Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, в інтересах якої діє законний представник [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 200 000,00 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 04 січня 2013 року, приблизно о 15 годин 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні спільного коридору квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки нанесла позивачу [PERSON] два удари, спрямованні зверху до низу в область обличчя та голови, чим спричинила останній, згідно до висновку експерта № 1072 від 23.03.2015 року тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин навколо правого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. 21.07.2015 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України було закрито та її звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно вищевказаної ухвали [PERSON] визнала свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні та щиро розкаялась. На теперішній час відповідач відмовляється добровільно відшкодувати збитки, які законний представник та її донька понесла у зв`язку з спричиненням останній тілесних ушкоджень. Завдане позивачу ушкодження здоров`я потребує надалі тривалого та вартісного лікування. Окрім ушкодження здоров`ю відповідач заподіяла значні душевні страждання, які мають стійкий й інтенсивний характер. [PERSON] з семи років займалася бальними танцями, але була змушена покинути ансамбль спортивно-бального танцю через постійні головні болі та втрати зору. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] , моральну шкоду у розмірі 200 000,00 гривень. Ухвалою суду від 11.10.2017 року у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. 15.11.2017 року відповідач надала суду письмові заперечення в яких посилається на необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, вказує на недоведеність факту заподіяння нею моральної шкоди позивачу, заперечує свою вину в нанесенні їй тілесних ушкоджень, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 13.02.2018 року було призначено судово-медичну експертизу відносно [PERSON] щодо встановлення захворювання очей у позивача та чи є причинно-наслідковий зв`язок між отриманими нею тілесними ушкодженнями та захворюваннями, які будуть виявлені під час дослідження. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Враховуючи те, що ухвала Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 13.02 2018 року повернулась до суду без виконання, суд ухвалою від 11.04.2019 року поновив провадження у даній цивільній справі та призначив справу до судового розгляду. 10.10.2019 року суд постановив заочне рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги позивача стягнувши з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 100 000,00 гривень та судові витрати на користь держави у розмірі 1000,00 гривень. В іншій частині відносно стягнення матеріальної шкоди відмовлено. 25.11.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява від відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, в якій просить поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення від 10.10.2019 року та призначити справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.06.2020 року поновлено [PERSON] пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 10.10.2019 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.09.2020 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 10.02.2021 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] про повторне направлення справи для проведення судово-медичної експертизи, направлено повторно до Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради для виконання ухвали Комунарського районного суду від 13 лютого 2018 року про призначення судово-медичної експертизи, матеріали цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах якої діє законний представник [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, завданої внаслідок скоєння злочину. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 16 грудня 2024 року до суду надійшов висновок експерта від 10.09.2024 року № 132/к за результатами комісійної судово-медичної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] , 2003 р.н., проведеної у цивільній справі № 2/333/217/18. Ухвалою суду від 16.12.2024 року поновлено провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач, її законний представник та представник позивача [PERSON] не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали, просили суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач, її представник адвокат Бізденежний С.Р. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, надали письмові пояснення, в яких заперечували проти задоволення позову, вказали, що відповідач не має жодного відношення до травм, які мали місце у позивача, що також не доведено позивачем. Відповідно до наявного судово-медичного висновку від 10.12.2024 р., що міститься в матеріалах судової справи вади здоров`я, які описує у позові позивач не має нічого спільного з наслідками кримінальної справи, яка була закрита відносно відповідача за строками давності. Крім того, ухвала суду від 21.07.2015 р. щодо закриття кримінального провадження відносно відповідача не містить встановлення вини відповідача у інкримінованому злочині, що виключає причетність відповідача до будь-яких травм позивача. Відповідач заперечує нанесення тілесних ушкоджень позивачу. З моменту подій, які мали місце 04.01.2013 року й до моменту звернення позивача до суду 15.09.2017 р. минуло більше 4 років, що є порушенням позовної давності про відшкодування моральної шкоди. Позивач не довів власне заявлений розмір шкоди, та виходячи із змісту проведеної експертизи від 10.12.2024 р. не має права на компенсацію заявленої шкоди. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). Згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, що узгоджується з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами). Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжі від 21.07.2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито, її звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Як вбачається з вищевказаної ухвали суду обвинувачена [PERSON] визнала свою вину в інкримінованому їй злочині, щиро розкаялась. За змістом статті 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку кримінальний закон виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень статті 49 КК України не є реабілітуючими. Згідно висновку експерта № 132/к від 10.09.2024 року прямого, закономірного причинно-наслідкового зв`язку між отриманими [PERSON] , [INFO] тілесними ушкодженнями та захворюваннями очей - не вбачається. Відповідно до загальних засад цивільної відповідальності за заподіяну моральну (немайнову) шкоду, передбачену ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла і винна в цьому. При цьому суд вважає, що для стягнення моральної шкоди внаслідок скоєного кримінального правопорушення достатньо самого факту завдання тілесних ушкоджень та встановлення в цьому вини особи, яка його вчинила, не враховуючи настання наслідків у вигляді будь-яких захворювань. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позивачу внаслідок скоєння злочину відповідачем було заподіяно моральну шкоду, позивач безсумнівно зазнала моральних страждань від неправомірних дій відповідача, винної у їх спричиненні, однак враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних страждань, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним, а на підтвердження душевних страждань позивачем не надано достатніх доказів, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково в сумі 50 000,00 грн., що буде розумним і справедливим відшкодуванням заподіяної моральної (немайнової) шкоди. Вимога про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди позивачем не заявлялася. Крім того, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі, від яких позивач була звільнена.

Outcome: partial