1268-1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~ст.\~1296-1298 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск такого строку позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як спадкоємець першої черги за законом, не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивачка вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272\~ЦК України,\~слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Згідно\~зі ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Наразі, незмінною позицією є те, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожна з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З урахуванням\~фактичних обставин\~конкретної справи\~поважними причинами\~пропуску строку\~суд може\~визнати,\~зокрема:\~1)\~тривалу хворобу\~спадкоємців; 2)\~велику відстань\~між місцем\~постійного проживання\~спадкоємців і\~місцем розташування\~спадкового майна;\~3)\~складні умови\~праці,\~які,\~зокрема,\~пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. \~За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права). Вказаних правових\~висновків дійшла\~Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 26\~червня 2024\~року у справі № 686/5757/23. 06 березня 2025 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачка звернулася через 14 років після відкриття спадщини. Навіть якщо суд візьме до уваги, що позивачка дізналась про смерть сина 19 лютого 2022 року, то із заявою до суду вона звернулась вже більше, ніж через 3 роки. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що наведені [PERSON] причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер\~ [INFO] . Позивачкою не доведено наявність поважних причини пропуску нею строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк. Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] \~про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed