Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2006 року вона проживає у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Після смерті власника будинку у 2008 року на будинок ніхто не претендував, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Позивачка понад 18 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується спірним будинком, отже наявні підстави для визнання за нею права власності на цей будинок, тому вона звернулася з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Бравермана В.О. до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку згідно довідки про доставку електронного документу. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю [PERSON] значиться власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Кіровоградського райвиконкому № 340 від 14.08.1987 (а.с.13). З відповіді начальника ОКП КООБТІ №252-17/20 від 04.03.2025 станом на 01.01.2013 право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 30.10.1987, видане Високобайрацькою сільською радою на підставі рішення Кіровоградського райвиконкому від 14.08.1987 № 340 (а.с.48). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386234807 від 10.07.2024, записи про реєстрацію права власності у вищевказаних реєстрах щодо будинку, за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.26). З довідки Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 346 від 24.04.2008 вбачається, що [PERSON] дійсно придбала будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно із довідкою, яку видав староста Високобайрацького старостинського округу Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 180/01-22 від 01.08.2024 [PERSON] , 1986 р.н., з 2006 року постійно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с.Високі Байраки Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.21). На ухвалу суду Кропивницька районна нотаріальна контора Кіровоградської області надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 80398315 від 10.03.2025 та відповідь № 121/01-09 від 10.03.2025, згідно яких після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не подавалося, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа не заводилася (а.с.46). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим\~майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності наступних умов: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Судом встановлені перша і друга обов`язкова умова з наведеного вище переліку, оскільки позивач згідно ст.2 ЦК України, здатна набути у власність спірний житловий будинок. Спірний будинок не вилучений з цивільного обороту та зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, що підтверджує його законність. Підстав вважати позивача недобросовісним володільцем на час заволодіння спірним майном судом не встановлено. Презумпція добросовісності відповідачем не спростована. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач проживає у вказаному житловому будинку з 2006 року, що підтверджує відкритість та безперервність володіння будинком, в якому вона проживає. З даним позовом [PERSON] звернулася в січні 2025 року, з урахуванням того, що початковим моментом добросовісного заволодіння спірним житловим будинком є 2006 рік, тому тривалість та безперервність такого володіння становить понад десять років. \~ \~ \~ \~Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що позивач з 2006 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, будь-які претензії з боку інших осіб щодо такого володіння позивача відсутні, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України та,

Outcome: approved