Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування АТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 11254608000 від 20.11.2007 року з додатковою угодою №1 від 16.02.2009 року ( в системі обліку банку договір 11254608001) відповідно до умов якого він (позивач) надав відповідачу кредит (грошові кошти) в розмірі 56 500,00 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит в терміни та у розмірі, що передбачені кредитним договором , але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 21.11.2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору) та сплатити проценти у розмірі 12,40 % річних, однак відповідач у встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримувався, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, та банк визнав термін повернення кредиту у повному обсязі таким, що настав та звернувся з позовом до суду про стягнення усієї суми боргу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року, залишеним без змін в оскаржуваній частині постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11254608000 від 20 листопада 2007 року: заборгованість за кредитом в розмірі 55 750,81 доларів США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 46 244,47 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 22 022,16 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів: 318 297,05 грн., судовий збір у розмірі 2823 грн. Таким чином, строк повернення кредиту у повному обсязі вважається таким, що настав. Станом на 13.11.2023 року та на день подання позову заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, рішення суду залишається не виконаним. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так за прострочення погашення сум заборгованості по кредиту та по процентам у загальному розмірі 101 995, 28 доларів США, що підлягали стягненню за рішенням суду, необхідно стягнути з відповідача в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3 % річних за період прострочення з 24.11.2020 року но 23.02.2022 року. Розрахунок 3% річних здійснено за формулою: (101 995,28 доларів США (сума боргу по кредиту 55 750,81 доларів США + сума боргу по процентам 46 244,47 доларів США , що залишається не повернутою станом на 24.11.2020 року та на 22.11.2023 року) х 3% річних : 365 х 457 (кількість днів прострочення за період з 24.11.2020 по 23.02.2022 року) = 3 831,11 доларів США (що за курсом НБУ 36,0453 грн. станом на 22.11.2023 еквівалентно 138 093,52 грн.). З огляду на зазначене, позивач АТ «УКРСИББАНК» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 3 % річних у сумі 3 831,11 доларів США за період прострочення з 24.11.2020 року по 23.02.2022 року, а також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Представником позивача АТ «УкрСиббанк» Хижняк М.О. (діє на підставі довіреності від 26.12.2024 року № 27-1-01/14507) в судове засідання подано заяву, яка сформована в системі «Електронний суд» 18.06.2025 року, зареєстрована судом 19.06.2025 року за вх. № 19126, про розгляд справи без її, як представника АТ «УКРСИББАНК» участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлений судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України, причини не явки не відомі, заяви, клопотання, заперечення, а також відзив на позов від відповідача до суду не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.43 та ч.1 ст.44 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка є обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; окрім того, учасники судового процесу та їхні представники зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Крім того, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на зазначене та зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов`язків якого є акціонерне товариство «УкрСиббанк» (Банк) та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (кредитний договір) № 11254608000 від 20 листопада 2007 року, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 56 500 доларів США 00 центів та сплатити проценти, комісії в порядку та на і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 285 325 грн. 00 коп. за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору (п.1.1 Договору). Надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 252 місяця. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит в повному обсязі і термін, не пізніше 20 листопада 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін (п.п.1.1.1, 1.1.2 Договору). 16 лютого 2009 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 1125460800 від 20.11.2007 року, за якою Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11254608000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 11254608001. При цьому, при здійсненні погашення заборгованості за кредитом Сторонами використовується Реєстраційний номер Договору. Про зміну графіка погашення кредиту за Договором. Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 595,00 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 20 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов Договору. У разі, якщо термін повернення кредиту або день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або неробочий день, терміном повернення кредиту та днем сплати ануїтетного платежу вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого цим пунктом Договору, і буде складатися із суми фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати Позичальником всіх попередніх ануїтетних платежів. Нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом „30/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Етапи нарахування процентів визначаються як: в останній робочий день поточного місяця; за період з дня фактичного надання кредиту по останній календарний день місяця включно (в місяць фактичного надання кредиту); з дня сплати ануїтетного платежу у поточному місяці по останній календарний день місяця включно (в наступні місяці); в день сплати ануїтетного платежу - з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню сплати ануїтетного платежу (день сплати ануїтетного платежу в розрахунок не включається). Про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 20 листопада 2037 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору. Судом також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2017 року (справа №523/7393/14-ц) задоволено частково позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь позивача ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11254608000 від 20 листопада 2007 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 55 750,81 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом: 46 244,47 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом: 22 022,16 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів: 318 297,05 грн. За правилами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тим самим, зазначене судове рішення набрало законної сили та відповідно до вимог ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Позивач АТ «УКРСИББАНК» звертаючись до суду з зазначеним позовом як на підстави позовним вимог зазначив, що рішенням суду, яким з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №1125460800 від 20.11.2007 року, відповідачем [PERSON] не виконано, на підставі чого за прострочення погашення сум заборгованості, що підлягала стягненню за рішенням суду, підлягає стягненню 3% річних у розмірі 3 831 доларів США за період прострочення з 24.11.2020 року по 23.02.2022 року. Розрахунок 3% річних здійснено позивачем за формулою: (101 995,28 доларів США (сума боргу по кредиту 55 750,81 доларів США + сума боргу по процентам 46 244,47 доларів США , що залишається не повернутою станом на 24.11.2020 року) х 3% річних : 365 х 457 (кількість днів прострочення за період з 24.11.2020 по 23.02.2022 року) = 3 831,11 доларів США (що за курсом НБУ 36,0453 грн. станом на 22.11.2023 еквівалентно 138 093,52 грн.). За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь час прострочення, нарахованого на суму боргу, має компенсаційний характер, а не штрафний, зважаючи на те, що три проценти річних за даною статтею не є неустойкою, в розумінні ст. 549 ЦК України. У разі, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ч. 2 ст.1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отримані компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові та стягнутими рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, тим самим, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних, - не суперечить закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа № 686/21962/15-ц) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Таким чином, у даній справі між сторонами виник спір щодо стягнення на підставі ст.625 ЦК України трьох відсотків річних, у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання за рішенням суду, та об`єктом захисту у цій справі є порушене право позивача на повернення від відповідача грошових коштів та компенсації його втрат від такого неповернення. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. З огляду на зазначене, преюдиційним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2017 року у справі №523/7393/14-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11254608000 від 20 листопада 2007 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 55 750,81 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом: 46 244,47 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом: 22 022,16 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів: 318 297,05 грн., за несвоєчасність виконання зобов`язань, змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, але не припинено зобов`язання відповідача сплатити борг, а тому він не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а саме, в даному випадку, від сплати трьох процентів річних за весь період прострочення згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Позивач надав суду розрахунок розміру 3% річних, які просить стягнути, за період прострочення з 24 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року та за яким: 3% річних = (101995,28 доларів США (сума боргу по кредиту 55 780,81 долар США+ сума боргу по процентах 46 244,47 доларів США) х 3% річних : 365 х 457 (кількість днів прострочення) = 3 831,11 доларів США. Суд, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснивши оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, дійшов висновку про правильне здійснення позивачем такого розрахунку, а відтак такий розрахунок заслуговує на увагу і приймається судом, як належний та допустимий доказ. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача перед банком за кредитним договором не припинилося. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Разом з тим, відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема Розділ «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту:» 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України№64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У вказаній справі заявлена позовна вимога щодо стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦПК України за період з 24 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року, який не суперечить законодавству. Так, рішення суду є обов`язковим для виконання, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, застосування правил ч.2 ст.625 ЦК України жодним чином не залежить від дій кредитора/стягувача щодо примусового виконання рішення суду, наявності/відсутності виконавчого провадження, наявності/відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також не залежить від вини боржника. Таким чином, з огляду на викладене вище та оцінивши докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, суд вважає позов обґрунтованим та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 3 811,11 доларів США за період з 24.11.2020 року по 23.02.2022 року. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, при вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат по справі в порядку вимог ст.141 ЦПК України, та, враховуючи, що позов позивача АТ «УкрСиббанк» задоволено повністю, на підставі чого з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн. 00 коп., сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду за платіжною інструкцією № 0022933431 від 22.11.2023 року. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved