Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

30 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Комаренко Оксана Валеріївна звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 12 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Полтави за актовим записом №73 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після одруження [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 грудня 2021 року у справі №552/6178/21 шлюб було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] в шлюбі народилась [PERSON] . Відповідачка не виконувала та не виконує покладені на неї обов`язки. Після розлучення [PERSON] на декілька місяців переїхала до сестри у Київ, а згодом виїхала до Ізраїлю на постійне місце проживання. Під час останнього спілкування з дитиною декілька років тому, відповідач завдала доньці психологічну травму, через що позивач звернувся до психолога разом з донькою. При цьому з 2021 року та по теперішній час позивач самостійно піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , вживає всіх необхідних заходів щоб донька не відчувала матеріальних потреб, створює належні соціальні умови, сприяє збереженню фізичного стану дитини, виявляє інтерес до психологічного стану доньки. Натомість відповідачка в повному обсязі самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, за останні більш як три роки жодного разу не зателефонувала дочці, не поцікавилась її життям, успіхами, станом здоров`я. У відповідь на запит адвоката адміністрація Державної прикордонної служби України підтвердила, що останній раз [PERSON] перебувала на території України у лютому 2022 року. Весь період відсутності відповідачки на території України, [PERSON] не мала перепон у побаченні, спілкуванні з донькою, позивач не заперечував та не перешкоджав її участі у житті дитини. Позивач займається вихованням, навчанням та утриманням дитини. Факти засвідчені вчителями, репетитором, прикордонною службою, свідченнями самої [PERSON] доводять, що відповідачка не бере жодної участі у вихованні доньки, не провідує її, не цікавиться її досягненнями, розвитком, морально та матеріально не підтримує дитину, незважаючи на можливість хоча б телефонним зв`язком спілкуватись з нею, вчителями, а за необхідності з лікарями. В сукупності всі ці обставини дають підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] та встановлення факту самостійного виховання дівчини та її утримання позивачем. Просили суд встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 13.11.2024 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання на 04 грудня 2024 року на 11 годину 30 хвилин (а.с.63, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.12.2024 року зобов`язано виконавчий комітет Київської районної в м.Полтаві ради в особі Служби у справах дітей надати акт обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , адреса проживання [ADDRESS] та висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.83, том 1). 27.01.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Комаренко Оксани Валеріївни до суду надійшло Клопотання про з`ясування (заслуховування) думки неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з питання вирішення спору про позбавлення батьківських прав у справі №552/7525/24 (а.с.101-103, том 1). 27.01.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Комаренко Оксани Валеріївни до суду надійшло Клопотання про доручення висновку психолога з додатками (а.с.104-123, том 1). 28.01.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іванової Олени Ігорівни до суду надійшов Відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав з додатками (а.с.125-182, том 1), в якому просили суд у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовити у повному обсязі. 04.02.2025 року від Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради до суду надійшло рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » №16 від 28.01.2024 року та копії документів до нього (а.с.185-250, том 1). 06.02.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Комаренко Оксани Валеріївни до суду надійшла Відповідь на відзив з додатками (а.с.251-263, том 1), в якій просили суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. 10.02.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іванової Олени Ігорівни до суду надійшли Заперечення на клопотання про доручення висновку психолога у справі №552/7525/24 з додатками (а.с.6-11, том 2), в яких відповідач вважає, що документи, які просять долучити позивач в якості доказів підлягають відхиленню судом та не можуть бути враховані при ухваленні рішення у справі. 07.05.2025 року від Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору по справі №552/7525/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] з додатками, а саме рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » №60 від 25.03.2025 року (а.с.33-41, том 2). 08.05.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Комаренко Оксани Валеріївни до суду надійшло Клопотання про виклик свідків з додатками (а.с.42-48, том 2). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду на 13.00 24 червня 2025 року (а.с.51, том 2). В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник відповідача адвокат Комаренко О.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Іванова О.І. в задоволенні позовних вимог просила суд відмовити за їх безпідставністю та надуманістю. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради Серебряний В.В. з позовом згоден. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача адвоката Комаренко О.В., представника відповідача адвоката Іванову О.І., представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради Серебряного В.В., заслухавши свідків та думку неповнолітньої [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 12 липня 2001 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Полтави актовий запис №73 (а.с.9, том 1). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12, том 1). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.12.2001 року шлюб, зареєстрований 12.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Полтави, актовий запис №73, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка - [PERSON] , жінки - [PERSON] (а.с.10-11, том 1). В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що після розірвання шлюбу неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з батьком [PERSON] . На даний час відповідачка по справі [PERSON] проживає за кордоном - в державі Ізраїль. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між колишнім подружжям склалися напружені, неприязні відносини, які безпосередньо впливають на виховання, духовний та моральний розвиток дитини - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Під час оцінки доводів учасників процесу, суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В матеріалах даної цивільної справи наявні два висновки Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради. 04.02.2025 року від Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради до суду надійшло рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » №16 від 28.01.2024 року та копії документів до нього (а.с.185-250, том 1). 07.05.2025 року від Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору по справі №552/7525/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] з додатками, а саме рішення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » №60 від 25.03.2025 року (а.с.33-41, том 2). Дані висновки Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради є суперечливими, які різняться за своїм змістом та висновками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов"язків, та у майбутньому не збирається їх виконувати. Заперечуючи проти позову, представник відповідача адвокат Іванова О.І. наполягала на тому, що [PERSON] намагається приймати участь у вихованні доньки, не заперечувала в судовому засіданні, що у відповідачки склалися складні, напруженні відношення з донькою через розлучення з її батьком, відповідач турбується про долю своєї дитини, цікавиться її життям, спілкується з нею месенджерами, надсилає кошти доньці та має намір у майбутньому приймати участь у вихованні дитини, опікуватись її долею, яка їй не байдужа. Отже, у судовому засіданні не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов"язків, що вона має негативну характеристику, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, вчиняла будь-які протиправні дії відносно своєї неповнолітньої доньки, притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, тому підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у суду відсутні. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та в позбавленні батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed