Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представник позивача Столітній М.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4462548. В обґрунтування зазначає, що 11.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір №4462548 про надання споживчого кредиту. За цим Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 4000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 11.03.2024 року по 05.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 4000,00 грн. - тіло кредиту та 22900,00 грн. - нараховані проценти; 13100,00 грн., - нараховані проценти ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» за 131 календарний день; 2000 грн., - штрафні санкції; всього 40000,00 грн. 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Ухвалою суду від 02.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 02.04.2025 року задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відомості про належність платіжної карти № [NUMBER] . 01.05.2025 року через канцелярію суду отримано інформацію від АТ КБ «Приватбанк» про те, що на платіжну карту № [NUMBER] емітовано на [PERSON] та 11.03.2024 року, на карту було здійснено переказ в розмірі 4000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на сайті суду, оскільки зареєстрована на території м. Мелітополь Запорізької області, яка є тимчасово окупованою територією України. 09.05.2025 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява, про те, що остання перебуває на тимчасово окупованій території та просить суд під час ухвалення рішення, врахувати наступні обставини: відсутність постійного доходу у відповідача, неможливість працевлаштування через воєнний стан, відсутність доступу до банківської інфраструктури. На підставі викладеного просить зменшити суму витрат на правничу допомогу, оскільки вони є завищеними та не відповідають принципу розумності. Просить суд про розстрочку рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір №4462548 про надання споживчого кредиту , відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 4000,00 грн, який був підписаний відповідачем електронним підписом 11.03.2024 13:20:47, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , наданої позичальником. Відповідно до умов, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні у сумі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3. вказаного вище договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Згідно пункту 1.4 договору, вбачається що тип процентної ставки - фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: пункт 1.4.1. - стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3. за пунктами 1.5.1 - 1.6.2 Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування становить 99923,40 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 40000 грн. Пунктом 3.1. вказаного договору, вбачається, що Проценти, що нараховуються за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Сторони домовилися, що клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п.5.4.1.). Пунктом 9.9. кредитного договору передбачено, що клієнт, підписуючи цей договір, підтверджує, що перед його укладенням йому в чіткій та зрозумілій формі була надана інформація, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 11.03.2024, [PERSON] проінформована про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписано позичальником електронним підписом 11 березня 2024 року о 13:20:47. Також в матеріалах справи міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до Договору) які підписаний тим самим шляхом, що й паспорт споживчого кредиту та договір. Згідно п.1.2 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 грн., строк кредиту 360 днів (п.1.3), дата повернення кредиту 05.03.2025 року, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Згідно п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п.2.2 договору). Відповідно до Договору від 21.02.2022 року укладеного між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» про організацію переказу грошових коштів №210222-1, ТОВ «Пейтек Україна» здійснює фінансові операції за договорами укладеними між клієнтом та ТОВ «Лінеура Україна». Даний договір досліджений судом з матеріалів електронної справи 333/2780/25 в системі документообігу загальних судів «Д-3», шляхом відкриття з вкладки «Прикріплені файли». Доступ до даного договору мають сторони цивільної справи через підсистему «Електронний суд». ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 11.03.2024 року кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою наданою АТ КБ «Приватбанк» про зарахування на карту [PERSON] 11.03.2024 року грошових коштів в сумі 4000 грн. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №4462548 від 11.03.2024 року укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за період з 11.03.2024 року по 24.10.2024 року, здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,50%, що складає заборгованість у сумі 22\~900,00 грн. Відповідно до договору факторингу від 25.10.2024 року за №25/10/2024 за яким право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №4462548 від 11.03.2024 року перейшло до ТОВ «Фінтраст Капітал», та останнім проведено розрахунок заборгованості нарахування процентів за користування у сумі 13\~100,00 грн (4000 грн*2,5%=100,00 грн*131 календарний день=13100,00 грн). У зв`язку з наведеним суд перевіривши розрахунки приходить висновку, що розрахунки первісного позивача та його правонаступника ТОВ «Фінтраст Капілал» є вірними та повністю відповідають вимогам законодавства. 25.10.2024 року між ТОВ «ФК «Авентус Україна» як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вище вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Даний договір та додатки до нього, досліджені судом з матеріалів електронної справи 333/2780/25 в системі документообігу загальних судів «Д-3», шляхом відкриття з вкладки «Прикріплені файли». Доступ до даного договору мають сторони цивільної справи через підсистему «Електронний суд». Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25.10.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4462548, в загальному розмірі 40000,00 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 36000,00 грн - заборгованість за відсотками. Норми права, якими керувався суд. Положення ч.1 ст.205\~ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3 ст.207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі N 127/33824/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 204 ЦК України\~визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3\~ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4\~ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Положення ч. 6\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] підписала електронним підписом кредитний договір №4462548 від 11.03.2024 року, яким визначено порядок та умови надання кредиту, остання погодилась та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти),\~яка акцептована нею 11.03.2024 року одноразовим ідентифікатором «93413». Кредитний договір №462548 містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Також до кредитного договору №4462548 від 11.03.2024 року додано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «93413». Ураховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідачки, що і є її безпосереднім підписом, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений між сторонами. Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів\~статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Суд звертає увагу, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося відповідно до п.1.4 договору №4462548 і відповідач була з ним обізнана у момент його укладення, про що свідчить її електронний підпис. Відповідно до умов Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року та інформації, зазначеної в Картці обліку Договору (розрахунку заборгованості),\~ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 4462548 в загальному розмірі складає 40000,00 грн.,\~яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн., за процентами 36000,00 грн. Факт виконання ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором за вищезазначеним договором факторингу п.3.3. сплати ціни продажу за цим договором на користь ТОВ «АВЕНТУС Україна» у розмірі 2857292,90 грн. підтверджується наявною у цій справі платіжною інструкцією №3475 від 01.11.2024. Твердження [PERSON] про те, що кредитний договір містить несправедливі умови, є безпідставними, оскільки цей договір є оспорюваний, а відповідачка не спростовала презумпцію правомірності правочину та не заявляла вимоги про його недійсність (статті\~203,\~204,\~215 ЦК України). Так, у даній справі факт укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів, невиконання нею зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, виникнення заборгованості за кредитним договором підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, відповідачкою не спростована дійсність і законність укладеного сторонами кредитного договору. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги позивача до відповідача у цій справі\~саме в межах цього розміру заборгованості є обґрунтованими\~з боку позивача належними та допустимими доказами у цій справі та підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат: Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду даної позовної заяви, позивачем згідно вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн згідно платіжної інструкції № 1439 від 24.03.2025. Платіжна інструкція, досліджена судом з матеріалів електронної справи 333/2780/25 в системі документообігу загальних судів «Д-3», шляхом відкриття з вкладки «Прикріплені файли». Доступ до платіжної інструкції мають сторони цивільної справи через підсистему «Електронний суд». Тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначено в сумі 10000 грн у зв`язку із зверненням з позовом. Статтею 137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими\~судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання\~відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК\~України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат наведено позивачем при поданні позовної заяви. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявку на виконання доручення до договору № 7362 від 19.02.2025, згідно якої ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» і адвокат Столітній М.М. погодили перелік надання правових послуг за договором та їх вартість у розмірі 10000 грн; акт № 7362 від 21.03.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024. З укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» і адвокатом Столітнім М.М. договору про надання правничої допомоги встановлено, що сторонами погоджено сплату гонорару товариством адвокату протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням першої інстанції у справі законної сили. Судом встановлено, що 10.12.2024 між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в особі виконуючого обов`язки генерального директора Сівеки Станіслава Сергійовича та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладений Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. Відповідно до Акту № 7362 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.03.2025 вартість виконаних адвокатом робіт за договором щодо [PERSON] складає 10 000 гривень, з розрахунку за таке: - зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 годин) 440 гривень; - дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година) 840 гривень; - аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 години) 440 гривень; - підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 година) 840 гривень; - письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 година) 840 гривень; - проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; - складення, оформлення та направлення адвокатських запитів (1 година) 840 гривень, складання позовної заяви (2 години) 1 640 гривень; - складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок па оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) (1 година) 840 гривень; - складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 години) 1 640 гривень; - представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі участь у судових засіданнях (2 години) 1 640 гривень). Відповідачкою [PERSON] в заяві від 09.05.2025 року скерованій до суду, висловлено заперечення, щодо повного задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Зазначила, що вважає їх завищеними та просить суд зменшити. Суд вважає за необхідне зазначити, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є непропорційними до предмету спору, оскільки складають 25 % від ціни позову. Крім цього аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом, не потребував витрачання адвокатом часу, оскільки позовна заява є типовою для всіх позовних заяв, поданих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Вона потребувала лише деяких змін щодо предмета спору, а не підстав позову. Також позивачем не надані докази того, що адвокатом була проведена письмова юридична консультація та складений письмовий консультаційний висновок. Крім цього вказана справа не потребувала вжиття адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів, оскільки вказані докази містять банківську таємницю і адвокату відомо, що вказана інформація не могла бути надана на його запити. Адвокатом були подані разом з позовною заявою два клопотання про витребування доказів, які є ідентичними за змістом і містять розбіжності лише у сумі зарахування на банківську картку відповідача. Інші заяви по суті справи та з процесуальних питань адвокатом не подавались. Складання клопотань про витребування доказів вочевидь не потребувало витрат адвокатом двох годин часу. Дана справа розглянута у спрощеному позовному провадження з викликом сторін. Проте адвокат в судові засідання 12.05.2025 року та 25.06.2025 року до суду не з`явився, клопотань про участь в судових засіданнях в режимі відео конференції не подавав. Отже адвокат не брав участь у судових засіданнях та не витрачав свого часу. Ураховуючи вищезазначене, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про те, що реальні витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 4 000 гривень. Щодо вирішення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд приходить до наступного. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України\~не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта\~статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята\~статті 435 ЦПК України). Беручи до уваги соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача на максимально можливий строк. Розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~передбачено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи клопотання відповідача, яка навела обставини які ускладнюють виконання рішення, суд приходить до висновку, що необхідно клопотання задовольнити та розстрочити виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 місяців, з урахуванням (задоволених позовних вимог 40\~000,00 грн + витрат на сплату судового збору 2422,40 грн + витрати на правову допомогу 4000 грн = 46\~422,40 : 12 місяців) тобто по 3\~868 грн. 53 коп. щомісяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved