Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням суду від 24.11.2014 було розірвано. Від шлюбу у сторін є діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей по 750 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Станом на теперішній час син є повнолітнім та проживає із позивачкою. Син навчається на першому курсі Національного університету «Львівська політехніка» Навчання закінчується 30.06.2028 року, оскільки син навчається не за місцем фактичного проживання позивач витрачає чималі кошти на його харчування проживання, одяг та транспортні витрати. Позивачу відомо, що на даний час відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний та стабільний дохід, а відтак він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у частці від доходів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця. Дочка навчається в школі, а також додатково займається з репетитором англійської мови з метою поглибленого її вивчення, а тому на її утримання позивач також витрачає значні кошти. З часу призначення судом аліментів на утримання дітей минуло більше 10 років, а обставини за яких їх було призначено значно змінилися. На даний час матеріальний стан позивачки значно погіршився,позаяк значно зросли потреби на утримання дітей, зумовлені їх віковими потребами, а також значно подорожчав рівень життя. Тому просила змінити спосіб стягнення аліментів на доньку із твердої грошової суми на частку від доходу у розмірі 1/6. 09.06.2025 року на поштову адресу суду надійшов відзив, згідно якого відповідач частково визнає позовні вимоги. Зокрема зазначив, що позовні вимоги у частині зміни способу стягнення аліментів на дочку визнає у повному обсязі, щодо розміру аліментів на сина просив визначити їх у розмірі 1/8 від доходу. Він 18.07.2024 року одружився, на його отриманні перебуває син дружини від попереднього шлюбу. Дружина не працює та він є єдиним годувальником у сім`ї. Окрім того він постійно підтримує непрацездатну матір, його заробітна плата становить близько 15 000 гривень. Позивач у судове засідання не прибула, повідомлялася у встановленому законом порядку, до позовної заяви долучено заяву про розгляд справи за відсутності позивачки. Відповідач у судовому засідання підтримав позицію викладено у відзиві, позов визнав частково. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду від 24.11.2014 року, що підтверджується копією рішення (а.с.7-8). У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2014 року присуджено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2014 року). Із матеріалів справи вбачається що після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, відчутно змінилась вартість життя. Із врахування зазначено, та того, що відповідач визнає позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів відносно доньки у повному обсязі, суд приходить до переконання. що така вимога підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина який продовжує навчання суд зазначає наступне. Згідно копії довідки №13 від 20.01.2025 [PERSON] є студентом першого курсу Національного університету «Львівська політехніка» (а.с.12). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У процесі розгляду справи судом отримано інформацію про доходи сторін. Згідно відомостей із Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів №1277863 від 09.04.2025 року дохід позивача за період із серпня\~ 2024 по лютий 2025 року є стабільним, але не високим та не достатнім для утримання двох дітей. Згідно відомостей із Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів №1277853 від 09.04.2025 року відповідач працевлаштований, його дохід за період із серпня\~ 2024 по лютий 2025 року становив 147 304.9 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] , 18.07.2024 року зареєстрував шлюб із [PERSON] . Дружина відповідача є інвалідом другої групи та згідно із записів у трудовій книзі із 12.07.2024 року звільнена із місця роботи. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Повнолітній [PERSON] , продовжує навчання на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, оплату за навчання сина здійснює позивачка, тобто відповідач жодних витрат на сина несе. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров`я платника аліментів, обставину що син на даний час жодного доходу немає. Те, що дружина відповідача є інвалідом другої групи та на його утриманні перебуває мати не може бути підставою того щоб утримувати сина, який потребує такого утримання. Доказів того, що відповідач повністю утримує дружина та матір, що дружина не отримує жодного доходу чи не може працювати, відповідачем суду не надано. Тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/7 частини від усіх доходів щомісячно на час навчання [PERSON] , але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів відносно сина розпочати з 08 квітня 2025 року. На підставі ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial