Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 02 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 02332-05/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача у сумі 17385 грн, з яких: 6100 заборгованості з основного боргу, 8235 грн заборгованості за відсотками та 3050 грн. штрафних санкцій. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Ухвалою суду від 27.05.2025 провадження по справі відкрито. 18.06.2025 представник відповідача на адресу суду надіслів письмові пояснення, у яких повністю заперечив проти задоволення позовних вимог у частині нарахування штрафних санкцій. Позивач просив суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір позики № 02332-05/2024, за умовами якого товариство надає позичальнику позику у розмірі 6100 грн (п.1.1 договору). Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається строком на 120 днів з 02.05.2024 по 29.08.2024. Стандартна процентна ставка становить 1,5 % за день. Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. 16.05.2024 після укладення шлюбу відповідачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача у сумі 17385 грн, з яких: 6100 заборгованості з основного боргу, 8235 грн заборгованості за відсотками та 3050 грн. штрафних санкцій, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 21.10.2024, який є додатком до зазначеного договору факторингу. Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.01.2025, кошти у сумі 6100 грн були перераховані на рахунок відповідачки. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та відшкодування судових витрат. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаному кредитному договору, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 6100,00 грн. підлягає задоволенню. Перевіривши правильність нарахування відсотків за цей строк суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору. Однак,\~суд не\~може погодитися\~зі стягненням\~штрафних санкцій\~у сумі\~3050\~грн.,\~оскільки відповідно\~до п.\~18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 14425,00 грн, з яких: 6100,00 грн. заборгованості з основного боргу, 8235,00 грн заборгованості за відсотками; У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 17385,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 14425,00 грн, що становить 83 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (3028 грн х 83 %) = 2513,24 грн.

Outcome: partial