Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - ТОВ «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 08734-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 19589-12/2023 від 11.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 4365497 від 15.11.2023 в розмірі 27 600 грн., № 04351-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 46 750 грн., № 1155552 від 03.12.2023 в розмірі 27 159 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на наступні обставини укладення зазначених договорів: - 15.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 4365497, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] (емітент картки - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»); - 03.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (далі - ТОВ «Селфі кредит») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1155552, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 500 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] ; - 05.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старт файненс груп» (далі - ТОВ «Старт файненс груп») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04351-12/2023, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] ; - 05.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» (далі - ТОВ «Аванс кредит») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08734-12/2023, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] ; - 11.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19589-12/2023, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Надалі права вимоги за вказаними договорами до [PERSON] були відступлені первісними кредиторами позивачу на підставі договорів факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, № 29042024 від 29.04.2024, № 29042024-1 від 29.04.2024, № 30052024 від 30.05.2024 та станом на даний час належать ТОВ «ЄАПБ», а відповідно заборгованість за кредитними договорами належить стягнути на користь позивача. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.11.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, покликаючись на те, що спірні кредитні договори та договір позики ніколи не укладалися, на таких відсутній його власноручний підпис, як і не накладено особистого електронного цифрового підпису (ЕЦП). Наявні на копіях цих договорів одноразові ідентифікатори у вигляді довільного набору букв латинського алфавіту та цифр самі по собі жодним чином не свідчать про те, що їх згенеровано саме відповідачем шляхом власноручного накладення електронного цифрового підпису чи електронного одноразового ідентифікатора, оскільки будь-які документальні докази (письмові, аудіо та/чи відео) процесу формування цих ідентифікаторів саме ним з метою електронного підписання долучених до позову договорів позивачем до позовної заяви не долучено. Зазначає, що відповідачем на належні йому банківські рахунки ніколи не отримувались кошти за вищевказаними договорами, про що свідчить той факт, що у самих кредитних договорах не вказано номера належного йому банківського рахунку. Натомість, зазначений у них номер платіжної банківської картки [NUMBER] не дає можливості ідентифікувати конкретного користувача через неповноту зазначених у ньому цифр. Також позивачем не долучено жодних фінансово-бухгалтерських документів (платіжних доручень, банківських виписок, видаткових касових ордерів тощо), які б підтверджували перерахунок кредитодавцями коштів на банківський рахунок відповідача, або ж видачу йому грошових коштів. Щодо договору позики №4365497 зазначив, що з аналізу матеріалів справи вбачається, що даний договір між ТОВ «і Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] нібито укладено 15.11.2023, натомість договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «І Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», був укладений 14.06.2021, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За наведеного, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 1 а.с. 117 - 123). 06.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «ЄАПБ», в якій представник позивача Гончарук Д.Р. , серед іншого, зазначив, що кредитні договори були укладені з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позик за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позик, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. При цьому, без здійснення вказаних дій відповідачем зазначені договори не були би укладенні між сторонами. Щодо номеру картки № [NUMBER] , на які було зараховано кошти, та доказ, що ці карти належить [PERSON] зазначив, що BIN ( Bank Identification Number ) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти, тобто банківський ідентифікаційний номер. Отримані кредитні кошти за договорами були перераховані [PERSON] на картку № [NUMBER] , яка відкрита у АТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с. 129-135). 16.12.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заперечення, в яких покликався на те, що обов`язок доказування факту приналежності банківського рахунку № [NUMBER] відповідачу несе саме позивач. Вважає, що договір не може бути підтвердженням факту наявності заборгованості відповідача, оскільки не є первинним документом, бо не містить інформації про виконання правочину. Вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплатити будь-яких коштів (т. 1 а.с. 195-199). Ухвалою суду від 08.01.2025 витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] карткового рахунку, відкритого станом на 15.11.2023, належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , а також щодо надходження на такий рахунок 15.11.2023 грошових коштів у розмірі 6 000 грн. за договором № 4365497; 03.12.2023 грошових коштів у розмірі 5 500 грн. за договором № 1155552; 05.12.2023 грошових коштів у розмірі 10 000 грн. за договором № 08734-12/2023; 05.12.2023 грошових коштів у розмірі 10 000 грн. за договором № 04351-12/2023; 11.12.2023 грошових коштів у розмірі 10 000 грн. за договором № 19589-12/2023. З огляду на предмет спору та для з`ясування усіх обставин справи, ухвалою суду від 27.02.2025 явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання особистих пояснень по суті спору, зокрема, щодо обставин укладення кредитних договорів та перерахунку відповідачу кредитних коштів, розміру та обґрунтування заявлених позовних вимог, їх детального розрахунку. Позивач ТОВ «ЄАПБ», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, водночас представник позивача Гончарук Д.Р. звернувся із клопотанням, в якому просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ЄАПБ» та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням наданих пояснень та наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Щодо витребуваної судом в АТ КБ «Приватбанк» інформації про здійснення переказів на належний йому рахунок № [NUMBER] , а саме: 03.12.2023 у розмірі 5 500 грн., 05.12.2023 у розмірі 10 000 грн., 05.12.2023 у розмірі 10 000 грн., 11.12.2023 у розмірі 10 000 грн., зазначив, що наведеним наявність заборгованості відповідача перед позивачем не підтверджується, оскільки банк вказує на відсутність інформації про платника, а отже, неможливо встановити хто саме перевів йому ці грошові кошти. Вважає, що оскільки відсутні будь-які докази того, що дані грошові перекази були здійснені саме первісним кредитором, у позивача (правонаступника за договорами факторингу) не виникає права вимоги виконання кредитного зобов`язання, так як немає підтвердження, що ці гроші були надіслані його стороною. Окрім цього, підтвердив належність йому картки № [NUMBER] . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо долучених позивачем доказів, пояснила, що довідка про перерахування коштів № КД-000016290/ТНПП від 06.03.2025 не містить повних даних про особу відповідача, через що неможливо ідентифікувати особу-отримувача коштів. Довідка не містить жодної інформації про призначення коштів та реквізитів договору, на виконання якого ці кошти начебто переводились. Номер картки особи-отримувача переказаних коштів відображений лише частково ( [NUMBER] ), що, знову ж таки, не дає інформації про отримувача. Окрім цього дана довідка не містить підпису директора фінансової установи, яка здійснювала переказ коштів. Довідка про перерахування коштів №20241118-159 від 18.11.2024 не містить жодної інформації про особу-отримувача коштів, не містить жодної інформації про призначення коштів та реквізитів договору, на виконання якого ці кошти [начебто] переводились та повного номеру картки отримувача. Таким чином, з наданих стороною позивача довідок про перерахування коштів ніяк не можливо встановити ні особу отримувача цих коштів, ні його рахунок, ні цільове призначення переказу коштів, - що не дає можливості встановити причетність цих довідок до даної справи та підтвердити наявність заборгованості відповідача по справі, а також те, що ці гроші були надіслані саме йому. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини спірних правовідносин. 1. Щодо договору позики №4 365497 від 15.11.2023. 15.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 4365497, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника строком на 30 днів, до 15.12.2023, базова процентна ставка з другого дня користування - 3 %, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 0,01%. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (т. 1 а.с. 41-44). Окрім цього, як вбачається з означеного договору [PERSON] повідомив позичальнику реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажав отримати кредит, - № [NUMBER] , електронну адресу - «[INFO]», куди останньому, за узгодженням сторонами договору, надіслано повідомлення про успішне підписання кредитного договору із вкладеним в нього примірником електронного договору (п. 23 договору) та інші персональні дані (т. 1 а.с. 43). Так, договір позики № 4365497 разом з додатком №1 до нього (таблицею обчислення загальної вартості кредиту) підписано [PERSON] електронним підписом 15.11.2023 о 17:26 год. одноразовим ідентифікатором - Wa5QxaJQxC. Як доказ перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів за означеним договором позики, позивач до позовної заяви долучив копію довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 06.03.2025, згідно з якою останнє підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 15.11.2023 року; номер платежу f9b369fc-40af-4d2f-824f-b3d783084795; сума 6 000 грн.; отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 250). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з п.1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою) проценти за порушення зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Так, відповідно до договору факторингу №14/06/21 та з врахуванням додаткових угод №2 від 28.07.2021, №24 від 16.05.2024, №28 від 30.05.2024 до договору факторингу, акту прийому-передачі реєстру боржників №24 від 16.05.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т. 1 а.с. 45-50, 160). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від №24 від 16.05.2024 до договору факторингу ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 4365497 в сумі 27 600 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 600 грн. - сума заборгованості за процентами (т. 1 а.с. 51, 156-159). Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2024 заборгованість [PERSON] за договором позики № 4365497 від 15.11.2023 за період з 16.05.2024 по 30.09.2024 складає 27 600 грн. (т. 1 а.с. 52). 2. Щодо договору №1155552 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 03.02.2023. 03.12.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір №1155552 про надання споживчого кредиту від 03.12.2023, за умовами якого товариство надає споживачу кредит в розмірі 5 500 грн. строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 2,2 % в день, знижена - 1,1 % в день, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (т. 1 а.с. 77-80). Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Окрім цього, як вбачається з означеного договору та додатку №2 до нього, [PERSON] повідомив кредитору електронну адресу - « [INFO] », куди останньому, за узгодженням сторонами договору, надіслано повідомлення про успішне підписання кредитного договору із вкладеним в нього примірником електронного договору (п. 9.10 договору) та інші персональні дані (т. 1 а.с. 80, 81). Так, договір №1155552 про надання споживчого кредиту разом з додатком №1 до нього (графіком платежів), додатком №2, паспортом споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом 03.12.2023 о 09:51 год. одноразовим ідентифікатором - К550. Як доказ перерахування ТОВ «Селфі кредит» грошових коштів за означеним договором, позивач до позовної заяви долучив копію листа від 18.11.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек», згідно з яким між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі кредит» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03.05.2022, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі кредит»: 03.12.2023 09:53:15 на суму 5 500 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 02915087-39f5-47e7-aeca-39bd3a918e5c, номер транзакції в системі ТОВ «Селфі кредит» - cdd14d1f51b85ce470f791e14d3c0643, Session ID - 022209266435, сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua, код авторизації - 277854, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (т. 1 а.с. 251). 30.05.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30052024, у відповідності до умов якого та з врахуванням акту прийому-передачі реєстру боржників від 30.05.2024, ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (т. 1 а.с.84-87, 151). Відповідно до реєстру боржників від 29.02.2024 до договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1155552 про надання споживчого кредиту в сумі 27 159 грн., з яких: 5 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 659 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 88, 147-150). Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 30.05.2024 заборгованість [PERSON] за договором №1155552 про надання споживчого кредиту за період з 03.12.2023 по 30.05.2024 складає 27 159 грн. (т. 1 а.с. 89-90). 3. Щодо договору про надання фінансового кредиту №04351-12/2023 від 05.12.2023. 05.12.2023 між ТОВ «Старт файненс груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 04351-12/2023, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн. строком на 360 днів, строком до 28.11.2024, з процентною ставкою 2,50 % в день, шляхом зарахування означених коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] (т. 1 а.с. 58-63). Окрім цього, як вбачається з означеного договору [PERSON] повідомив позичальнику реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажав отримати кредит, - № [NUMBER] та інші персональні дані (т. 1 а.с. 63). Так, договір про надання фінансового кредиту № 04351-12/2023 разом з додатком №1 до нього (графіком платежів), паспортом споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом 05.12.2023 о 12:37 год. одноразовим ідентифікатором - W596. 29.04.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024-1, у відповідності до умов якого та з урахуванням акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.04.2024, ТОВ «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в ТОВ «Стар файненс груп» за плату, а останнє відступає позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до боржників, зазначених у реєстрі боржників (т. 1 а.с. 69-70, 71, 161-165, 170). Згідно з реєстром боржників до договору факторингу від 29.04.2024, до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 04351-12/2023 в розмірі 46 750 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 750 грн. - сума заборгованості за відсотками (т. 1 а.с. 72, 166-169). Як видно з розрахунків заборгованості, станом на 30.09.2024 заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 04351-12/2023 від 05.12.2023 за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 складає 46 750 грн. (т. 1 а.с. 73, 188 зв.-190). 4. Щодо договору про надання фінансового кредиту №08734-12/2023 від 05.12.2023. 05.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №08734-12/2023, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 1.2, 1.4 цього договору кредит надається строком на 120 днів до 02.04.2024 з процентною ставкою 2,5 % в день, яка застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта [NUMBER] (п. 1.6 договору). Окрім цього, як вбачається з означеного договору [PERSON] повідомив позичальнику реквізити особистого електронного платіжного засобу, на який бажав отримати кредит, - № [NUMBER] та інші персональні дані (т. 1 а.с. 15). Так, договір про надання фінансового кредиту №08734-12/2023 від 05.12.2023, додаток №1 до цього договору (графік платежів), паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] 05.12.2023 о 20:42 год. електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору - W0436 (т. 1 а.с. 10-20). Згідно з розрахунками заборгованості станом на 30.09.2024 заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №08734-12/2023 від 05.12.2023, становить 40 000 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом, 30 000 грн. - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 21, 187, 188). 5. Щодо договору про надання фінансового кредиту №19589-12/2023 від 11.12.2023. 11.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №19589-12/2023, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п. 1.2, 1.4 цього договору кредит надається строком на 120 днів до 08.04.2024 з процентною ставкою 2,5 % в день, яка застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта [NUMBER] (п. 1.6 договору). Так, договір про надання фінансового кредиту №08734-12/2023 від 05.12.2023, додаток №1 до цього договору (графік платежів), паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] 11.12.2023 о 17:30 год. електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору - W0436 (т. 1 а.с. 22-27, 28-29, 30-32). Згідно з розрахунками заборгованості, станом на 30.09.2024 заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №19589-12/2023 від 11.12.2023 становить 40 000 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом, 30 000 грн. - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 33, 186). 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024, за умовами якого та з урахуванням акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.04.2024, ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (т. 1 а.с. 34-36, 37, 171-175, 180). Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за: договором про надання фінансового кредиту №08734-12/2023 від 05.12.2023 на суму 40 000 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 30 000 грн. - заборгованість за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту №19589-12/2023 від 11.12.2023 на суму 40 000 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 30 000 грн. - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 38, 176-179). Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд відзначає наступне. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З досліджених судом доказів встановлено, що під час укладення договору позики № 4365497 від 15.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , договору про надання споживчого кредиту № 1155552 від 03.12.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] , договору про надання фінансового кредиту № 04351-12/2023 від 05.12.2023, укладеного між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] , договорів про надання фінансового кредиту № 08734-12/2023 від 05.12.2023 та № 19589-12/2023 від 11.12.2023, укладених між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] , досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, означені договори оформлені в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 372/223/17, від 15.01.2025 №753/16762/15-ц міститься правовий висновок про те, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Так, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.01.2025, АТ КБ «Приватбанк» 20.01.2025 надало інформацію, зокрема, стосовно наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткових рахунків, відкритих в банку станом на 15.11.2023, а саме: - [NUMBER] картка [NUMBER] , - [NUMBER] картки [NUMBER] , [NUMBER] , - [NUMBER] картка [NUMBER] . На карту № [NUMBER] здійснено переказ коштів: - 15.11.2023 - зарахування переказу на картку 6 000 грн., інформація про платника відсутня; - 03.12.2023 - зарахування переказу на картку 5 500 грн., інформація про платника відсутня; - 05.12.2023 - зарахування переказу на картку 10 000 грн. та зарахування переказу на картку 10 000 грн., інформація про платника відсутня; - 11.12.2023 - зарахування переказу на картку 10 000 грн., інформація про платника IPAY_CREDIT_MC1, Banderu 9 (т. 1 а.с. 225). Оцінюючи зарахування вказаних платежів на банківську картку відповідача, суд констатує, що дати та суми платежів цілком відповідають датам та умовам наявних у справі спірним договорам, що укладені від імені [PERSON] . При цьому, суд, враховує надсилання смс-повідомлень із одноразовими ідентифікаторами на номер телефону, що використовується відповідачем та який вказано у відзиві на позовну заяву, а банківська картка, на яку поступили кошти, належить відповідачу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 та ін.). Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази та витребувану судом інформацію в сукупності та взаємозв`язку, враховуючи недоведеність відповідачем отримання зазначених грошових коштів із інших джерел, ніж стверджує позивач, та не спростування означених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт переказу первісними кредиторами на картковий рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] кредитних коштів за спірними договором позики та кредитними договорами. Суд вважає недоведеним посилання сторони відповідача про невидачу останньому кредитних коштів за означеними договорами, оскільки такі спрямовані виключно на уникнення відповідальності. Щодо переходу права вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача суд відзначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд констатує, що до позивача ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 4365497 від 15.11.2023 в розмірі 27 600 грн., за кредитними договорами № 08734-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 19589-12/2023 від 11.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 04351-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 46 750 грн., № 1155552 від 03.12.2023 в розмірі 27 159 грн. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін; ч. 1 ст. 530 ЦК України). Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, надані позивачем розрахунки заборгованості, згідно з яким загальний залишок заборгованості [PERSON] за договором позики та кредитними договорами 181 509 грн. містять детальний розпис нарахованої заборгованості за договорами, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданими кредитами, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитами. Вказана заборгованість відповідачем не погашена та в порядку, встановленому процесуальним законом, не спростована, підстав сумніватися в обґрунтованості таких розрахунків судом не встановлено. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, останній не надав, а позивач отримав право вимоги за такими договорами, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 4365497 від 15.11.2023 в розмірі 27 600 грн. та кредитними договорами № 08734-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 19589-12/2023 від 11.12.2023 в розмірі 40 000 грн., № 04351-12/2023 від 05.12.2023 в розмірі 46 750 грн., № 1155552 від 03.12.2023 в розмірі 27 159 грн., а всього 181 509 грн. За таких обставин, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved