Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою, у якій просить оголосити його усиновлючвачем [PERSON] , яка народилася [INFO] , записати його батьком дитини, змінити прізвище дитини на [INFO] , а по батькові - на [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 12.01.2019 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , остання є матір`ю дитини - [PERSON] . Крім того, вони мають двох спільних дітей та усі проживають разом. [PERSON] полюбив дитину - [PERSON] як власну, дитина вважає його батьком, хоче носити його прізвище та по батькові, не заперечує, щоб він її усиновив. [PERSON] надала згоду на усиновлення [PERSON] [PERSON] , останній може бути усиновлювачем, зокрема, має житло, постійних дохід, є здоровим, до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має. [PERSON] та [PERSON] просить заяву [PERSON] задовольнити. Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області, надав висновок від 25.03.2025 р. про доцільність усиновлення дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , громадянином України [PERSON] , (далі - Висновок від 25.03.2025 р.), у якому вважає, що таке усиновлення є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Розглядаючи заяву, Суд виходить з наступного. Відповідно до статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Статтею 6 Сімейного кодексу України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON] народилася [INFO] у с. Хажин Бердичівського району Житомирської області (актовий запис № 1 від 10.01.2014 р. складений Виконавчим комітетом Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області), її батьками є (записані) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.01.2014 р. та витягом від 21.02.2025 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Таким чином [PERSON] може бути усиновленою. Статтею 211 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Статтею 212 Сімейного кодексу України визначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до вказаних вище положень статей 211 та 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) [PERSON] бути усиновлювачем [PERSON] . При цьому Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України від 18.10.2006 р., тобто він не молодше двадцяти одного року та старше за дитину, яку бажає усиновити, більше як на п`ятнадцять років. [PERSON] з 12.01.2019 р. перебуває у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] має на праві користування житло та має постійне місце проживання, у якому проживає разом з дружиною, їхніми спальним дітьми та дочкою дружини - [PERSON] , де створені належні умови проживання, [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, та отримує від цієї діяльності заробіток (дохід), він соматично здоровий, на території України станом на 21.02.2025 р. є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність не знятої чи непогашеної судимості та розшук відсутні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.01.2019 р., договором оренди квартири від 15.11.2024 р., актом обстеження умов проживання від 13.03.2025 р., свідоцтвам про народження від 26.12.2019 р. та від 13.05.2023 р., випискою від 11.09.2012 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця з 2024 р., витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", Висновком від 25.03.2025 р. Таким чином [PERSON] може бути усиновлювачем [PERSON] . Відповідно до статей 217 та 220 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Усиновлення дитини може бути проведене без згоди другого з подружжя, якщо він визнаний безвісно відсутнім, недієздатним, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 219 Сімейного кодексу України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. [PERSON] , яка, як було встановлено раніше, є дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] , надала письмову згоду на усиновлення цієї дитини [PERSON] , що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 21.02.2025 р. Запис про батька дитини - [PERSON] , у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу, що підтверджується витягом від 21.02.2025 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Таким чином вимоги щодо згоди подружжя та батьків дитини на усиновлення останньої дотримані. Статтею 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. [PERSON] надала згоду на її усиновлення [PERSON] , що підтверджується її заявою від 12.03.2025 р., написаною у присутності завідувача сектору опіки, піклування, усиновлення та соціального захисту дітей Міської служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області Л.В. Яковенко. Частинами першою та другою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Як зазначалось вище, орган опіки та піклування - Бердичівська районна військова адміністрація Житомирської області, надав Висновок від 25.03.2025 р., у якому вважає, що усиновлення [PERSON] [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Суд, зважаючи на наявні матеріали справи та встановлені вище обставини, погоджується з вказаним висновком. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що [PERSON] здатен забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини - [PERSON] , а тому його заява в частині вимоги про оголошення його усиновлювачем цієї дитини підлягає задоволенню. Частиною третьою статті 228 Сімейного кодексу України визначено, що таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229 - 231 цього Кодексу. З метою забезпечення таємниці усиновлення, зважаючи на статті 229 та 231 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги згоду дитини - [PERSON] , наведену у заяві від 12.03.2025 р., на зміну її прізвища та по батькові, Суд вважає за можливе та необхідне записати [PERSON] батьком дитини, та змінити прізвище дитини на [INFO] , а по батькові - на [INFO] . Зважаючи на вказане, Суд задовольняє заяву [PERSON] в частині вимоги про запис його у Книзі реєстрації народжень батьком дитини, зміни прізвища та по батькові дитини.

Outcome: approved