Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 06.12.2023 між ТОВ Аванс Кредит та [PERSON] укладено Договір №09743-12/2023 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору ТОВ Аванс Кредит надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5\~800, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. 29.05.2024 було укладено договір №29052024 відповідно до якого ТОВ Аванс кредит відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №09743-12/2023. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №09743-12/2023. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 15\~850, 00 грн, з яких: 5 800, 00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 10 050, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 15\~850, 00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000, 00 грн. Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.06.2025, розгляд справи відкладено для виклику відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причина неявки суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №09743-12/2023. Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора W1283 та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (а.с. 18-22). Згідно пункту 1.1. договору, розмір кредиту становить 5\~800, 00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Дата надання кредиту - 06.12.2023; кредит надається строком на 120 днів; дата погашення кредиту 03.04.2024 (п. 1.2. договору). Пунктом 1.4.1. договору встановлена процентна ставка в розмірі 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 договору. Відповідно до п.3.3 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Підписавши вказаний договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Крім того підтвердила, що отримала від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2\~ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»\~та інформацію, яка вимагається відповідно до\~Закону України «Про споживче кредитування», у тому числі ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, з істотними характеристиками послуги про надання мікрокредиту/споживчого кредиту (п.п. 7.6, 7.7 договору). Згідно з листом товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №3466_240704144659 від 04.07.2024, відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, прийнято платежі від ТОВ «Аванс Кредит»: 06.12.2023 на суму 5 800, 00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua -\~317078357, призначення платежу: зачислення 5\~800, 00 грн на картку [NUMBER] (а.с.37). 29 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №29052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс», а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги за грошовими зобов`язаннями, в тому числі і за договором №09743-12/2023 від 06.12.2023, що також підтверджується реєстром боржників (додаток №1 до Договору факторингу №29052024 від 29 травня 2024 року) (а.с. 43-45,46). Розмір заборгованості згідно з розрахунком заборгованості за період з 06.12.2023 по 29.05.2024 за кредитним договором №09743-12/2023 від 06.12.2023 становить 18 850, 00 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом\~- 5 800, 00 грн, суми заборгованості за відсотками -\~13 050, 00 грн (а.с. 39-40). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №09743-12/2023 від 06.12.2023 станом на 16.04.2025 заборгованість становить 15\~850, 00 грн, та складається з: заборгованості по тілу кредиту\~- 5 800, 00 грн, заборгованості за відсотками\~- 10 050, 00 грн (а.с. 42). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань відповідно до п.1.1договору про надання кредиту№09743-12/2023 від 06.12.2023, внаслідок чого у нього виникла кредитна заборгованість у розмірі 15\~850, 00 грн. Вказане також підтверджується: графіком платежів по кредитному договору, заявкою-анкетою на отримання фінансового кредиту в ТОВ «Аванс Кредит», паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію. Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної в нього кредитної заборгованості станом на 16.04.2025 в розмірі 15 850, 00 грн, що повністю узгоджується з положеннями\~ст.514 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зі\~ст.1050 ЦК України\~вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» кредитної заборгованості в загальному розмірі 15 850, 00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідачем кредитна заборгованість належними та допустимим доказами не спростована. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає вимоги позивача про стягнення загальної кредитної заборгованості в розмірі 15\~850, 00 грн обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 9\~000, 00 грн, то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на підтвердження заявлених вимог, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги №02-09/2024-5 від 02 вересня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт)\~та фізичною особою-підприємець [PERSON] (Виконавець); тарифи на послуги ФОП [PERSON] ; заявка на надання юридичної допомоги №41 від 01 березня 2025 року; витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 на суму 9 000, 00 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 09.04.2025 (11,12-13,15,16,17). Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті\~137,частини сьомої статті\~139 та частини третьої статті\~141цього\~Кодексу, а також їх документального обґрунтування (ч.5 ст135\~ЦПК України). За змістом ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас суд звертає увагу учасників справи, що поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам ст.ст.157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року№ 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витратна професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 ЦПК України. Аналогічний висновок щодо застосування означених вище норм процесуального права викладено у п.63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), яку суд застосовує до спірних правовідносин з метою виконання положень ч.4\~ст.263 ЦПК України. З огляду на викладене, беручи до уваги, що матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу тому юридичному факту, що правову допомогу у цій справі позивачу надавав адвокат, зокрема, Макєєв Є.Ю. як адвокат, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення із відповідача 9\~000, 00 грн в рахунок понесених витрат на правову допомогу, що надана позивачу ФОП [PERSON] , слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial