Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

В травні 2024р. позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Безрукової С.О., звернулась до Ленінського районного суду із позовом, вимоги якого було уточнено під час підготовчого судового розгляду, в якому просила витребувати у відповідачки [PERSON] нерухоме майно, а саме частку будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташовано на земельній ділянці кадастровий номер:1210100000:08:777:0343 з цільовим призначенням-роздрібна торгівля та комерційні послуги, площею 0,0189га.Також, просила визнати за нею право власності на зазначену частину нежитлового приміщення, скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості за відповідачкою [PERSON] , який має індексний номер 69634104 в Реєстрі від 06.10.2023р.,та визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія і номер 3792 від 06.10.2023р. укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі-продажу частки торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову представник позивачки зазначила наступне. На виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року, у справі №205/4528/16-ц , ДП «СЕТАМ» були проведені 23 березня 2017 року електронні торги з реалізації нерухомого майна - 1/2 частина торгівельного павільйону. загальна площа якого становить 65,8 кв.м., та який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер лота 204043. Складений протокол проведення електронних торгів №244948 від 23.03.2017 року, сформований організатором торгів ДП «Сетам». Державним виконавцем Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Петровим О.В. був складений акт від 24.04.2017 року про проведені електронні торги нерухомого майна, який був затверджений начальником Новокодацького ВДВС міста Дніпра. Позивачка свої зобов`язання щодо сплати за спірний об`єкт виконала в повному обсязі. Вважає, що таким чином у [PERSON] є право власності на зазначений об`єкт нерухомості на підставі Акту та протоколу торгів. 25.04.2017р. [PERSON] , як власник приміщення, звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Новокодацького ВДВС міста Дніпра, ДП «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання проведених 23.03.2017р. електронних торгів недійсними, визнання протоколу проведення електронних торгів недійними, визнання незаконним та скасування акту. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020р., цивільна справа №205/2535/17 , було відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Однак, за результатами апеляційного перегляду, Дніпровським апеляційним судом 15.09.2021 року було ухвалено постанову , якою скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року та задоволено позов [PERSON] . Визнано недійсними проведені ДП «Сетам» 23 березня2017 р. ,на виконання судового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року у справі №205/4528/16-ц , електронні торги з реалізації нерухомого майна - 1/2 частина торгівельного павільйону , загальною площею 65,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер лота 204043. Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів №244948 від 23.03.2017 року, сформований організатором торгів ДП «Сетам». Визнано незаконним та скасовано акт державного виконавця Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Петрова О.В. від 24.04.2017 року про проведені електронні торги нерухомого майна реєстраційний номер лота 204043. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась до Верховного суду із касаційною скаргою . Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк», Другого Правобережного ВДВС м. Дніпра, представника позивача адвоката Безрукової С. О. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року залишено без змін.. У квітні 2023 року [PERSON] подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, в якій просила скасувати оскаржувані рішення судів першої та другої інстанції. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року в задоволенні касаційної скарги було відмовлено повністю. В березні 2024 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В. з заявою про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме на 1/2 частку торгівельного павільйону (загальною площею 65.8 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Однак, в видачі свідоцтва про право власності нотаріусом було відмовлено , постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.03.2024 року. В обґрунтування відмови нотаріус посилався на те, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою 28.03.2024 року було виявлено , що власником в цілому нерухомого майна загальною площею 65.8 кв.м.: будівля торгівельного павільйону літ. А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м., споруди №1-4, мостіння І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 06.10.2023 року є інша особа - [PERSON] [INFO] , яка придбала спірне майно 06.10.2023 року на підставі укладеного між її законним представником (батько) [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу, серія та номер: 3792, виданий 06.10.2023, видавник : приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко Ольга Олегівна. Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 69634104 від 06.10.2023 15:30:00, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. Данний договір було укладено від двох продавців та одного покупця, а саме крім [PERSON] , продавцем іншої 1/2 частини нерухомого майна загальною площею 65.8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . 02 листопада 2019 року право власності на спірне приміщення перейшло до [PERSON] від [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, серія та номер: 984, виданий 02.11.2019, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Є.О. 11 липня 2018 року право власності на спірне приміщення перейшло до [PERSON] від [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, серія та номер: 622, виданий 11.07.2018, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. Позивачка вважає, що вона незаконно була позбавлена права власності на майно , а тому вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2024р. було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Безрукової С.О. про забезпечення позову- було накладено арешт на нерухоме майно , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 571948212101, а саме будівлі торгівельного павільйону літ. А-1 поз. 1-6, загальною площею 65,8 кв.м., споруди № 1-4, мостіння І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташована на земельній ділянці із кадастровим номером 1210100000:08:777:0343, цільове призначення: роздрібна торгівля та комерційні послуги, площа: 0,0189 га, що належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. за реєстровим номером 3792. Було заборонено [PERSON] а також будь-яким фізичним та юридичним особам, які діють від імені та в її інтересах , на будь-яких правових підставах, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, здавання в оренду, передавання в іпотеку або на будь-яких інших правових підставах, що передбачають набуття третіми особами будь-яких прав щодо спірного майна, перепланування, переобладнання, капітальний ремонт, реконструкція, поділ, виділ, зміна адреси, внесення до статутного капіталу будь якого товариства, проведення будь яких реєстраційних дій відносно вказаного нерухомого майна. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024р. позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, надано час на усунення недоліків. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2024р. провадження по цивільній справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 10.10.2024р. представник відповідача [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] - адвокат Протопоп Ю.А. подала до суду відзив на позовну заяву. В відзиві представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову, вважає його не доведеним та не обґрунтованим. З посиланням на п.8 розділу Х Порядку №2831/5 , вважає, що акт про проведені торги є лише документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, передбачених законом. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені прилюдні торги. Представник звернула увагу суду, що з часу придбання майна і до березня 2024р. позивачка [PERSON] не зверталась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право власності на майно, придбане на торгах, не цікавилась та не опікувалась набутим майном. З посиланням на ст.ст.256,257 ЦК України -представник відповідачки [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] , важає,що позивачкою пропущені строки звернення до суду із вказаною позовною заявою , та не вказано з якого саме часу [PERSON] дізналась про своє порушено право на власність. У зв`язку з чим просила суд врахувати цей факт, і з посиланням на висновок Великої Палати ВС у постанові від 26.11.2019р., у справі №914/3224/16 просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності. Також, вважає, що відсутні підстави для визнання правочину недійсним ,стороною якого є малолітня особа - [PERSON] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна серія і номер 3792 від 06.10.2023р. укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі-продажу частки торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] був проведений без порушень ст.177 СК України- з попереднім дозволом органу опіки та піклування, а тому підстав для застосування ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України у суду не має. Спірне майно за договором купівлі-продажу від 06.10.2023р. було набуте на користь малолітньої [PERSON] її законним представником [PERSON] .. Призюмується те,що покупець не знав і не міг знати про відсутність у продавця «прав» на відчуження спірного нерухомого майна, вжив усіх розумних заходів, не усвідомлював і не бажав, не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника, отже малолітня [PERSON] є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, яке є предметом спору. Представник відповідача, просила врахувати суд, що малолітня [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] , користується приміщенням відкрито, нічого не приховуючи від інших осіб, які проводять господарську діяльність за вказаною адресою. Позивачка до спірного об`єкта нерухомості не навідувалась, комунальні послуги не сплачувала, не пред`являла жодного інтересу . Враховуючи неможливість позбавлення малолітньої дитини її частки, з метою врегулювання спору сторона відповідача запропонувала відшкодувати вартість спірного майна у сумі 155 408грн.50коп, на підставі висновку вартості об`єкта оцінки ТОВ «Оцінка майна України», яка була надана самою позивачкою до позову. На підставі викладеного ,просила відмовити у задоволенні позову. 16.10.2024р. представник позивачки [PERSON] - адвокат Безрукова С.О. надала до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивачки вважає хибними посилання сторони відповідача на висновок Великої Палати ВС у постанові від 26.11.2019р., у справі №914/3224/16, як підставу для застосування ст.ст.256,257 ЦК України. Спірний договір купівлі-продажу був укладений 06.10.2023р., а позивачка звернулась із позовом до суду в травні 2024року, а тому не має підстав вважати, що [PERSON] було пропущені строки для звернення до суду із зазначеним позовом. Щодо захисту права власності малолітньої дитини [PERSON] , зазначила, що стороною відповідача помилковим є посилання на ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» де є посилання на неприпустиме зменшення та обмеження прав і інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень, а предметом спору є нежиле приміщення , а вказаний закон не регулює правочини щодо нежилих приміщень. З посиланням на ст.ст.317,319,387, 388 ЦК України просила позов задовольнити. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17жовтня 2024року було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Безрукової С.В. про витребування доказів . Судом було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О., належним чином завірену копію договору купівлі-продажу будівлі торгівельного павільйону літ. А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м., споруди № 1-4, мостіння І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21 жовтня 2024р. представник відповідача [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] - адвокат Протопоп Ю.А. подала до суду заперечення на відповідь на відзив. В зазначених запереченнях представник відповідача зазначає, що позивачка не отримала свідоцтва на придбання спірного майна з електронних торгів, не зареєструвавши права власності на нього у встановленому порядку, як цього вимагає Порядок №2831/5, а також відмовлено нотаріусом у реєстрації права власності на спірне майно із підстав існування укладеного [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] , спірного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, тому вимоги [PERSON] в частині витребування майна шляхом віндикації не може бути застосований до зазначених правовідносин у цій частині, слід відмовити та ще з підстав, що позивачкою не доведено, що її дії були достатні для набуття права власності на спірне майно. Просила відмовити у задоволенні позову з посиланням на правову позиці. Наведену у постанову ВС від 20.02.2020р. у справі №506/5/39б/2012, постанову ВСУ від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15 та від 18.01.2017р. у справі №6-2723цс16. 22 жовтня 2024р. від третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. надійшли письмові пояснення у яких вона повідомила суд, що при посвідчені договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , серія і номер 3792 від 06.10.2023 ,укладений між продавцями [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] та покупцем [PERSON] , від імені якої діяв її законний представник [PERSON] , нотаріусом було відповідно до законодавства України перевірялись належність майна продавцям, наявність заборони, арештів та обтяжень щодо нерухомого майна- жодних заборон та обтяжень не було наявне в реєстрі. Посвідчення договору купівлі-продажу відбувалось відповідно до вимог законодавства. Просила суд, прийняти вказану пояснення та розглянути справу у відсутність приватного нотаріуса. 11 листопада 2024р. до суду надійшла копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.10.2024р. на ім`я [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] у м. Дніпро. 06 грудня 2024року від представника позивача [PERSON] -адвоката Безрукової С.О. надійшла уточнена позовна заява з виключенням [PERSON] з числа відповідачів по справі. 23 грудня 2024року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Протопоп Ю.А. надійшов відзив на уточнену позовну заяву, за змістом аналогічний первинному відзиву. 21 січня 2025р. від представника органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради Блинової О.С. надійшли письмові пояснення по справі. З посиланням на ст.ст.19,177,178 СК України, ст.ст.316,318,319 ,321,388 ЦК України , з урахуванням повноважень органу опіки та піклування захисту прав і інтересів дітей, враховуюче наведені посилання на законодавство -орган опіки та піклування не підтримує позовні вимоги позивача та просить суд ухвалити рішення на підставі вимог чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. 28 січня 2025року на виконання ухвали суду про витребування доказів приватний нотаріус Гусенко О.О. надала до суду копію договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, що посвідчений приватним нотаріусом Гусенко О.О. 06.10.2023р. за р№3792. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11березня 2025р. було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] . Підготовче провадження по цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Безрукова С.О. позов підтримала, надала пояснення у відповідності до заявлених вимог , просила позов задовольнити у повному обсязі. Підтвердила обставини придбання майна [PERSON] на електронних торгах, а також те,що позивачка не звернулась своєчасно до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право власності на спірний об`єкт нерухомості як то передбачає Порядок №2831/5, оскільки одразу після проведення торгів [PERSON] звернулась із позовом ,яким оскаржувала електронні торги. Представник позивача вважає, що [PERSON] не пропущено строки звернення до суду із позовом, оскільки про порушене право на власність позивачка дізналась 28.03.2024року, коли нотаріус постановою відмовила у проведені нотаріальних дій по видачі свідоцтва на право власності . Представник відповідача [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] - адвокат Протопоп Ю.А., заперечувала проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиву на позов та уточнені позовні вимоги. Вважає позов не доведеним - просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час і дату судового засідання до суду не з`явилась , письмових заяв, відзивів ,клопотань до суду не надавала. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду не з`явився , письмових заяв, клопотань до суду не надавав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради Блинової О.С., в судовому засіданні підтримала надані до суду письмові пояснення, просила відмовити у задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII , в редакції, яка була чинною на час проведення електронних торгів. Згідно ст.26 ч.8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час проведення електронних торгів 23.03.2017р)- у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця. Згідно ч.1,2 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції станом на 23.03.2017р.) - реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральних засадам суспільства. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальний правовим наслідком недійсності правочину є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Звертаючись з позовом представник позивача [PERSON] - адвокат Безрукова С.О. зазначила, що з 23 березня 2017 року [PERSON] є власницею частки нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташованої на земельній ділянці кадастровий номер:1210100000:08:777:0343 з цільовим призначенням-роздрібна торгівля та комерційні послуги, площею 0,0189га., що підтверджується протоколом №244948 про проведення електронних торгів ,актом про проведення електронних торгів нерухомого майна складеним державним виконавцем Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Петровим О.В. 24.04.2017р. та затверджений начальником Новокодацького ВДВС міста Дніпра. Судом встановлено, що 23.03.2017 року ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України було проведено електронні торги, на яких на реалізацію було виставлено частку нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON] . Переможцем торгів стала позивач [PERSON] , яка сплатила за вказану будівлю грошові кошти у загальному розмірі 355 000грн.(т.с.1,а.с.20-23) Зазначене підтверджується актом про проведені електронні торги нерухомого майна складеним державним виконавцем Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Петровим О.В. 24.04.2017р. та затверджений начальником Новокодацького ВДВС міста Дніпра. (т.с.1,а.с.24) Електроні торги нерухомого майна 23.03.2017р. були проведені без порушень, зазначене підтверджено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020року у цивільній справі 205/2435/17. (т.с.1,а.с.10-13) За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з частиною першою ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме :підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремих частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до розділу Х Порядку №2831/5 реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів - документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, є акт про проведені електронні торги, який видається державним виконавцем на підставі протоколу про проведення електронних торгів. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних правовідносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є правочином у розумінні статті 202 ЦК України. Документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону. Тобто у випадку придбання нерухомого майна на прилюдних торгах документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є саме свідоцтво про придбання нерухомого майна, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені торги. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом виникнення майнових прав, а саме: суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності. Згідно з положеннями частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. При цьому положеннями статті 13 цього Кодексу передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Із наведених положень законодавства вбачається, що захист цивільного права полягає в усуненні тих порушень, які перешкоджали в повній мірі його реалізації, також вбачається, що захист полягає у відновленні права, тобто тих його обсягів, які існували до порушення. Із наведених норм права також слідує, що при відновленні порушеного права особі не може бути надано за обсягом більше прав, ніж їх існувало до порушення. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. 28 березня 2024р. представник позивачки - адвокат Безрукова С.О. звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В. із заявою про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Постановою приватного нотаріуса Павленко І.В. від 28.03.2024р. - представнику [PERSON] -адвокату Безруковой С.О. було відмовлено в видачі зазначеного свідоцтва. В обґрунтування відмови нотаріус зазначила наступне: по-перше, представником [PERSON] було надано копію Акту про проведення електронних торгів складеного 24.04.2017р. державним виконавцем Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Петровим О.В. та затвердженого 24.04.2017р. в.о. начальника Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Пономаренко О.О. на 2 аркушах, які не прошиті у спосіб, що унеможливлює їх з`єднання без порушення цілісності; по-друге ,згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до нього 24.03.2024р. було виявлено той факт, що власником в цілому нерухомого майна(нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ),згідно договору купівлі-продажу від 06.10.2023р. є інша особа, відмінна від [PERSON] (т.с.1,а.с.27) Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Момент набуття права власності за договором визначений у ст. 334 ЦК України: 1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. 3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 4. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не отримано свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом. Таким чином, оскільки позивач не оформив у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу нерухомого майна, придбаного на електронних торгах та не отримав нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності на нерухоме майно то відповідно до змісту вказаної норми ст. 334 ЦК України він не набув у власність спірне майно. У зв`язку з наведеним ,суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно , а саме частку нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:777:0343, цільове призначення: роздрібна торгівля та комерційні послуги, площа 0,0189га - є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивачки, щодо витребування спірного майна у відповідачки [PERSON] суд приходить до наступного. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а стаття 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. Правила частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №674/31/15-цна практиці слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача, як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Так, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину володіючим власником, право власності якого порушене внаслідок укладення такого договору. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] отримала акт про проведені електронні торги, однак своє право власності на нерухоме майно належним чином своєчасно не зареєструвала, зокрема не отримав свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, тобто позивачка не набула право власності на нерухоме майно, яке було предметом реалізації з електронних торгів частку нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , В зв`язку з наведеним, суд вважає, що позов [PERSON] в частині вимог, витребування у відповідачки [PERSON] нерухомого майна - частку нежитлової будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:777:0343, цільове призначення: роздрібна торгівля та комерційні послуги, площа 0,0189га - не підлягають задоволенню ,як необґрунтовані та недоведені. Щодо вимог позивачки про визнання недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 3792 виданий 06.10.2023року,укладений між [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] та [PERSON] в частині будівлі торгівельного павільйону літ.А-1 поз.1-6 загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння 1,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:777:0343, цільове призначення: роздрібна торгівля та комерційні послуги, площа 0,0189га- суд приходить до висновку, що зазначені вимоги також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральних засадам суспільства. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальний правовим наслідком недійсності правочину є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - по об`єкту нерухомого майна-будівлі торговельного павільйону літ.А-1 поз.1-б,загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння І за адресою: [ADDRESS] : з 12.03.2007р. [PERSON] є власницею частки вказаного приміщення; 11 липня 2018 року право власності на спірне приміщення перейшло до [PERSON] від [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, серія та номер: 622, виданий 11.07.2018, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О.; 02 листопада 2019 року право власності на спірне приміщення перейшло до [PERSON] від [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, серія та номер: 984, виданий 02.11.2019, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Є.О. ;06.10.2023р. на підставі договору купівлі-продажу ,серія та номер 3792,виданий 06.10.2023р. , видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. -власником майна є [PERSON] (т.с.1,а.с.15-19) Відповідно до розпорядження Голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 05.10.2023р. №184-р-на підставі ст.71 ЦК України, ст.177 СК України, ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», на підставі заяв батьків дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на укладення договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №5719488212101 та частини нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №15139618 , на ім`я [PERSON] , [INFO] - було надано дозвіл батькам дитини [PERSON] та [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] [INFO] .(т.с.1,а.с.202) 06 жовтня 2023р. між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , які діяли як «Продавці» та [PERSON] , від імені якої діяв її батько [PERSON] , як «Покупець», був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна -нежитлової будівлі, що з-находиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.227-228) Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О., яка під час проведення нотаріальних дій перевірила наявність дозволу органу опіки та піклування, наявність арештів та обтяжень на вказаний об`єкт нерухомості. Згідно ч.1 ст.177 СК України- батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Згідно ч.2 ст.177 СК України - батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від прав на майно малолітньої дитини, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації; 2) видавати письмові зобов`язання від імені малолітньої дитини; 3) вчиняти правочини щодо: об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є малолітня дитина; відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є малолітня дитина. Судом встановлено, що укладений 06.10.2023року договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, де стороною правочину була малолітня дитина [PERSON] - був укладений з дотриманням вимог ст.ст.19, 177,178 СК України та ст.203 ЦК України, а тому підстав для визнання договору купівлі-продажу ,серія та номер 3792 виданий 06.10.2023р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі-продажу частки будівлі торгівельного павільйону літА-1 поз.1-6,загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] недійсним - у суду не має. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу ,серія та номер 3792 виданий 06.10.2023р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі-продажу частки будівлі торгівельного павільйону літА-1 поз.1-6,загальною площею 65,8 кв.м, споруди №1-4,мостіння І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - суд відмовляє у задоволенні вимог, щодо скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ГусенкоО.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 69634104 від 06.10.2023 про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за [PERSON] , оскільки зазначені вимоги є похідними від вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Стосовно заявленого клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Протопоп Ю.А. про застосування наслідків пропуску строків позовної давності в силу ст.267 ЦК України - суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Безрукова С.О. чітко дала пояснення, що позивачка дізналась про своє порушене право лише після того, як нотаріус 28 березня 2024року своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, до цієї дати [PERSON] була впевнена, що власником придбаного на електронних торгах майна є саме вона, і вона не знала, що новим власником майна є [PERSON] . Згідно ст.261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд, погоджується з представником позивача, що позивачкою [PERSON] не порушено строки звернення до суду із позовом, які передбачені ст.257 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі , суд на підставі ст. 141 ЦПК України відмовляє позивачу у задоволенні вимог, щодо відшкодування судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed