Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Константинова Г.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в період з лютого 2013 року по 05.10.2023 року, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру, яка належала померлому на праві власності (в частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину серія та номер 10216, виданого 10.03.2015 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] , та в частині на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого Відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації»). Померлий [PERSON] не мав власних дітей, його дружина, мати позивача, померла [INFO] , за вищевказаною адресою на день його смерті більше ніхто не зареєстрований. [PERSON] був вітчимом позивача, з матір`ю [PERSON] він перебував у шлюбі з 1983 року, фактично позивач вважає його своїм батьком. Після смерті матері позивач подав до нотаріальної контори -заяву про відмову від спадщини на користь вітчима. В 2013 році стосунки позивача з його цивільною дружиною погіршилися і він переїхав жити до вітчима, але відомостей про зміну місця проживання не подавав. Разом з вітчимом вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вони спільно обробляли земельну ділянку і вирощували кроликів, спільно харчувалися. За час спільного проживання за спільні кошти придбавалась побутова техніка, меблі. [PERSON] не мав інших спадкоємців і перебував у хорошій фізичній формі і його смерть була раптовою, тому питання щодо розпорядження на випадок його смерті не ставились. Позивач особисто займався похованням вітчима і фактично прийняв спадщину після його смерті, а також у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В той час він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт спільного проживання позивача із спадкодавцем на день його смерті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.05.2024 року було відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.08.2024 року витребувано із Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.02.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаражи Н.П. завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2025 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Констатинова Г.В. позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позові. Від начальника Роганської селищної військової адміністрації надійшла до суду заява, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області). [PERSON] з 22 грудня 1983 року перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Роганською селищною радою Харківського району Харківської області 22.12.1983 року. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Роганською селищною радою Харківського району 11.09.1969 року, [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа 67/2015, спадщину після її смерті у виді частини квартири за адресою: [ADDRESS] прийняв її чоловік [PERSON] , інші частини вказаного будинку належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20.06.2003, видане Відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказані відомості також підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорту на будинок. [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта, довідкою Виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №06-01-09-01 від 11.01.2024 року. Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані. Як вбачається із спадкової справи 14/2024 із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражі Н.П. 14.02.2024 року звернувся [PERSON] , інші спадкоємці як за заповітом, так і за законом відсутні. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражи Н.П. від 12.04.2024 року було відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини після померлого [PERSON] , так як ним не надано документів на підтвердження факту проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що є сусідом позивача в с.Докучаєвське Харківського району, знає позивача дуже давно, знав матір позивача і думав, що [PERSON] є його рідним батьком, тому що у них були відносини як батька із сином. Йому відомо, що після смерті мами позивач переїхав до вітчима, проживав разом із ним однією сім`єю, вони разом вели господарство, здійснювали покупки, будували господарські будівлі, він їм допомагав, позивач разом із батьком на спільні кошти купили автомобіль. Свідок [PERSON] пояснив, що він є другом позивача, для нього було відкриттям, що померлий [PERSON] не є рідним батьком [PERSON] . Позивач більше 10 років проживав з ним постійно, у них були хороші відносини як батька із сином, вони вели спільне господарство, розводили кроликів, робили ремонт в будинку, здійснювали спільні покупки. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, позивач зазначає, що встановлення такого факту йому необхідно для отримання спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з положеннями ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі досліджених доказів і пояснень свідків, суд дійшов висновку про наявність законних підстав вважати, що позивач [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] [INFO] не менше п`яти років до смерті останнього [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В той час факт проживання саме з лютого 2013 року не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. В той час суд дійшов висновку, що в частині визнання права власності за позивачем на квартиру за адресою: [ADDRESS] позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правилами ст. 392 ЦК України передбачена можливість власника майна пред`явити позов про визнання його права власності якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вже зазначалась, постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражи Н.П. від 12.04.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки не надано для оформлення спадщини відповідного документу про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем в позові не зазначено перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке належало померлому, в установленому законом порядку . Суд вважає що встановлення факту проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти розів до часу відкриття спадщини дає право позивачу оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд вважає, що вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно за позивачем є передчасними і задоволеню не підлягають. В зв`язку з вищезазначеним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial