Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-22 00:00:00

ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.06.2021 між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу №10578/06/21-Г. 23.09.2021 року права вимоги за вказаним договором були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 23.09.2021 року «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017 року». 26.12.2022 року правави моги за Договором були відступлені до нового кредитора ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» на підставі додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28.12.2017 «Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги якими відступаються (додаток до договору станом на 26.12.2022 р.)». Позивач зазначає, що свої зобов`язання ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» виконав своєчасно, належним чином і в повному обсязі, зокрема, набув у свою власність та передав 01.07.2021 року згідно акту приймання-передачі на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений лізингоодержувачем транспортний засіб (перебував в експлуатації) марки Mitsubishi модель Grandis, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 202751,00 грн, в тому числі ПДВ 700,00 грн., який зареєстрований 01.07.2021 року за ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 6541, а лізингоодержувач зобов`язався прийняти предмет лізингу та своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до загальних умов до договору лізингу. В свою чергу, відповідачка сплатила перший лізинговий платіж, прийняла від позивача у платне володіння та користування замовлений об`єкт лізингу та починаючи з 2 лізингового платежу розпочала систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 14 лізингового платежу взагалі припинила виконувати зобов`язання по оплаті лізингових платежів. Отже відповідач порушив взяті на себе за Договором фінансового лізингу зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка не була погашена відповідачем добровільно. Станом на 10.09.2024 року прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по лізинговим платежам складає 162071,31 грн. Загалом заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 10.09.2024 року по діючому Договору фінансового лізингу з урахуванням штрафних санкцій становить 272684,36 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 29\~червня 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю «УЛФ- ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір фінансового лізингу №10578/06/21-Г, за умовами якого предметом є автомобіль Mitsubishi модель Grandis (бувший у використанні), 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 202751,00 грн, в тому числі ПДВ 700,00 грн. Згідно п.13 Договору фінансового лізингу, Договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/ розірвання цього Договору). Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняють із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням. Згідно п.14 Договору фінансового лізингу, підписанням цього Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу є публічною частиною Договору фінансового лізингу. Своїм підписом в цьому документі Лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу (включаючи Загальні умови) щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватися відповідно до Договору, щодо відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення Договору, порядку та суми дострокового викупу Об`єкта лізин; тощо. Лізингоодержувач підтверджує, що йому зрозумілі наслідки укладення цього Договору (включаючи Загальні умови) та зобов`язується дотримуватися усіх його умов. Згідно п.15 Договору фінансового лізингу, своїм підписом на Договорі Лізингоодержувач підтверджує факт отримання Договору фінансового лізингу в дату його укладення та запевняє, що на дату підписання Договору ознайомився та має доступ до Загальних умов договору фінансового лізингу», які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця та є діючими на дату укладання Договору, а також підтверджує отримання перед укладанням Договору інформації , передбаченої ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 01 липня 2021 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «УЛФ- ФІНАНС» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору фінансовго лізингу №10578/06/21-Г, якою сторони дійшли згоди про викладення п. 10 договору (Графік внесення лізингових платежів) в новій редакції. Відповідно до акту (видаткова накладна) прийому-передачі об`єкту лізингу до Договору фінансового лізингу №10578/06/21-Г від 29.06.2021 року ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» передав, а [PERSON] прийняла в якості предмета лізингу транспортний засіб Mitsubishi модель Grandis (бувший у використанні), 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , вартістю 202751,00 грн, в тому числі ПДВ 700,00 грн. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 6541 01.07.2021 року, власником транспортного засобу марки Mitsubishi модель Grandis 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс». 21 липня 2017 року права вимоги за Договором №10578/06/21-Г від 29.06.2021 року були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 23.09.2021 року «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017». 26 грудня 2022 року права вимоги за Договором №10578/06/21-Г від 29.06.2021 року були відступлені до нового кредитора ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» на підставі додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28.12.2017 «Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги якими відступаються (додаток до договору станом на 26.12.2022 року)». Відповідачка сплатила перший лізинговий платіж та починаючи з 2 лізингового платежу розпочала систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 14 лізингового платежу взагалі припинила виконувати зобов`язання по оплаті лізингових платежів. Вказане свідчить про порушення відповідачкою взятих на себе за Договором фінансового лізингу зобов`язань щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка не була погашена останньою добровільно. 21.06.2022 року [PERSON] була направлена досудова вимога № 9202/31.1 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкції, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від прострочення заборгованості, та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. Дана вимога відповідачкою була проігнорована. Згідно розрахунку позивача наведеному останнім у позовні заяві, станом на 10.09.2024 року прострочена заборгованість [PERSON] перед позивачем по лізинговим платежам складає 162071,31 грн. Відповідно до пункту 7.1.2. Загальних умов, у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, крім пені, передбаченої пунктом 7.1.1. Загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості. Згідно пункту 7.1.7. Загальних умов, при нарахуванні штрафних санкцій та неустойки, положення ч.6 ст. 232 ГК України та ч.2 ст. 258 ЦК України не застосовуються. Неустойка та інші штрафні санкції нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язань. Загалом заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 10.09.2024 року по діючому Договору фінансового лізингу №10578/06/21-Г від 29.06.2021 року з урахуванням штрафних санкцій становить 272684,36 грн., яка складається з: 162071,31 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 18030,05 грн. - штраф 10%; 71865,30 грн. - пеня; 5957,78 грн. - 3% річних; 14759,92 грн. - інфляційні нарахування. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунками штрафних санкції, наданих позивачем та вважає доведеним, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 10.09.2024 року по діючому Договору фінансового лізингу №10578/06/21-Г від 29.06.2021 року з урахуванням штрафних санкцій становить 272684,36 грн., яка складається з: 162071,31 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 18030,05 грн. - штраф 10%; 71865,30 грн. - пеня; 5957,78 грн. - 3% річних; 14759,92 грн. - інфляційні нарахування. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором фінансового лізингу, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачкою суду не надано. Таким чином, на момент розгляду справи докази погашення лізингових платежів та сплати всіх заявлених позивачем штрафних санкцій у суду відсутні. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору фінансового лізингу. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідачки, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду та витрати на професійну правничу допомогу. Як зазначає позивач за змістом позовної заяви, що товариством були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 4090,27 гривень, витрати на поштовий зв`язок розмір яких не зазначає та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12112,00 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поштовий зв`язок, розмір який позивачем не зазначено, суд зазначає, що до позовної заяви позивачем жодних доказів понесення вказаних витрат не надано, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у стягненні вказаних витрат. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що ані позивачем, ані його представником на підтвердження даних вимог суду не представлено відповідний договір про надання професійної правничої допомоги, а також квитанції про оплату позивачем вказаних послуг саме в сумі 12112,00 гривень, а тому суд вважає, що підстави для стягнення зазначених витрат з відповідача на користь позивача, відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 23 червня 2025 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved