Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що «її дочці [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: розумова відсталість. Дочка є інвалідом першої групи А з 11.08.2014, інвалідність з дитинства встановлена безстроково. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-комунальної допомоги Вороновицької селищної ради» №4 від 25.01.2024 (висновок дійсний до 25.01.2025), хвора [PERSON] потребує стороннього догляду. Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради від 12.02.2024 установлено, що [PERSON] може бути призначена опікуном над своєю донькою [PERSON] , 1996 року народження, яка має інвалідність 1А групи внаслідок психічного розладу, у випадку визнання Вінницьким районним судом Вінницької області її недієздатною. Зазначений висновок затверджений рішенням Вороновицької селищної ради №48 від 21.02.2024. Вона та її дочка проживають за однією адресою: [ADDRESS] . Актом обстеження умов проживання від 24.01.2024 установлено, що дані умови проживання відповідають нормам та потребам особи з інвалідністю. Вона має постійне джерело доходів, що складається з допомоги на догляд за інвалідом І групи, розмір якої складає 2589,00 грн. За станом свого здоров`я вона може надавати соціальні послуги. Тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над [PERSON] опіку та призначити [PERSON] опікуном». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 11.04.2024 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку окремого провадження; доручив керівнику Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити особі, щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною, [PERSON] представника з числа адвокатів даного Центру для здійснення представництва її інтересів та, у разі необхідності, складення документів процесуального характеру, під час розгляду заяви [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, та забезпечити прибуття такого адвоката на всі судові засідання. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 25.09.2024 у справі № 128/1450/24 призначив судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручив експертам Вінницької Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України»; до отримання висновку експертизи провадження у справі зупинив. 27.05.2025 до суду з Вінницької Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» повернули цивільну справу № 128/1450/24 разом з висновком судово-психіатричного експерта №214 від 27.03.2025. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 28.05.2025 поновив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд. У судовому засіданні 16.06.2025 заявник [PERSON] та її представник адвокат Гуменюк Н.В. підтримали заяву про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, просили її задовольнити та [PERSON] визнати недієздатною, встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном її матір [PERSON] . Представник заінтересованої особи [PERSON] адвоката Пунько І.В. у судовому засіданні 16.06.2025 не заперечувала з приводу визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над [PERSON] опіку та призначення опікуном її матір [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання 16.06.2025 не з`явилася, хоч у встановленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні 16.06.2025 надано довідку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Вороновицької селищної ради Степанівська АЗПСМ від 16.06.2025, у якій зазначено, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Степанівській АЗПСМ; за станом здоров`я не може самостійно пересуватися та відвідувати судові засідання. У матеріалах справи наявна заява представника Органу опіки та піклування Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, у якому просять розгляд справи проводити без участі представника Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали справи № 128/1450/24 та висновок експерта, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У пункті першому\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та заявник [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.1996 (а.с. 6). Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №002337 від 16.09.2014, [PERSON] встановлена перша А група інвалідності з дитинства безстроково; потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 8). Рішенням №48 від 21.02.2024 виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області затверджено висновок Опікунської ради при виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради від 12.02.2024 про доцільність встановлення над [PERSON] , 1996 року народження, опіки та призначення їй опікуна, що підтверджується таким рішенням (а.с. 156). У висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради від 12.02.2024 про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над її донькою [PERSON] , [INFO] , зазначено, що [PERSON] може бути призначена опікуном над своєю донькою [PERSON] , 1996 року народження, яка має інвалідність 1 А групи внаслідок психічного розладу, у випадку визнання Вінницьким районним судом її недієздатною (а.с. 11-12). В акті\~обстеження умов\~проживання від\~24.01.2024\~зазначено,\~що комісією\~у складі\~завідувача відділення\~соціальної допомоги,\~психолога,\~фахівця із\~соціальної роботи\~та старостою\~Степанівського округу проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] ; умови проживання задовільні, санітарний стан дотримується, в будинку тепло, будинок пристосований для людини з інвалідністю: власна кімната, телевізор, ліжко, шафа, засоби гігієни, забезпечена лікувальними препаратами; умови проживання відповідають нормам та потребам особи з інвалідністю (а.с. 17). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №214 від 27.03.2025, який 27.05.2025 надано на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25.09.2024, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості зі значними відхиленнями в поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F73.1); [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] потребує опіки (призначення їй опікуна) (а.с. 120-122). Поданням про доцільність призначення опікуном №343/05.1-14/25 від 29.05.2025, підписаним селищним головою Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, виконавчий комітет Вороновицької селищної ради, як орган опіки та піклування, просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , в разі визнання її недієздатною рішенням суду (а.с. 136-138). Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). У статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. У відповідних положеннях підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У частині першій статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоч за станом здоров`я недієздатні особи неспроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. У частині третій статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17.05.2021 (справа № 636/398/19) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина перша статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Відповідно до положень частини першої статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Отже, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд. Європейський суд з прав людини зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості зі значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F73.1). Про це свідчить висновок експерта Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами судово-психіатричної\~експертизи №214 від 27.03.2025, у якому містяться відомості про дані анамнезу про народження [PERSON] з генетичною патологією синдромом Секкеля (для якого характерна внутрішньоутробна затримка психомоторного розвитку), що супроводжувалось органічним ураженням її головного мозку і, як наслідок, значним ушкодженням пізнавальної функції психічної діяльності, що проявлялось її різким відставанням з раннього дитинства в розумовому та фізичному розвитку від однолітків, унеможливило здобуття нею загальноосвітніх знань, професійних навичок та навичок по самообслуговуванню і призвело до грубої соціально-трудової дезадаптації, слугувало причиною для неодноразової госпіталізації в психіатричну лікарню із встановленням I-А групи інвалідності по психічному захворюванню. Психіатричне обстеження виявило недоступність [PERSON] мовному контакту, нерозвиненість і відсутність її мови, недиференційованість і нестійкість емоцій; грубо конкретне мислення; різко недорозвинені когнітивні здібності (увага, пам?ять, інтелект), непродуктивність її психічної діяльності, крайню імпульсивність та збудливість, відсутність критики; нездатність самостійно вирішувати соціальні питання. Тому [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (призначення їй опікуна). Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги у частині визнання недієздатною [PERSON] слід задовольнити. Згідно із ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. У статті 55\~ЦК України передбачено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частин другої та третьої статті 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 26.01.2024 у справі №742/887/23). 03.06.2025 заінтересованою особою Органом опіки та піклування Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області подано до Вінницького районного суду Вінницької області подання про\~доцільність призначення\~опікуном №343/05.1-14/25 від 29.05.2025, відповідно до якого виконавчий комітет Вороновицької селищної ради, як орган опіки та піклування, просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , в разі визнання її недієздатною рішенням суду. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.11.2024 (справа № 341/1526/23). У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 (справа № 753/1905/22) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами\~ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 (справа № 736/1508/17), від 23.11.2021 (справа № 751/9572/19), від 28.02.2024 (справа № 372/3474/21), від 24.07.2024 (справа № 727/597/24). Установлено, що подане до Вінницького районного суду Вінницької області подання про доцільність призначення опікуном №343/05.1-14/25 від 29.05.2025 складене на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування, та відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , зареєстрована та проживає з останньою за однією адресою, постійно здійснює за нею належний догляд і надає їй необхідну допомогу з дитинства. Призначення [PERSON] опікуном [PERSON] не суперечить інтересам останньої, оскільки вони перебувають у родинних відносинах, [PERSON] має можливість виконувати обов`язки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідна на призначення її опікуном над недієздатною [PERSON] , тому вимоги в частині встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] також слід задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику [PERSON] положення частини сьомої статті 300 ЦПК України, відповідно до яких клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 8 ст. 300 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо судових витрат у даній справі суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно з\~частинами першою\~та третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Здійснюючи розширене тлумачення застосування частини другої статті 299 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 14.12.2022 (справа № 637/909/21) дійшов висновку, що на рахунок держави у справах окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною належать усі судові витрати як судовий збір, так і витрати, пов`язані з розглядом справи, що узгоджується з правилом частини першої статті 133 ЦПК України. У такому тлумаченні частина третя статті 133 ЦПК України містить перелік виключно витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані із залученням експертів. Отже, витрати, пов`язані з провадженням даної цивільної справи, зокрема за проведення експертизи, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved