Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити, що частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року є рівними та складають по 1/6 частці кожному. А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване за спадкодавцем у встановленому законом порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному проваджені. Судом було встановлено, що [PERSON] належали 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року за № 2/281, а 1/6 частина з якої належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року за № 2/282. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.04.2020 року, виданого відділом запису актів цивільного стану адміністрації міста Нягані Ханти Мансійкого автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до статей 1233,\~1234\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті\~12\~та стаття\~1234 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту від 27.06.2018 року посвідченого нотаріусом нотаріального округу міста Нягані Ханти Мансійкого автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 86/19-н/86-2018-2-1409, [PERSON] всю належну їй частину на праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині кожному. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та разом із спадкодавцем не проживав тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 27.08.2020 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом. \~ \~ \~ \~Таким чином, виходячи з норм діючого законодавства частки співвласників відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. від 28.01.1988 року є рівними та складають по 1/6 частці кожному. Згідно пункту 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Така ж саме позиція викладена у листі Міністерства юстиції України № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року. Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами від 25.07.2024 року та Довідки № 1186, виданої КП «ІМБТІ» від 19.08.2024 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] побудований у 1969 році. Об`єкти, побудовані без дозвільних документів відсутні. Відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні правом України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання\~права власності\~на спадкове\~майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved