Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (далі - АТ «АКБ «Конкорд») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Свої вимоги АТ «АКБ «Конкорд» обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до банку та підписав заяву про надання кредиту/кредитний договір від 02.04.2018 № 48273-МПК про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки № 48273-МПК про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок у розмірі 5 204 грн строком на 24 місяці з 02 квітня 2018 року до 01 квітня 2020 року, включно, зі сплатою мінімального щомісячного платежу, який включає сплату 45% річних. Разом з заявою відповідач підписав розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Позивач зазначив, що підписавши заяву, відповідач приєднався до публічного договору, підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами банку. Відповідачу було відкрито рахунок пакет «Golden dream» та видано платіжну картку. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконував, у зв`язку з чим станом на 23.02.2023 у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 12 113,54 грн, у тому числі: 5 204 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 2 560,73 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 2 990,32 грн - прострочена плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, 3 358,49 грн - пеня. Посилаючисьна наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором та витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 204 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 560,73 грн. Зазначив, що строк кредиту визначено у заяві про надання кредиту та становить 24 місяці. Проте позивач після закінчення терміну кредиту продовжив нараховувати відсотки за несанкціоновану заборгованість у вигляді 90% річних, сума яких у підсумку становить 2990,32 грн. Просив застосувати строки позовної давності щодо нарахованої пені, посилаючись на те, що у матеріалах справи є заява про видачу кредиту, однак у цій заяві відсутні умови про збільшення строку позовної давності. У тексті заяви зазначається, що відповідач ознайомлений з Публічним договором та приймає його умови. Однак, на момент підписання цієї заяви в умовах Публічного договору [PERSON] не бачив пункт про зміну термінів давності. У той же час позивачем не надано доказів про те, що Публічний договір, що додається до Позовної заяви, не змінювався і даний відповідачу для ознайомлення при підписанні Заяви примірник містив пункт про зміну строків давності. У доданому до позовної заяви Публічному договорі відсутній підпис відповідача. Таким чином, вважає, що пеня нарахована в період з 01.10. 2018 по 18.03.2019 у сумі 926,55 грн підлягає списанню за спеціальною позовною давністю 1 рік, згідно з п.1, ч.2, ст. 258 ЦК України. Крім того, просив зменшити суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що витрати на правничу допомогу разом із судовим збором становлять більше 50% ціни позову, позов підготовлений штатними юристами та фінансистами у робочий час, позов є шаблонним та стандартним, у 4 пункті прохальної частини позову зазначений інший відповідач та по тексту позову наявні залишки цифр з іншого позову. Просив суд врахувати, що у зв`язку з бойовими діями на Київщині [PERSON] було втрачено можливість вести бізнес, він змушений був із сім`єю виїхати у вільну від бойових дій зону. На даний момент не має постійного прибутку. Його дружина перебуває на лікуванні в клінічній лікарні і також не має доходу. У відповіді на відзив, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав викладених у позові, звернув увагу суду, що відповідач до Банку із заявою щодо неможливості виконання зобов`язань за кредитним договором із настанням у нього форс-мажорних обставин за період з 20.03.2020 по теперішній час не звертався, остання оплата ним була здійснена 18.12.2018 року, відповідачем не доведено з яких підстав він не може виконувати зобов`язання за кредитним договором. Крім того, станом на 23.02.2023 року по Кредитному договору виникла загальна заборгованість по пені в розмірі 3358,49 грн., яка Банком була нарахована за період з 01.10.2018 року по 19.03.2020 року, тобто до введення в дію постанови Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 р. № 211, на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином слід вважати, що заборгованість по стягненню пені в розмірі 3358,49 грн., на користь Банку є законною та такою, що підлягає стягненю в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.02.2025 замінено позивача АТ «АКБ «Конкорд»на його правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у зв`язку з тим, що 21.11.2024 між ними укладено Договір відступлення прав вимоги №GL1N426663, відповідно до умов якого, останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками позивача, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором 48273-МПК. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в які просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 02.04.2018 [PERSON] звернувся до банку та підписав заяву про надання кредиту/кредитний договір №48273-МПК від 02.04.2018 про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки № 48273-МПК про надання кредитних коштів на умовах, передбачених публічним договором, відповідно до якої просив видати йому особисту картку та відкрити поточний рахунок у гривні. Також відповідач погодив надання кредиту в сумі 5 204 грн. строком на 24 місяці під 45% річних, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом та сплатою тіла кредиту відповідно до графіку, останній день платежів 01.04.2020, комісія за видачу кредиту 4 грн. 02.04.2018 відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] . Згідно з випискою з особового рахунку за період з 02.04.2018 по 23.02.2023 відповідач отримував кредитні кошти шляхом зняття готівки та оплати товарів/послуг, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 5 204 грн. Згідно з розрахунком банку станом на 23.02.2023 у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 12 113,54 грн., з яких 5 204 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 560,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2 990 грн. - прострочена плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, 3 358,49 грн. - пеня. 21.11.2024 між АТ «АКБ «Конкорд»та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №GL1N426663, відповідно до умов якого, останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками позивача, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором 48273-МПК. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки, умови договорів приєднання були розроблені АТ «АКБ «Конкорд», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, плату за супроводження кредиту та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором №48273-МПК від 02.04.2018 станом на 23.02.2023 у розмірі 12 113,54 грн., сума простроченої заборгованості по відсотках зазначена у розмірі 2 560,73 грн., в розрахунку заборгованості сума простроченої заборгованості по відсотках нарахована у розмірі 560,73 грн. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5204 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 560,73 грн., яка зазначена в розрахунку заборгованості. Щодо вимог стягнути прострочену плату за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості в розмірі 2 990 грн. суд зазначає наступне. Пунктом 9 Тарифного пакету на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «Кредитка «GOLDEN DREAM», визначена плата за супроводження простроченої /несанкціонованої заборгованості, яка нараховується (від суми заборгованості) в розмірі 0,25 % (від щоденних залишків, процентів на місяць). Суд звертає увагу, що доданий до позовної заяви Тарифний пакет на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «Кредитка «GOLDEN DREAM» не містить підпису позичальника (а.с. 76). Матеріали справи не містять підтверджень, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачем взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості. При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Наданий позивачем Тарифний пакет, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, в Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (Додаток №1 до Кредитного договору від 02.04.2018), який підписаний відповідачем, платежі за надані супутні послуги на користь банку, такі як обслуговування кредитної заборгованості та РКО обліковуються за нульовою ставкою, комісія за надання кредиту складає 5 грн. та сплачується одноразово при першій даті платежу 25.05.2018 (а.с. 16). З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банком не доведено, що саме наданий Тарифний пакет на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «Кредитка «GOLDEN DREAM» є складовими кредитного договору і що саме ці умови відповідач мав на увазі, підписуючи заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання щодо плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості в розмірі 2990,32 грн. Також у позовні заяві позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за період з 01.10.2018 року по 19.03.2020 початку дії постанови Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року № 211, на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) у розмірі 3 358,49 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктом 14.9.3 договору передбачено, що в разі порушення позичальником зобов`язань, передбачених розділом 13 публічного договору, клієнт зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості у гривнях за кожен день прострочення, що діяла на день виникнення заборгованості, але не більше 15 % суми простроченого платежу. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що пеня банком фактично нарахована за період з 01.10.2018 року до 19.03.2020 року. Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої за період з 01.10.2018 до 18.03.2019. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Між сторонами укладено кредитний договір у формі заяви за зразком, розробленим банком, у якій зокрема зазначено, що позичальник ознайомився з умовами Публічного договору, який міститься на офіційному сайті банку та його Тарифами. У пункті 16.3.3 Публічного договору передбачено, що сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення Кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом та неустойки тривалістю в 10 років. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З позовом до суду про стягнення з відповідача кредитної заборгованості позивач звернувся 05.06.2023 року і згідно розрахунку заборгованості пеня нарахована позивачем за період з 01.10.2018 (а. с. 2). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови Публічного договору, у пункті 16.3.3 якого установлено позовну давність тривалістю в десять років, не містять підпису відповідача. При цьому не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ці умови надання кредиту фізичним особам не змінювалися і на час укладення кредитного договору саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови надання кредиту фізичним особам містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника. У заяві позичальника від 02.04.2018 року посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності відсутнє. Відсутній і окремий договір про збільшення строку давності. Враховуючи те, що Публічний договір, який знаходиться в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, у заяві позичальника відсутнє посилання на збільшення строку давності, а тому відсутні підстави вважати, що сторони збільшили позовну давність за вимогами про стягнення кредитної заборгованості до десяти років. Договору про збільшення позовної давності сторони не укладали. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на ці вимоги чинного законодавства і заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд вважає правильним здійснити розрахунок пені з 01.04.2019 року. Перевіривши розрахунок заборгованості, виключивши нараховані суми пені до 01.04.2019, суд визначає розмір пені до стягнення з відповідача у розмірі 2 347,34 грн. В зв`язку з вищезазначеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №48273-МПК від 02.04.2018 станом на 23.02.2023 у розмірі: 5 204 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 560,73 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 2 347,34 грн - пеня. Що стосується заявленої позивачем вимоги про відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов такого висновку. В описовій частині позовної заяви представник позивача адвокат Кізко Л.С. вказала, що орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу складає 5000,00 грн. Зазначила, що розмір суми витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, буде заявлений додатково із наданням підтверджуючих документів виходячи з фактичної кількості судових засідань у справі. За змістом прохальної частини позовної заяви представник позивача заявила вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, однак розміру таких витрат прохальна частина позовної заяви не містить. Пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу первісним позивачем АТ «АКБ «Конкорд» надано: договір про надання правової допомоги № 11/22 від 28.11.2022 на двох аркушах, які містять тільки першу та десяту сторінку договору укладений між АТ «АКБ «Конкорд» та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., довіреність АТ «АКБ «Конкорд» №3/2023 від 15.05.2023, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Кізко Л.С., досліджуючи які суд дійшов такого висновку. Позов поданий до суду адвокатом Кізко Л.С., в якому вона вказана як представник позивача. Договір про надання правової допомоги № 11/22 від 28.11.2022, укладений первісним позивачем АТ «АКБ «Конкорд» з адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., однак до позову надано тільки першу та десяту сторінку цього договору, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити, що саме є предметом даного договору, за виконання яких юридичних дій замовник оплачує винагороду (гонорар), час та умови виконання такої роботи та її оплата. Матеріали справи не містять доказів, що адвокат Кізко Л.С. входить до складу Адвокатського об`єднання «СмартЛекс» чи залучалася останнім до виконання згаданого договору правової допомоги. Довіреністю від 15 травня 2023 року за № 3/2023 уповноважено тільки адвоката Кізко Л.С. на представництво інтересів банку, посилання на договір про надання правової допомоги відсутнє. Наведене вище та відсутність доказів витрат на оплату робіт та послуг адвоката Кізко Л.С. за договором про надання правової допомоги № 11/22 від 28.11.2022 зумовлює відмову у заявленому відшкодуванні. 29.08.2023 на адресу суду від адвоката Кізко Л.С. надійшло повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги №11/22 від 28.11.12022 укладений між Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» та АТ «АКБ «Конкорд». Відповідно до ч.1, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч.8 цієї ж статті, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В подальшому ні первісним позивачем АТ «АКБ «Конкорд», ні його правонаступником «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано не було. За таких обставин, суд вважає, що подані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості документально не підтверджені, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення суд не вбачає і відмовляє в задоволенні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені на 66%, то і сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1 771,44 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial