Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на працездатну особу, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до дня завершення навчання. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є його батьком, який з ним не проживає однією сім`єю. Відповідно до виконавчого листа виданого 15.02.2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області, справа 391/979/15-ц, відповідач сплачував аліменти до часу досягнення ним повноліття до [INFO] . 27.03.2025 року йому виповнилося вісімнадцять років, але він продовжує навчання у Центральноукраїнському державному університеті імені Володимира Винниченка на денній формі навчання, являюся студентом І курсу. Термін навчання з 02 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Отримує соціальну стипендію в розмірі 1168,20 грн., крім стипендії інших джерел доходів він не має, проживає в гуртожитку, не має можливості працювати, відтак оплачувати свої щоденні потреби. Мінімальні щомісячні витрати на його утримання складають близько 15000 гривень. Він проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , її чоловіком та двома його молодшими братами за адресою: [ADDRESS] . Самостійно він не має змоги утримувати себе та забезпечувати собі належний рівень життя, у зв`язку з тим, що йому необхідні додаткові кошти на проїзд до місця навчання, учбовий матеріал, одяг, харчування, підручники, кошти на проживання, оскільки навчаюся на факультеті фізична культура він додатково займається у спортзалах, потребує додаткового харчування, на що також витрачаються кошти тощо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання не надає, хоч і має можливість, так як є працездатним, інших осіб на утриманні не має. У зв`язку з чим, звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім цього прохав аліменти стягувати на особистий рахунок позивача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , свідоцтво про народження видано відділом реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 23 від 02.04.2007 року. Батьками [PERSON] в свідоцтві про народження зазначені: в графі батько " [PERSON] " та в графі мати " [PERSON] " (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно з довідки № 30380 від 19.03.2025 року [PERSON] є студентом 1 курсу факультету фізичного виховання, денної форми навчання, державної основи Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка 014 Середня освіта (фізична культура), термін навчання з 02.09.2024 року по 30.06.2028 року. (а.с.12). Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 493 від 25.03.2025 року до складу сім`ї позивача [PERSON] входить вітчим [PERSON] , мати [PERSON] та два брати [PERSON] і [PERSON] . (а.с. 8). Вирішуючи даний позов суд застосовує такі норми права. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Враховуючи, що [PERSON] на час звернення до суду з позовом та під час судового розгляду за даним позовом навчається на факультеті фізичного виховання, денної форми навчання, державної основи Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка 014 Середня освіта (фізична культура), факт потреби [PERSON] у матеріальній допомозі є безумовним. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто чинним законодавством визначено гарантований розмір аліментів саме з розрахунку прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не прожиткового мінімуму, який визначається для працездатних осіб. При цьому статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Як встановлено судом [PERSON] [INFO] досяг повноліття, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, зазначені вимоги сімейного законодавства, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує матеріальний стан відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати. При цьому, суд бере до уваги факт визнання відповідачем позову про сплату аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково повністю, стягнувши з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), з дня подачі позову і до часу закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Право на утримання аліментів невід`ємно, пов`язане з навчанням, тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,60 грн.

Outcome: partial