Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

14 квітня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів в якому просить: - змінити розмір стягуваних на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року , що стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , , зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у відповідності до свідоцтва про народження якого, актовий запис №488 від 09 вересня 2015 року, вчинений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, його матір?ю є позивачка, а батьком відповідач. Згідно судового наказу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.04.2023 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення сином віку повноліття. На даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини у зв?язку із збільшенням його вікових потреб. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, навчання та розвиток дитини, оскільки дитина відвідує спортивну секцію тхеквондо, отримує знання у сфері IT, що підтверджується доданими до позовної заяви довідками. Розмір аліментів, який стягується з відповідача на дитину, недостатній для належного її утримання. Крім того, [PERSON] є вихованцем відділення тхеквондо ВТФ спортивної секції при гімназії №21, отримує інформаційно-консультаційні послуги у сфері ІТ. Таким чином, позивач докладала зусиль для забезпечення ефективного навчання та розвитку дитини, що потребує значних матеріальних витрат. Враховуючи викладене, наявні обставини, які надають можливість збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Оскільки платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров?я, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, що не буде надто обтяжливим для відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року позов прийнятий до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 20 травня 2025 року, роз`яснено відповідачу право на подачу відзиву на позов. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року відкладено розгляд справи по клопотанню представника відповідача на 17 червня 2025 року . 12 травня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачем зазначено наступне. Так, дійсно [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 11 грудня 2023 року, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа 209/4516/23). У сторін народився спільний син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. Судовим наказом Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 209/1009/23) від 07 квітня 2023 року було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] у добровільному порядку з моменту винесення рішення суду сплачував у визначеному судом розмірі аліменти на утримання сина [PERSON] . [PERSON] не заперечує в подальшому сплачувати аліменти на утримання сина, однак не погоджується у визначеному у позовній заяві збільшеному розмірі таких аліментів, оскільки позивачем не враховано ряд наступних обставин. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» затверджено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів визначений у певній грошовій сумі та навпаки). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Позивачка вказує в позові, що необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини виникла у зв`язку із збільшенням його вікових потреб. Частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути змінений за наявності обставин, що мають істотне значення. При цьому сам по собі факт досягнення дитиною певного віку не є достатньою підставою для автоматичного збільшення аліментів, якщо не доведено істотної зміни у матеріальному стані сторін або специфічних додаткових витрат на дитину. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (наприклад, постанова від 11.03.2021 у справі № 161/19933/18), зміна розміру аліментів повинна бути обґрунтована документально підтвердженими фактами істотної зміни обставин, зокрема: · істотне погіршення фінансового стану отримувача аліментів; · значне збільшення фактичних витрат на дитину (лікування, навчання, особливі потреби тощо); · зміна доходів платника аліментів. Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували істотне зростання витрат на дитину у зв`язку з її віковими потребами чи зміну матеріального стану сторін. Саме по собі зростання віку дитини є природним процесом і не становить істотну зміну обставин у розумінні ст. 192 СК України. Таким чином, якщо у позивача справді є витрати, які пов`язані із розвитком особливих здібностей дитини (наприклад, професійний спорт, спеціальні курси тощо), він має право звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат, де такі витрати повинні бути належним чином обґрунтовані та підтверджені документально. У даному ж провадженні питання стосується загального перегляду розміру аліментів, і не може заміняти процедуру розгляду справи про стягнення додаткових витрат за ст. 185 СК України. Крім того, згідно з частиною 1 статті 185 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, якщо ці витрати пов`язані, зокрема, з розвитком її здібностей, лікуванням або іншим винятковим випадком. Ст. 185 СК України: "За наявності виняткових обставин [...] той з батьків, з ким проживає дитина, має право на одержання додаткових коштів на дитину." Ця правова норма прямо передбачає механізм звернення до суду з окремим позовом для стягнення додаткових витрат, які не охоплюються щомісячними аліментами, а виникають періодично або одноразово. Законодавець розмежовує щомісячне утримання дитини у формі аліментів (яке покликане забезпечувати базові життєві потреби) та окремі витрати, пов`язані з розвитком її здібностей, які мають особливий характер і повинні оцінюватися судом індивідуально з урахуванням реальності витрат, їхнього обсягу та доцільності. Частина 2 статті 182 СК України вимагає врахування матеріального стану платника аліментів. Повідомляю суд, що з часу винесення судового наказу Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 209/1009/23) від 07 квітня 2023 року дохід та матеріальні можливості [PERSON] зазнали істотних змін. Стан здоров`я [PERSON] значно погіршився. Він проходив військову службу з лютого 2022 року, проте 11 вересня 2024 року згідно висновку ВЛК відомо наступне: [PERSON] зазнав поранення, контузії, каліцтва, Цукровий діабет І тип тяжка форма інсулінозалежний тип у стані субкомпенсації, діабетична препроліферативна ангіопатія сітківки обох очей, компресійна ішемічна невропатія правого малогомілкового нерву з розвитком сенсорних розладів правої гомілки без порушення функції, Хронічний панкреатит без порушення функції (копія додається). Довідкою МСЕК від 30.10.2024 року відомо, що [PERSON] втратив професійну працездатність (копія додається). Відтак, матеріальний стан погіршився з часу присудження аліментів, значні витрати йдуть на лікування, [PERSON] втратив професійну працездатність. Вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, не підкріплені належними доказами, суперечать положенням ст. 192 СК України, та спрямовані виключно на одноосібне збільшення фінансового навантаження на відповідача без урахування реального матеріального стану обох батьків. У межах даної справи про збільшення загального розміру аліментів, таке обґрунтування не може вважатися належним, оскільки не відповідає предмету та способу захисту, визначеному законом. З огляду на викладене, вимоги позивача про перегляд розміру аліментів у зв`язку з віковими потребами дитини та ймовірними додатковими витратами є необґрунтованими у правовому сенсі і підлягають відхиленню. Тому відповідач та представник відповідача повністю заперечують проти задоволення позову повністю та просять відмовити у його задоволенні. 16 червня 2025 року позивачем до суду надана відповідь на відзив , відповідно до якої позивачем зазначено наступне. По-перше, як вже зазначалось у позовній заяві, у зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на її утримання. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, навчання та розвиток дитини, оскільки дитина відвідує спортивну секцію тхеквондо, отримує знання у сфері ІТ, що підтверджується доданими до позовної заяви довідками. Також, на підтвердження вказаних обставин прошу долучити до матеріалів справи квитанції на придбання одягу, взуття, іграшок для дитини. Розмір аліментів, який на теперішній час в примусовому порядку стягується з відповідача, становить 3869, 25 грн. Цих коштів не достатньо для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку. Інфляційні процеси, які відбулися у державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас, зміна розміру аліментів забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. По-друге, не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що його матеріальний стан погіршився та він втратив професійну працездатність. Так, відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату в ТОВ «АГРОСТРОЙСЕРВІС», що підтверджується постановою державного виконавця від 31.03.2025 року про звернення стягнення на заробітну плату та звітом про здійснені відрахування за місцем роботи відповідача. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як виснував Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Таким чином, відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання єдиної дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, що не буде надто обтяжливим для відповідача. Просить п озовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів - задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Плетенко К.Ю. до судового засідання 17 червня 2025 року не з`явилися , про дату ,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином , надали заяву про розгляд справи у їх відсутність . Відповідач [PERSON] до судового засідання 17 червня 2025 року не з`явилися , про дату ,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Ракоїд Л.В. у судовому засіданні підтримала доводи , викладені у відзиву на позов ,заперечувала проти задоволення позову , просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до статті 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у відповідності до свідоцтва про народження якого, актовий запис №488 від 09 вересня 2015 року, вчинений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач та відповіцдач є батьками малолітнього сина(а.с.9). Згідно судового наказу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.04.2023 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до досягнення сином віку повноліття (а.с.14). Дитина [PERSON] , 2015 року народження , з вересня 22022 року відвідує спортивну секцію тхеквондо відділення тхеквондо ВТФ спортивної секції при гімназії N?21, все захисне екіпірування для занять придбається спотрсменом (батьками), абоненська плата за відвідування спортивної секції батьками [PERSON] сплачується точно та в повному обсязі на протязі всього терміну відвідування секції(а.с.11). Також, дитина [PERSON] , 2015 року народження отримує знання у сфері IT , отримує інформаційно-консультаційні послуги у сфері ІТ, оплата по договору № Т657465 у 2024 році склала 19\~080 грн., що підтверджується квитанцією від 14.11.2024 р. (а.с.12,13). Крім того , позивачем на підтвердження вказаних у позові обставин надані квитанції на придбання одягу, взуття, іграшок для дитини (а.с.65-77 ). Згідно наказу № 1-к від 28 лютого 2026 року відповідач [PERSON] прийнятий на роботу інженером будівельником до ТОВ «Агростройсервис» (а.с.16). Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.03.2025 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід в ТОВ «Агростройсервис» (а.с.78). Згідно звіту про здійснені відрахування ТОВ «Агростройсервис» з [PERSON] за постановою держвиконавця стягнуті аліменти за період з 01 березня 2025 року по 31 березня 2025 року аліменти 3\~869,25 грн.(а.с.79). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів визначений у певній грошовій сумі та навпаки). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суд зазначає , що позивач вказує в позові, що необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини виникла у зв`язку із збільшенням його вікових потреб. Частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути змінений за наявності обставин, що мають істотне значення. При цьому сам по собі факт досягнення дитиною певного віку не є достатньою підставою для автоматичного збільшення аліментів, якщо не доведено істотної зміни у матеріальному стані сторін або специфічних додаткових витрат на дитину. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (наприклад, постанова від 11.03.2021 у справі № 161/19933/18), зміна розміру аліментів повинна бути обґрунтована документально підтвердженими фактами істотної зміни обставин, зокрема: · істотне погіршення фінансового стану отримувача аліментів; · значне збільшення фактичних витрат на дитину (лікування, навчання, особливі потреби тощо); · зміна доходів платника аліментів. У даній справі питання стосується загального перегляду розміру аліментів, і не може заміняти процедуру розгляду справи про стягнення додаткових витрат за ст. 185 СК України. Крім того, згідно з частиною 1 статті 185 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, якщо ці витрати пов`язані, зокрема, з розвитком її здібностей, лікуванням або іншим винятковим випадком. Ст. 185 СК України: "За наявності виняткових обставин [...] той з батьків, з ким проживає дитина, має право на одержання додаткових коштів на дитину." Ця правова норма прямо передбачає механізм звернення до суду з окремим позовом для стягнення додаткових витрат, які не охоплюються щомісячними аліментами, а виникають періодично або одноразово. Законодавець розмежовує щомісячне утримання дитини у формі аліментів (яке покликане забезпечувати базові життєві потреби) та окремі витрати, пов`язані з розвитком її здібностей, які мають особливий характер і повинні оцінюватися судом індивідуально з урахуванням реальності витрат, їхнього обсягу та доцільності. Частина 2 статті 182 СК України вимагає врахування матеріального стану платника аліментів. В той же час, відповідачем на спростування доводів позову про збільшення розміру аліментів до суду надано докази того, що з часу винесення судового наказу Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (справа № 209/1009/23) від 07 квітня 2023 року дохід та матеріальні можливості [PERSON] зазнали істотних змін. Так, відповідач проходив військову службу з лютого 2022 року, проте 11 вересня 2024 року згідно висновку ВЛК встановлено , що [PERSON] зазнав поранення, контузії, каліцтва, Цукровий діабет І тип тяжка форма інсулінозалежний тип у стані субкомпенсації, діабетична препроліферативна ангіопатія сітківки обох очей, компресійна ішемічна невропатія правого малогомілкового нерву з розвитком сенсорних розладів правої гомілки без порушення функції, Хронічний панкреатит без порушення функції (а.с. 56). Крім того , довідкою МСЕК від 30.10.2024 року встановлено , що відповідач [PERSON] втратив професійну працездатність, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках складає 25 (а.с.57-58 ). Суд зазначає, що той факт , що відповідач працевлаштований , працює, не може свідчити про те, що стан здоров`я відповідача з моменту присудження аліментів з 07 квітня 2023 року не змінився, відповідачу встановлено 25 % втрати працездатності, тобто стан здоров`я відповідача , його дохід та матеріальні можливості [PERSON] зазнали істотних змін . Суд приходить до висновку , що вимоги позивача є необґрунтованими, не підкріплені належними доказами, суперечать положенням ст. 192 СК України, таке обґрунтування позивачем не може вважатися належним, оскільки не відповідає предмету та способу захисту, визначеному законом. З огляду на викладене, вимоги позивача про перегляд розміру аліментів у зв`язку з віковими потребами дитини та ймовірними додатковими витратами є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Суд вважає , що не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що вона несе витрати на навчання сина , розвиток його особистості, придбання речей та іграшок , оскільки в такому випадку позивач має право звернутись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у відповідності до положень ст. 185 СК України. Отже з урахуванням викладеного, суд підстав для задоволення позову про зміну розміру аліментів на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , - встановлення аліментів в розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не знаходить. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed