Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на час знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, але офіційно працює у Військовій академії в м.\~Одеса, отримує стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати. Відповідач зобов`язаний допомагати їй утримувати дитину, а тому просила задовольнити позов. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за його відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: Батьками неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є позивач\~ [PERSON] \~та відповідач\~ [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №31 від\~02.03.2023 року. (а.с. 3) Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 24.04.1998 року Золотівським ВМ Первомайськ МВУМВС України в Луганській області. (а.с. 6-8) Згідно Довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6309-7000072812 від 31.03.2022 року та №6309-7001733349 від 09.03.2023 року фактичне місце проживання як ВПО позивача [PERSON] ,\~ [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 4, 5) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частин 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Матеріалами цивільної справи підтверджено факт спільного проживання позивача разом з малолітньою дитиною, яка не досягла трирічного віку та знаходиться на утриманні позивача. В зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе та отримувати стабільний дохід, а отже потребує матеріальної допомоги. Доказів неможливості надання відповідачем - батьком дитини, який проживає окремо, - такої допомоги на утримання матері, - матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач визначилася із способом стягнення з відповідача аліментів на своє утримання та просила призначити такі аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, а відповідач подав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно положень статті141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved