Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

18 березня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] є власником частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є також батьки та сестра Позивача. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.05.2022 на частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу. Згідно із постановою про арешт АА№814777 від 10.06.2005, виданою ВДВС Хорольського РУЮ, зареєстрованою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.06.2005 за №2117863, реєстратором Хорольською державною нотаріальною конторою накладений арешт на 1/4 частки квартири, реєстраційний номер обтяження: 2117863. Протягом 2005-2010 років виконавчі провадження щодо [PERSON] не відкривалися. Виконавче провадження №25067203 з виконання постанови №140488 від 30.01.2011 про стягнення штрафу з [PERSON] в сумі 102 грн було відкрите 10.03.2011 та закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням. Постанова про арешт по даному виконавчому провадженню не виносилась. Виконавчі провадження, які були відкриті у паперовому форматі до 2005 року до чинного той час єдиного реєстру виконавчих проваджень не переносилися, завершені виконавчі провадження були знищені після закінчення трирічного терміну зберігання, передбаченого Порядком роботи з документами в органах ДВС, який діяв на той час. Підстав для зняття виконавцем арешту з майна згідно із частиною четвертою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» немає, зазначений арешт можуть бути знятий лише за рішенням суду. На підставі викладеного позивач просив зняти арешт з нерухомого майна: 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови про арешт АА№814777 від 10.06.2005, виданої ВДВС Хорольського РУЮ, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.06.2005 за №2117863, реєстратором Хорольською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 2117863. 02 квітня 2025 року ухвалою судді Хорольського районного суду Лідовець Т. М. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 15 травня 2025 року ухвалою Хорольського районного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Третяк К. П. у судове засідання не з`явилися, у заяві розгляд справи просили здійснювати за їх відсутності. Представник відповідача Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Барановська С. М. у судове засідання не з`явилася, направила суду відзив, в якому розгляд справи просила провести без її участі, при розгляді зазначеного питання покладається на розсуд суду. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підставив При розгляді справи суд встановив, що позивач [PERSON] є власником частки у праві власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками квартири є також батьки та сестра позивача, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1994, виданого органом приватизації при Хорольській міській раді (а. с.7). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.05.2022 на частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу, накладений арешт нерухомого майна згідно з постановою про арешт АА№814777 від 10.06.2005, виданою ВДВС Хорольського РУЮ, зареєстрованою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.06.2005 за №2117863 реєстратором Хорольською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 2117863 (а. с. 8). Хорольським відділом\~ДВС Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~було надано\~відповідьвід\~12.02.2025\~№24-15-9/5172 на\~запит адвоката\~Третяк К.\~П.,\~де зазначено,\~що згідно\~з даними\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна \~23.06.2005\~було зареєстровано\~обтяження №2117863\~на підставі\~постанови про\~арешт АА№814777\~від 10.06.2005,\~виданої ВДВС\~Хорольського РУЮ.\~За даними Спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження протягом 2005-2010 років виконавчі провадження відносно [PERSON] не відкривалися. Виконавче провадження № 25067203 з виконання постанови № 140488 від 30.01.2011 про стягнення штрафу з [PERSON] в сумі 102 грн було відкрите 10.03.2011 й закінчене у зв`язку з повним фактичним виконанням. Постанова про арешт у даному виконавчому провадженню не виносилась (а. с. 9). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимога позивача, що ґрунтується на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно із частинами першою-третьою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до частини першої статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог. У даній ситуації наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Враховуючи те, що позивач через наявне обтяження на частину нерухомого майна не має можливості реалізувати свої права в інший спосіб, крім судового захисту, а тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved