Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.03.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подала заявку на отримання кредиту №1093603. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит №1093603 від 16.03.2020. На підставі платіжного доручення відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9 000 грн. Згідно умов договору факторингу №03/10, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №1151196 від 23.03.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». На підставі договору факторингу №1/15 від 04.01.2022 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до останнього перейшло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит №1093603 від 16.03.2020. Відповідач належним чином не виконала зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19\~102,50 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи без їхньої участі не надали. У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що договір відповідач не укладала, не отримувала смс-повідомлення з одноразовими ідентифікатором ключа для підписання та не ознайомлювалася з умовами договору. Вказав на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач підписала спірний договір, у тому числі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Строк кредитування за договором становить 23 дні тому проценти мають бути нараховані за цей період. Зазначив, що компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом , до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. На відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом. Просив стягнути з ТОВ «ФК «Пінг-Понг» судові витрати понесені [PERSON] . У відповіді на відзив позивачем зазначено, що відповідачем було подано заяву на отримання кредиту, яка разом із кредитним договром знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті ТОВ "МІОЛАН". Також вказувалось, що представником позивача здійснено письмовий запит до ТОВ "МІОЛАН" та отримано відповідь із зазначеням технічної інформації з системи ТОВ "МІОЛАН", яка свідчить про підписання договору одноразовим ідентифікатором V39352, що був застосований 16.03.2020 року о 11:34:28. Вважали, що договір був підписаний електроним підписом. Окрім того, посилались на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів, сплата відсотків та комісії. Предметом позову є стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 9\~652,5 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 450 грн. Згідно з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1093603 наданої ТОВ «Мілоан» вбачається, що борг по тілу складає 9 000 грн., борг по відсотках 9\~652,5 грн., борг по комісії - 450 грн., а загальний борг становить 19\~102,5 грн. (14). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8,12 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому , зі змісту ч.8, 12 ст.11 та ЗУ "Про електрону комерцію" вбачається, що документ про акцепт пропозиції укласти договір оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, а оригіналом електроного документу вважається його примірник на який накладено підпис визначений ст.12 цього Закону. Враховуючи, що відповідач заперечує ознайомлення із умовами договору та його підписання така обставина підлягає доведенню. У відповідності до ст. 76-86 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що надані позивачем на підтвердження укладення кредитного договору в електронній формі документи, а саме, анкета-заява на кредит №1093603 від 16.03.2020, кредитний договір №1093603 від 16.03.2020 та графік розрахунків не місять електронного підпису [PERSON] , або підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.12, 18-21). При цьому, надані позивачем роздруківки, які, як стверджує позивач, є технічною інформацією з системи ТОВ "МІОЛАН" про підтвердження укладання договору з відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, суд оцінює критично. Так, суду надані роздруківки, які називаються інформацією з електронного файлу, хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину, а також роздруківки схожі на скрін- шоти. Надані роздруківки не місять будь-яких даних, що дають змогу ідентифікувати їх походження та достовірність зазначеної в них інформації. Зокрема, не зазначено особу яка їх склала, будь-які підписи та печатки на цих роздруківках відсутні. Окрім того, на даних роздруківках зазначається, що позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт) , а друкована форма договору розміщена в особистому кабінеті. Разом із тим, інформація про істотні умови кредитного договору який було підписано позичальником в наданих позивачем роздруківках відсутня. (а.с.85-86). Таким чином, інформація, що міститься в цих роздруківках жодним чином не підтверджує, що між ТОВ "МІОЛАН" та відповідачем було укладений кредитний договір саме на умовах визначених у позовній заяві та викладених на непідписаному відповідачем примірнику договору №1093603 від 16.03.2020. Отже, суд вважає, що позивачем не доведено, факт укладеня відповідачем кредитного договору на умовах викладених в позовній заяві, а тому підстави для нарахування відсотків та комісії за таким кредитним договором відсутні. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. При цьому, посилання позивача на постанову Верховного Суду від 13.07.2020 у справі №753/10840/19 є нерелевантним до даних правовіднсин, оскільки в зазначеній постанові висвітлені правовідносини, які виникли щодо видачі обмежувального припису, а не укладення кредитного договору в електронній формі. Водночас, позивач надав суду належний доказ видачі коштів відповідачеві як позичальнику. Відповідно до платіжного доручення №16668982 від 16.03.2020 [PERSON] отримала від ТОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 9\~000,00 грн згідно договору №1093603 (а.с.33). Таким чином, факт отримання відповідачем коштів є доведеним. Встановлено, що 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу №03/10 від 09.10.2020 у відповідності до якого клієнт (ТОВ «Мілоан») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Діджи Фінанс») прав вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор (ТОВ «Діджи Фінанс») зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Мілоан») за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.22-25). Згідно витягу з додатку до договору факторингу №03/10 за кредитним договором №1093603 від 16.03.2020 сума заборгованості становить 19\~102,5 грн., з яких 9\~000 грн. - сума заборгованості за тілом, 9\~652,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, 450 грн. - сума заборгованості за комісією (а. с. 11). Також, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладений договір факторингу №1/15, у відповідності до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1093603 від 16.03.2020 (а.с.29-31). Згідно витягу з додатку до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 за кредитним договором №1093603 від 16.03.2020 сума заборгованості становить 19\~102,5 грн., з яких 9\~000 грн. - сума заборгованості за тілом, 9\~652,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, 450 грн. - сума заборгованості за комісією (а. с. 10 звор. стор.). Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 9000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №1093603 від 16.03.2020 в розмірі 9\~000,00 грн, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 01.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем укладений договір №43657029 про надання правової допомоги (а.с.16-17). Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, адвокат надав наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» за 1,5 год у розмірі 2250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи за 3 год у сумі 3000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) за 1 год становить 750 грн. (а.с.15). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору №43657029 від 01.11.2024 про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) який наданий суду, та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Щодо витрат на правничу допомогу відповідача, суд дійшов таких висновків. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн у відповідності до положень ст.137 ЦПК України. Разом з тим, витрати відповідача на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. не підлягають стягненню з огляду на те, що відповідачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження\~розміру понесених\~витрат на\~таку допомогу. Зокрема, відсутній договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), опис наданих послуг та виконаних адвокатом робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 19\~102,50 грн; позов задоволений на суму 9\~000,00 грн, тобто на 47,11%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1\~141,19 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2\~826,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial