Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №10002968808. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, ст. 526, 527 ЦК України. 05.09.2022, згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №10002968808 від 14.01.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно з додатком до договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором, становить 20 984,5 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 984,5 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено досудову вимогу із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку. За вказаних обставини, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.05.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 14.05.2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому остання просить врахувати сплив строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у позовній заяві відсутні належні та допустимі докази фактичного зарахування кредитних коштів на її рахунок, що, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, є істотною умовою виконання зобов`язання. Вказує, що у позові зазначено неправильну адресу її проживання, що унеможливлює належне судове повідомлення і порушує право на захист. 21.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказані договори є дійсними та ніким не скасовані. Крім того відповідач не заперечує факт укладення Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно відповідач визнає факт укладення Кредитного договору, отримання за договором кредитних коштів та визнає обізнаність щодо умов Кредитного договору та нарахування заборгованості. Зазначає, що строки позовної давності не сплинули через дію карантину та воєнного стану. 26.05.2025 року від відповідача надійшли заперечення на позов, в яких остання вказує, що вона не укладала жодного договору з ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», не підписувала документу, не вводила SMS-кодів, не підтверджувала свою особу через BankID, не мала банківської картки з вказаним у позові номером, кошти на її рахунки не надходили. Позивач не надав доказів, що зазначена картка належить саме відповідачу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. За змістом дослідженої судом паперової копії договору про споживчий кредит №10002968808 від 14.01.2021 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», як первісний кредитор, взяв на себе обов`язок на умовах, визначених договором, надати [PERSON] як позичальнику, кредит, а позичальник зобов`язався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом. Сума кредиту становить 5 000,00 грн, кредит надається строком на 14 днів (п. 1.1-1.3 договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом. Нарахування здійснюються в межах строку кредитування, передбаченого п. 1.3 договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредитування за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою (п. 1.4 договору). За п. 1.5-1.7 договору мета отримання кредиту споживчі цілі, орієнтовна реальна річна процентна ставка 624,15% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 6 197 грн. Відповідно до п. 4.1-4.2 договору строк кредитування може бути продовжений за ініціативою позичальника на кількість днів, передбачену п. 1.3 договору. Пропозиція позичальника щодо продовження строку кредитування вчиняється шляхом здійснення платежу на користь кредитодавця у розмірі нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів. Відповідь позикодавець може надати протягом 24 год. Якщо позичальник, вчинивши наведені дії, не бажає продовжувати строк кредитування, він повинен повідомити про це позикодавця через особистий кабінет або поштову скриньку. За відсутності відповідного повідомлення дії позичальника розцінюються як пропозиція до продовження строку кредитування. Суду також надано паперові копії документів, що за доводами позивача, укладені в електронній формі, а саме додаткові угоди до договору від 28.01.2021, 23.02.2021, а також оферта, в якій відображені основні умови кредитування та вказано, що з [PERSON] укладений кредитний договір №10002968808 від 14.01.2021 та вона може отримати його паперову копію за запитом від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Згідно з копією додаткової угоди до договору №10002968808 від 14.01.2021 про зміну умов договору від 28.01.2021, сторони дійшли згоди змінити умови договору, а саме у разі сплати позичальником до 28.01.2021 нарахованих процентів в сумі 125,00 грн, строк кредитування встановлюється до 11.02.2021, знижена процентна ставка в розмірі 1,71% на день діє в межах нового строку надання кредиту, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить повне погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Згідно з копією додаткової угоди до договору №10002968808 від 14.01.2021 про зміну умов договору від 23.02.2021, сторони дійшли згоди змінити умови договору, а саме у разі сплати позичальником до 23.02.2021 нарахованих процентів в сумі 1197,00 грн, строк кредитування встановлюється до 09.03.2021, знижена процентна ставка в розмірі 1,71% на день діє в межах нового строку надання кредиту, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить повне погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Досліджені судом паперові копії електронних договору, додаткових угод, відомостей про застосування відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором не містять. Відповідно до інформаційної довідки №62/2426/12 від 14.12.2022 перераховано на рахунок № 5363 54хх хххх 4205 5 000,00 грн. З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №10002968808 вбачається, що кредитором нарахування проведені в період із дати видачі кредиту 14.01.2021 та до 23.08.2021. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», як клієнтом, та ТОВ «Діджи Фінанс», як фактором, укладений Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Права вимоги до нового кредитора переходять з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог (пункт 4.1 договору факторингу №556/ФК-22). Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20 984,5 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 984,5 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Доказів підписання Договору №10002968808, оферти, а також додаткових угод, відповідачем [PERSON] матеріали справи не містять. Однак зазначені документи містять розгорнуті анкетні відомості (ПІБ, дату народження, РНОКПП та місце проживання) саме [PERSON] , відповідача в справі. Матеріали справи не містять доказів як того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме [PERSON] одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 509/7127/21 вказано, що суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вказаних положень слідує, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). Суд вважає, що позивачем не підтверджено достатніми та достовірними доказами факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем. Дослідженням паперової копії договору №10002968808 суд встановив, що вказівки на його підписання позичальником за допомогою електронного підпису не має. Суд зазначає, що відповідно до положень вище зазначених Законів України, оригінал електронного документа має обов`язково містити електронний підпис автора і давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством, перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису. При цьому, електронний підпис одноразовим ідентифікатором являє собою дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис в будь-якому випадку є інформацією в електронній (цифровій) формі, що містить відомості про обставини, що мають вирішальне значення для подібної справи. Поряд з цим, на підтвердження видачі коштів позичальнику, позивачем надано довідку про перерахунок коштів за кредитним договором, однак з такої не вбачається, що вказані кошти були перераховані [PERSON] на підставі договору про надання споживчого кредиту №10002968808 від 14.01.2021, оскільки відсутні будь-які відомості про належність останній картки №5363 54хх хххх 4205, а довідка не вказує підстави здійснення відповідного перерахування коштів. У зв`язку із викладеними обставинами в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного, відповідно до ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed