Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Ейс») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №136464 від 08.04.2024 у розмірі 21100,56 грн, що складається із заборгованості по кредиту 15222,39 грн та заборгованості по відсотках 5278,17 грн., та комісії 600,00 грн, також просило стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позов обґрунтованотим, що 08.04.2024\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~"Кредіплюс"\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №136464\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису.\~Договір складається\~з індивідуальної\~частини договору\~про споживчий\~кредит (індивідуальна\~частина),\~графіку(ів)\~платежів,\~які містять\~персональні умови\~кредитування Позичальника\~та загальної\~для всіх\~клієнтів Кредитодавця,\~публічної частини\~про споживчий\~кредит (публічна\~частина),\~що розміщена\~на веб-сайті\~Кредитодавця https://finx.com.ua\~за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник уклав Договір, приєднавшись до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, відповідно до розділу V цієї індивідуальної частини. Зазначений договір відповідачкою було підписано електронним підписом одноразовий ідентифікатор 47fc7f8c, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] [PERSON] та введено нею 08.04.2024 11:48:26. Посилається, що сума кредиту становить 18750.00 грн. та надавалася в наступному порядку: у розмірі 15000.00 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 3750.00 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Свої зобов`язання ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало, надало відповідачеві грошові кошти в сумі 18750,00 грн, а відповідач всупереч договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором №136464 від 08.04.2024 у розмірі 21100,56 грн, що складається із 15222,39 грн. - заборгованість по кредиту; 5278,17 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 600,00грн. комісія за кредитним договором. 10.10.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №10102024, за яким позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором №136464 в сумі 21100,56 грн. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 квітня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У строк,\~установлений судом\~в ухвалі\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~відповідач відзив\~на позовну\~заяву не\~надала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, розгляд справи просив провести за його відсутності, проти розгляду справи в порядку заочного розгляду не заперечував, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, повторно в судове засідання не з`явилася, жодних клопотань від неї не надходило. Судом надіслане повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача, що встановлена в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7ст.187 ЦПК України, однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси відповідача суду не повідомлено. В силу приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 2 травня 2025 року повторно не з`явилася, через канцелярію суду надійшла заява, в якій зазначає, що не може з`явитись на розгляд справи через хворобу, просила відкласти судове засідання та надати їй змогу ознайомитись з матеріалами справи. Також в заяві вказує, що позов не визнає і заперечує проти задоволення такого. Разом з цим, не надала суду доказів поважності причини неявки у судове засідання 02.05.2025. Суд констатує, що відповідачка [PERSON] за час перебування справи в провадженні суду не з"явилася у жодне із призначених судом судових засідань, хоча належним чином повідомлялася про проведення судових засідань в порядку вимог ст.ст.128, 130 ЦПК України. З моменту перебування справи в провадженні суду відповідачка не надала суду ні відзиву на позовну заяву, ні доказів на підтвердження обставин, про які зазначає в заяві про відкладення, також не забезпечила явку свого представника до суду, хоча суд вважає зазначений строк достатнім для забезпечення участі представника в судове засідання. Суд, виходячи із зазначених обставин, а також того, що справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення у відсутності відповідача по наявним у справі доказам. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини, та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексуУкраїни\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що 08.04.2024 між ТОВ "ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 136464 (індивідуальна частина). Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua. Позичальник уклала договір, приєднавшись до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, відповідно до розділу V цієї індивідуальної частини. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 47fс7f8с. Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п. 2.2.1. договору сума Сума (загальний розмір) кредиту становить 18750.00 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 15000.00 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3750.00 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Пунктом 2.5 договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 3 750,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту,якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісіїза надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 112 днів з 08.04.2024 (дата надання кредиту) по 29.07.2024 (п.2.6 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 4 358,45% річних (п.2.8 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 31092.08 гри. (тридцять одна тисяча дев`яносто дві грн. вісім коп.) (п. 2.9.1 договору). Вказане також стверджується додатком до договору про споживчий кредит №136464 від 08.04.2024 - Графік платежів за кредитним договором, який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора [PERSON] \~47fс7f8с; Договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 01.04.2024 та Паспортом споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора [PERSON] \~47fс7f8с. Згідно довідки № 4 від 26.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомило про успішність операції щодо переказу кредитних коштів в сумі 15000 грн на картку № [NUMBER] для [PERSON] згідно кредитного договору № 136464 від 08.04.2024. Відповідно до картки обліку виконання договору №136464 від 08.04.2024, складеної ТОВ «ФК «Кредіплюс», вбачається, що 08.04.2024 [PERSON] було надано кредит в сумі 18750,00 грн. 10 жовтня 2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідному Додатку (п. 4.1 Договору). Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року «Реєстр прав вимог» зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступила ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги, в т.ч. до [PERSON] за кредитним договором № 136464 від 08.04.2024, загальна заборгованість 21100,56 грн., з яких 15222,39 заборгованість по основному боргу; 5278,17 заборгованість по відсоткам; 600,00 заборгованість по комісії. З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 136464 від 08.04.2024 слідує, заборгованість перед ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" за кредитним договором № 136464 від 08.04.2024 станом на 05.03.2025 (включно) складає 21100,56грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 15222,39 гривень; прострочена заборгованість за комісією в розмірі становить 600,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 5278,17 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 0,00 гривень; строкова заборгованість за комісією в розмірі становить 0,00 гривень; строкова заборгованість за процентами в розмірі становить 0,00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі становить 0,00 гривень. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10. 2020 у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.\~12\~цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст.\~514\~цього Кодексу донового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за змістом ст.\~512\~ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке. З наданих та досліджених судом доказів убачається, що відповідач [PERSON] 08.04.2024 уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» договір №136464, за яким отримавла кредитні кошти в сумі 18750,00 грн., користувалася ними, однак у строки встановлені договором їх не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Як вбачається з цього договору, він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, її паспортних даних, РНОКПП. Відповідач була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного договору. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010 стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач не виконала зобов`язання по поверненню кредиту, порушивши цим умови договору, то утворилась заборгованість в розмірі 21100,56 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15222,39 грн., заборгованість по відсоткам 5278,17 грн., та заборгованості по комісії в розмірі 600,00 грн. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості в повному обсязі відповідачем суду не подано. Протягом розгляду цивільної справи відповідач, з огляду на вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі та до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 21100,56 грн. Розподіл судових витрат Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2422,40 грн, а всього - 9422,40 грн. Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в особі директора Полякова О.В. 04/02/2025 укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 з адвокатським бюро «Тараненко та Партнери». Згідно умов договору конкретне доручення Товариства визначається в окремій Додатковій угоді. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Додатковою угодою № 15 до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» доручило адвокатському об`єднанню надати юридичну допомогу, зокрема, по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржником за яким є відповідач. Відповідно до акту прийому-передачі надання послуг (який є невідємною частиною до Договору про надання правничої допомоги 04/02/25-01 від 04.02.2025), адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» надало клієнтові ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» послуги, пов`язані із складанням позовної заяви, вивченням матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту на отримання інформаці та підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, на що витрачено 6 години. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved