Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та просив стягнути 108\~478 грн як різницю між фактичним розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування, 7500 грн за проведення судової експертизи, 65 000 грн за користування автомобілем [PERSON] , а також 20\~000 грн завданої моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 19 серпня 2024 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транcпортна пригода, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому транспортний засіб марки Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим йому завдано матеріальних збитків. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у АТ «СГ «ТАС», яка виплатила йому страхове відшкодування на суму 156\~800 грн. Згідно висновку судового експерта від 16.10.2024 року, вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу марки Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] становить 257\~761 грн 30 коп. Згідно рахунку-фактури ФОП [PERSON] , вартість ремонту автомобіля - 265\~276 грн. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача 108\~478 грн як різницю між фактичним її розміром та розміром страхового відшкодування та 7500 грн за проведення експертизи. Також вказує, що внаслідок даної ДТП йому було завдано моральної шкоди, у зв`язку з пошкодженням майна та зміною звичного способу життя, яку оцінює у 20 000 грн. Зазначає, що проживає у в с. Остальці, працює в м.Тернополі, у зв`язку з чим змушений був орендувати інший транспортний засіб, на що поніс витрати у розмірі 65\~000 грн, які просить стягнути з відповідача. Посилаючись на наведене та те, що у добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодовує, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року провадження у даній справі відкрито та призначено розгляд справи за правила загального позовного провадження. Ухвалою суду 26 березня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гнатюк Д.С. позов підтримала, просила задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що транспортний засіб марки Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, належить позивачу що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.12.2023 року, виданим ТСЦ 6141. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130,\~ст.\~124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що [PERSON] 19 серпня 2024 року о 22 год 40 хв керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994» номерний знак\~ [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість до повної зупинки, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на нерухомий транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номерний знак\~ [NUMBER] , котрий від удару відкинуло на нерухомий транспортний засіб «ISUZU», д.н.з.\~ [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказана постанова суду набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 210994-20 державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС», згідно полісу ЕР №221705257 від 24.06.2024, який був чинним на час ДТП, що підтверджується листом -відповіддю АТ «СГ«ТАС» від 03.03.2025. Згідно листа-відповіді АТ «СГ«ТАС» від 03.03.2025 року, за умовами полісу, страхова суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну -160\~000 грн, франшиза 3200 грн. Сума страхованого відшкодування з врахуванням франшизи - 156\~800 грн. Вказана сума страхового відшкодування у розмірі 156 800 грн (160\~000- 3200 франшиза) виплачена потерпілому на підставі його заяви, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.10.2024 року. Згідно висновку експерта Мазура М.С. за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи за заявою [PERSON] від 16.10.2024 року за № 120/24 слідує, що вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу марки Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 19.08.2024 року, станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні, ймовірно становить 257\~761.30 грн Вартість проведеної експертизи становить 7500 грн, яка оплачена [PERSON] , що підтверджується договором №120/24 від 03.09.2024, укладеним між [PERSON] та судовим експертом Мазуром М.С., квитанцією до прибуткового касового ордеру №120/24 від 07.10.2024 року. Як слідує з рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 26.10.2024 року, вартість ремонтних робіт та використаних деталей по ремонту автомобіля Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] , замовник [PERSON] , становить 265\~276 грн. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу вимог ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу вимог ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог п. 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі\~пункту 13.1\~статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ст. 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав у своїй постанові від 01.03.2013\~ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 14), при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19 серпня 2024 року з вини [PERSON] який керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994» номерний знак\~ [NUMBER] , сталася ДТП в результаті якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб марки Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] . На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 210994» номерний знак\~ [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» згідно полісу ЕР 221705257 від 24.06.2024, що підтверджується матеріалами справи. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Як слідує з рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 26.10.2024 року, вартість виконаних ремонтних робіт та використаних деталей по ремонту автомобіля Volkswagen passat, державний номерний знак [NUMBER] , замовник [PERSON] , становить 265\~276 грн. Страховиком виплачено на рахунок позивача 156 800 грн страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, що підтверджується квитанцією. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди внаслідок дорожньотранспортної пригоди, яка мала місце 19 серпня 2024 року, винуватцем в якій постановою суду визнано [PERSON] знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 108\~476 грн (265\~276 -156 800) різниці між розміром збитків та страховою виплатою. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного його майна та втрати звичного способу життя, суд зазначає наступне. Згідно з\~вимогами ст.\~23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» в\~редакції чинній\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин,\~ шкодою,\~заподіяною життю\~та здоров`ю\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~є: шкода,\~пов`язана з\~лікуванням потерпілого; шкода,\~пов`язана з\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілим; шкода,\~пов`язана із\~стійкою втратою\~працездатності потерпілим; моральна\~шкода,\~що полягає\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких потерпілий\~-\~фізична особа\~зазнав у\~зв`язку з\~каліцтвом або\~іншим ушкодженням\~здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Приймаючи до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду завдану внаслідок пошкодження належного їй майна та втрати звичного способу життя, суд приходить до висновку, що така шкода підлягає стягненню з винної особи. Вимогами ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з вимогами статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вимоги про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 20 000 гривень, позивач пов`язує із тим, що їй було завдано моральної шкоди, у зв`язку з пошкодженням та ремонтом транспортного засобу, який становив для неї особливу цінність. Суд вважає, що з урахуванням особи позивача, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, що позбавило його можливості використовувати автомобіль для власних потреб, який становив для нього певну цінність, негативний психоемоційний стан позивача після ДТП, викликаний протиправними діями відповідача, останньому було завдано моральну шкоду (у розумінні ст. 23 ЦК України). У постанові від 05.12.2018 у справі №210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Так, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілих (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню на суму 5000 гривень. Водночас, суд вважає безпідставними та недоведеними позовні вимоги про стягнення 20 000 грн матеріальних збитків понесених за оренду іншого транспортного засобу. Суд не приймає до уваги долучену позивачем розписку від 01.11.2024 року про передачу [PERSON] . [PERSON] власного автомобіля, за що останній оплачує витрати по авто, а саме заправку автомобіля та за день користування, оскільки така розписка не містить ціни послуг, періоду та мети користування таким автомобілем. Більше того, як встановлено з матеріалів справи, рахунок фактура по ремонту автомобіля датована 26.10.2024 року, страхова виплата здійснена 11.10.2024 року, а розписка про передачу автомобіля -01.11.2024. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, шляхом стягнення на користь позивача з відповідача 108 476 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7500 грн за проведення експертизи та 5000 грн моральної шкоди. Крім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1823 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи зі наступного розрахунку: 120 976*3028/200 978. На підставі наведеного,

Outcome: partial