Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

31.12.2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в загальній сумі 42046,35 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20.08.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75151455 (далі - договір позики №75151455 від 20.08.2021 року), за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 14281,00 грн. на строк 15 днів зі сплатою процентів в розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису eHnHYLi2J3, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] , у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 20.08.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на виконання п.1 договору позики №75151455 від 20.08.2021 року, виконало свої зобов`язання, зокрема передало відповідачу грошові кошти в розмірі 14281,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , вказаний в договорі, за посередництвом платіжної установи - ТОВ «ФК Фінекспрес». Позивач зазначає, що у договорі позики встановлено строк позики 15 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення позики та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. 21.12.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75151455 від 20.08.2021 року. У свою чергу, 31.03.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі за договором позики №75151455 від 20.08.2021 року. Враховуючи викладені вище умови договору позики №75151455 від 20.08.2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 2074,60 грн., заборгованість [PERSON] за договором позики складає 42046,35 грн. з яких: 14281,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27765,35 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., які просить стягнути із відповідача. 17.03.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позову заяву, в якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в повному обсязі. При цьому, зазначає, що вона не укладала договору позики №75151455 від 20.08.2021 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та категорично заперечує вказаний факт. [PERSON] також стверджує, що вона не отримувала в позику грошових коштів в сумі, зазначеній в позові, окрім цього, звертає увагу, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаного факту. Також зазначає про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, яка, на її переконання, має обраховуватись з моменту укладення договору - 20.08.2021 року. 25.03.2025 року від представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Ткаченко Ю.О. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує аргументи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позову заяву, та вважає їх безпідставними. Представник стверджує, що до позову долучено достатньо доказів на підтвердження фактів укладення договору позики №75151455 від 20.08.2021 року між відповідачем [PERSON] з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а також надання [PERSON] , на виконання вказаного договору, грошових коштів в розмірі 14281,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Представник також зазначає, що враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, оскільки позивачем в грудні 2024 року заявлено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, при цьому, звертає увагу, що останній платіж за договором позики здійснений [PERSON] 06.09.2021 року. З огляду на викладене, представник позивача зауважує, що строк позовної давності не пропущений, тому підстави для відмови у задоволенні позову з причин пропуску строку, на переконання представника, відсутні. У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Ткаченко Ю.О., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з`явилася, просила розгляд справи провести у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, не з`явилася. 19.05.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій відповідач просить провести розгляд справи без її участі та відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про стягнення заборгованості за договором позики, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши та\~оцінивши в\~сукупності докази\~у справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінпром\~Маркет» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 20.08.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75151455 від 20.08.2021 року, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 14281,00 грн. на строк 15 днів зі сплатою процентів в розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір позики №75151455 від 20.08.2021 року підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису eHnHYLi2J3, що був надісланий на вказану [PERSON] електронну адресу - [INFO] , у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 20.08.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на виконання п.1 договору позики №75151455 від 20.08.2021 року, виконало свої зобов`язання, зокрема передало відповідачу грошові кошти в розмірі 14281,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи - ТОВ «ФК Фінекспрес». На підтвердження факту надання кредитних коштів (позики) для [PERSON] , суду надано електронну платіжну інструкцію №45dfd10c-68eb-4b5f9bce-d4c8510885ed від 20.08.2021 року. Згідно листа №12/12/24-44 від 12.12.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції №45dfd10c-68eb-4b5f-9bce-d4c8510885ed (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи), перераховано кошти на виконання умов Договору позики №75151455. Згідно довідки №КД-000003612/ТНПП від 12.12.2024 року, ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата платежу - 20.08.2021 року, сума - 14281,00 грн., номер платіжної картки отримувача коштів - № [NUMBER] , номер платежу 45dfd10c-68eb-4b5f-9bce-d4c8510885ed. Доказів того, що персональні дані [PERSON] (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, матеріали справи не містять. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, матеріали справи також не містять. При цьому, суд зазначає, що договір позики містить інформацію про узгодження сторонами реквізитів банківського рахунку, на який первісний кредитор мав перерахувати кошти - № [NUMBER] . Відповідно до наявної у відкритих джерелах інформації в мережі «Інтернет» банком емітентом з ідентифікаційним номером BIN (Bank Identification Number) № [NUMBER] , який складає перші шість цифр від номеру картки, являється: платіжна система: MASTERCARD, видана банком: JSC OSCHADBANK, тип: DEBIT, категорія: GOLD. Тобто, з метою спростування вимог нового кредитора, відповідач могла надати отриману в банку емітента - АТ «Ощадбанк» інформацію щодо належності (неналежності) їй платіжного інструменту з такими ознаками або ж підтвердити отримання (неотримання) грошових коштів за кредитним договором. Суд вважає, що [PERSON] має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак будь-яких належних доказів для спростування позовних вимог відповідачем не надано, так само не надано доказів про неналежність відповідачу банківського рахунку з використанням банківської картки № [NUMBER] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачем [PERSON] договору позики №75151455 від 20.08.2021 року та надання відповідачу 14281,00 грн. позики. Будь-яких ґрунтовних заперечень щодо вказаного факту відповідачем суду не надано. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за договором позики №75151455 від 20.08.2021 року, суд зазначає наступне. 21.12.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75151455 від 20.08.2021 року. На підтвердження вказаного факту, до позову долучено реєстр боржників - додаток №1 до договору факторингу, за яким заборгованість [PERSON] (запис №268) значиться в розмірі 44121,15 грн., з яких 14281,00 грн. - заборгованість за тілом позики; 29840,15 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. У свою чергу, 31.03.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі за договором позики №75151455 від 20.08.2021 року. На підтвердження вказаного факту, до позову долучено реєстр боржників - додаток №1 до договору факторингу, за яким заборгованість [PERSON] значиться в розмірі 44121,15 грн., з яких 14281,00 грн. - заборгованість за тілом позики; 29840,15 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. При цьому, суд вважає, що перехід права вимоги за договором позики проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Суд зазначає, що у відповідача відсутні заперечення, щодо відступлення права вимоги за її договором позики. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 28.12.2024 року у [PERSON] перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 42046,35 грн., з яких: 14281,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27765,35 грн. - сума заборгованості за відсотками (з урахуванням 2074,60 грн. сплати [PERSON] 06.09.2021 року заборгованості за договором позики), що відображено в розрахунку, при цьому, відсотки розраховані за період з 22.08.2021 року по 04.12.2021 року - за ставкою 1,99%. Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами. З огляду на ці умови договору, суд не погоджується із розрахунком процентів за користування позикою, наданим позивачем, і, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за договором позики, виходить з наступного. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Згідно умов договору позики №75151455 від 20.08.2021 року, строк позики сторони погодили на 15 календарних днів, дата повернення позики - 04.09.2021 року, загальна орієнтовна вартість позики складає 15773,01 грн. (14281,00 грн. - тіло позики; 1492,01 грн. - відсотки), що відповідає орієнтовній загальній вартості позики за зниженою процентною ставкою - 0,70%, зазначеною в кредитному договорі. Тобто, право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати проценти за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору - 04.09.2021 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Відповідно, таке право відсутнє і у позивача, як правонаступника, до якого перейшло право грошової вимоги до відповідача. Суд звертає увагу на те, що договором передбачено умови пролонгації строку позики, при цьому, доказів на підтвердження факту пролонгації суду не надано. Позивач також просить стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами, (позикою), як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Статтями\~13,\~81 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, за встановлених обставин справи та аналізу сукупності наданих доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 13698,41 грн., що розраховані наступним чином: 14281,00 грн. - тіло кредиту + 1492,01 грн. - відсотки - 2074,60 грн. сплаченої заборгованості. При цьому, суд зазначає, що відповідач не надала суду власного розрахунку заборгованості. Щодо факту пропуску строку позовної давності, суд вважає аргументованими твердження представника позивача [PERSON] , що враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем у грудні 2024 року заявлено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, при цьому, останній платіж за договором позики здійснений відповідачем 06.09.2021 року. Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений, а тому підстави для відмови в задоволенні позову з цих підстав, відсутні. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. ТОВ «Фінпром Маркет» у позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 3500,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що\~витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.\~У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, який укладено між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту №3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024 року; акт приймання передачі справ; платіжну інструкцію від 18.12.2024 року. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи часткове задоволення позову, обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони, а також заперечення відповідача, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення, в розмірі 2000,00 грн. При цьому, суд зазначає, що справа не є складною, не потребувала значного часу для аналізу нормативно-правового регулювання та судової практики. Фактичні обставини, які підлягали встановленню також не потребували надмірних трудових затрат для їх доказування. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Оскільки позовна вимога про стягнення боргу підлягає задоволенню частково - на 32,58 %, тому з відповідача [PERSON] частково підлягають стягненню судові витрати в розмірі 789 (сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 22 коп. по сплаті судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial