Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У \~квітні 2025\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] , третя особа Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву мотивує тим, що з 16 травня 2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем діти залишилися проживати разом з нею, вона самостійно займається їх вихованням та утриманням. Відповідач повністю припинив брати участь у вихованні дітей, спілкуванні з ними, не цікавиться їхніми досягненнями як в навчанні, так і в інших сферах життя, фінансово їм не допомагає. Їх спільний з відповідачем син [PERSON] є дитиною з інвалідністю, який потребує підтримки, проте [PERSON] моральної, фінансової допомоги йому не надає, має заборгованість зі сплати аліментів. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дітей. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання на 15 травня 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року у зв`язку з витребуванням доказів підготовче засідання у справі відкладено на 09 червня 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 червня 2025 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] , судове засідання не з`явився, був викликаний в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, заяв про розгляд справи за його участю, відзиву на позовну заяву суду не надав. Представник третьої\~особи, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, під час вирішення питання у справі просив ухвалити рішення в інтересах дітей. Ухвалою від 25 червня 2025 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.6, 9). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2022 року Управлінням соціального захисту населення Деснянського району, [PERSON] , 2009 року народження, є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с.10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 березня 2013 року і до їх повноліття (а.с.24). Витягами з реєстру територіальної громади підтверджено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.25-27). Згідно з довідкою №3 від 16 січня 2015 року, виданою Чернігівським дошкільним навчальним закладом №71, [PERSON] з 06 вересня 2012 року до 23 серпня 2016 року та [PERSON] з 05 червня 2013 року до 31 серпня 2017 року відвідували заклад дошкільної освіти №71, за період перебування дітей у вказаному закладі їх батько [PERSON] вихованням дітей не займався, батьківські збори не відвідував, не цікавився їх життям та досягненнями. Вихованням дітей займалася їх мати [PERSON] (а.с.12). Згідно з довідками №16, 17 від 21 січня 2025 року, наданими Чернігівською ЗЗСО №19, [PERSON] та [PERSON] є учнями вказаного навчального закладу, вихованням яких займається мати [PERSON] .. Батько дітей [PERSON] не спілкується з адміністрацією школи щодо навчання та розвитку їх неповнолітніх дітей, батьківській збори не відвідує (а.с.13, 14). За час відвідування малолітньою [PERSON] тренувань в клубі «Аеліта» її батько [PERSON] змагань, концентрів, зборів не відвідував, дитиною не цікавився, що підтверджується матеріалами справи (а.с.11). В провадженні Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №37585728 з примусового виконання виконавчого листа №750/2273/13-ц від 11 квітня 2013 року, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 березня 2013 року і до їх повноліття. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 37585728, виданим Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Чернігові, станом на 31 січня 2025 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 226352,42 грн (а.с.19). У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №37585728 постановою державного виконавця від 30 січня 2025 року накладено арешт на кошти, які належать боржнику [PERSON] .. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 29 травня 2025 року, орган опіки та піклування, заслухавши пояснення [PERSON] , яка просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , дослідивши докази, встановив, що [PERSON] не займається вихованням сина [PERSON] та доньки [PERSON] , не цікавиться їх життям, навчанням та досягненнями, не піклується про їх стан здоров`я, має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 226352 грн 42 коп, з метою соціального захисту прав дітей, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.63, 64). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дітей, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом з ними, не спілкується, не проявляє до них належної турботи та уваги, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не цікавиться їх життям, не піклується про стан здоров`я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, що в сукупності свідчить про відсутність у нього інтересу до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення батька від виховання дітей та приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . [NUMBER] . Розподіл судових витрат. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 58, 60 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved