Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просили стягнути з [PERSON] на користь Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2019 по 31.12.2023 у розмірі 12 818,11 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 243,82 грн, 3 % річних у розмірі 725,19 грн, а всього 15 787,12 грн. Свою позовну заяву обґрунтували тим, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . Своїх обов?язків з оплати житлово-комунальних послуг не виконує у повному обсязі, у зв?язку із чим утворилася заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.12.2023 у розмірі 12 818,11. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року витребувано у Державної податкової служби України інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] ( [INFO] ) - місце проживання: [ADDRESS] . 28 березня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь Державної податкової служби України. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Копію ухвали про відкриття провадження та судову повістку про виклик до суду у справі було направлено на останню відому адресу відповідача. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. [PERSON] (далі - Відповідач, [PERSON] ) є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № 83118 серія Б від 03.04.1996, виданого на ім?я її колишнього чоловіка [PERSON] , та на підставі листа Київського квартирно-експлуатаційного управління № 6/121 від 03.07.1999. Вулиця Казарменна в період з 1982 по 2023 рік носила назву Григорія Андрющенка . Будинкоуправління № 1 з 01 квітня 2017 року є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Даний будинок переданий на баланс Будинкоуправління № 1 з балансу Будинкоуправління № 12 наказом Міністерства оборони України № 695 від 16.12.2016 «Про передачу житлового фонду будинкоуправлінь Київського квартирно-експлуатаційного управління» (додаток № 1 до наказу, Акт приймання-передачі основних засобів від 01.04.2007). Згідно Положення Будинкоуправління N? 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція), затвердженого наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління № 56 від 31.03.2017, Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі директиви МО України від 31.07.98 № Д-115/1/0350, призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання. Будинкоуправління № 1 є самостійним господарюючим суб?єктом, від свого імені надає житлово-комунальні послуги по будинках, які знаходяться на обслуговуванні. У період з 01.12.2019 по 31.03.2021 вартість послуги за утримання будинку та прибудинкової території - 208,12 грн, розраховувалася згідно тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку [ADDRESS] , затвердженого в розмірі 7,76 грн за 1 м' загальної площі (7,76 грн ? 26,82 м2 = 208,12 грн). Такий тариф був погоджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 937 від 01.06.2018 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». У період з 01.04.2021 по 31.12.2023 вартість послуги за утримання будинку та прибудинкової території - 238,43 грн, розраховувалася згідно ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , встановленої в розмірі 8,89 за 1 м- загальної площі (8,89 грн ? 26.82 м2 = 238.43 грн). Така ціна встановлена наказом начальника підприємства (будинкоуправління) Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 9 від 05.03.2021 «Про встановлення ціни на послуги». Для забезпечення мешканців будинку [ADDRESS] послугами з технічного обслуговування ліфтів Будинкоуправління № 1 03.04.2017 уклало з Дочірнім підприємством «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «ЛІФТ-3» Договір на технічне обслуговування ліфтів № 265/17. 01.07.2022 Будинкоуправління № 1 уклало аналогічний Договір на технічне обслуговування ліфтів № 107/22 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «УКРЛІФТ». З 01.08.2023 послуги з технічного обслуговування ліфтів надаються згідно Договору на технічне обслуговування ліфтів № 516/23 від 01.08.2023, укладеним з Дочірнім підприємством «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «ЛІФТ-3». Відповідно до умов даних договорів виконавець (Дочірнє підприємство «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «ЛІФТ-3», Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «УКРЛІФТ») приймає на себе обов?язок по організації та виконанню робіт з технічного обслуговування ліфтів на об?єктах замовника (Будинкоуправління № 1). Будинок [ADDRESS] включений до загального переліку будинків, яким надається послуга з технічного обслуговування ліфтів за вказаними Договорами. Дератизація підвалів та прибудинкової території будинку [ADDRESS] проводиться Приватним підприємством «ДЕЗ-КА» на підставі договорів на проведення дератизаційних і дезінсекційних робіт, які щорічно укладаються з Будинкоуправлінням № 1: № 29/19 від 02.01.2019, № 90/20 від 02.01.2020, № 14 від 01.01.2021. Поливання дворів, клумб і газонів, а також задоволення власних потреб у водопостачанні та водовідведенні мешканців будинку [ADDRESS] забезпечується Будинкоуправлінням № 1 на підставі Договору № 01078/9-10 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 26.04.2019, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал». Електропостачання місць загального користування, підвалів, електропостачання ліфтів будинку [ADDRESS] забезпечується Будинкоуправлінням № 1 відповідно до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 35038018 ПВ від 28.12.2018, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ». Послуги з вивезення твердих побутових відходів надаються Будинкоуправлінням № 1 мешканцям будинку [ADDRESS] згідно наступних договорів: Договір про організацію надання послуг по видаленню твердих відходів (вивезення побутового сміття) № 41/2017 від 01.04.2017, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК ЕКО СВІТ»; Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) N? 15 від 01.01.2021, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК ЕКОСВІТ»; Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення) № 2207-01 від 01.07.2022, укладений з фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до умов даних договорів послуги з вивезення побутових відходів надаються в тому числі і за адресою: [ADDRESS] . Крім зазначеного вище, мешканцям будинку [ADDRESS] , в тому числі і Відповідачу, надаються наступні послуги: послуги техніка-доглядача; послуги робітника з комплексного прибирання та обслуговування будинку: послуги електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування; послуги слюсаря-сантехніка: послуги робітника з комплексного ремонту; послуги електрозварювальника, послуги покрівельника. Таким чином, Будинкоуправління № 1 в повному обсязі виконує свої обов?язки по своєчасному наданню споживачам - мешканцям будинку [ADDRESS] , в тому числі і Відповідачу [PERSON] , житлові послуги належної якості. Відповідач користується квартирою [ADDRESS] і, також, є споживачем житлових послуг, які надаються Будинкоуправлінням № 1, та повинна їх оплачувати своєчасно і в повному обсязі. Враховуючи суму заборгованості Відповідача - 12 818,11 (дванадцять тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 11 копійок) гривень та період, за який виникла така заборгованість: з 01.12.2019 по 31.12.2023, Позивачем нараховано: - інфляційну складову боргу у розмірі 2 243,82 грн (дві тисячі двісті сорок три гривні 82 копійки), - 3 % річних у розмірі 725,19 грн (сімсот двадцять п?ять гривень 19 копійок). Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання Позивачем не нараховувалася. Щодо позовних вимог. Відповідно до положень частини першої статті 68 Житлового кодексу України від 30.06.1983 N? 5464-Х наймач зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно статті 64 Житлового кодексу України члени сім?ї наймача, які проживають разом з ним. користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов?язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім?ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов?язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім?ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Отже, виходячи із змісту наведених законодавчих норм, набуття права користування житловим приміщенням породжує виникнення у наймача та членів його сім?ї не тільки прав, а й обов?язків щодо його належного утримання та експлуатації. Відповідності до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях. будинках 1 спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг згідно статті 5 Закону № 2189-V11 належать: житлова послуга - послуга з управління будинком, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Суб?єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг відповідно до частини першої статті 6 закону № 2189-VIII с споживачі (індивідуальні та колективні) управитель, виконавці комунальних послуг. Як установлено у пункті 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об?єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно частини першої статті 9 Закону N? 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зі змісту зазначених норм вбачається, що передумовою виникнення у особи обов?язку сплачувати за житлово-комунальні послуги є факт користування нерухомим об?єктом та отримання житлово-комунальних послуг. Відповідачу користуються квартирою [ADDRESS] . Будинкоуправління №1 своєчасно та в повному обсязі надає житлово-комунальні послуги належної якості Відповідачам. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особа, яка є власником приміщення у будівлі, в якій створено ОСББ, зобов?язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна. У відповідності до положень ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача, а також на адресу суду не надходило. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надають до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, суд позбавлений повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, викладені у позовній заяві, котрі відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, а також, враховуючи норми ст. 81 ЦПК України, якою встановлено обов`язок кожної сторони довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2019 по 31.12.2023 в розмірі 12 818,11 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 243,82 грн з 3 % річних у розмірі 725,19 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 3 028 гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 гривень 00 копійок стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, а також з урахуванням Житлового кодексу України, ст. 509, 525, 526 ЦК України, та

Outcome: approved