Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Короткий виклад позовних вимог Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , 2019 р.н. 19.02.2020 позивач, на прохання відповідача, забрав доньку з м. Київ, і з того часу [PERSON] постійно проживає разом з ним. Відповідач перестала приймати участь у вихованні дитини, не спілкується з нею, хоча будь-яких перешкод у спілкуванні позивач не здійснює. У 2021 році шлюб між сторонами розірвано. У 2022 році позивач познайомився з [PERSON] , з якою спільно проживає у с. Будків Хмільницького району у цивільному шлюбі. З ними також проживає донька [PERSON] , яку вони разом виховують та утримують. Оскільки рідна мати [PERSON] впродовж значного часу не цікавиться життям доньки, не займається її утриманням та вихованням, позивач просить позбавити її батьківських прав. Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання про виклик свідка [PERSON] . Позиція сторін Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги. Позивач пояснив, що відповідач не бачиться з донькою, не цікавиться її життям, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Навіть не вітається при зустрічі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, заяв по суті справи не подала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок органу опіки. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини Позивач та відповідач у період з 16.11.2018 по 16.12.2021 перебували в шлюбі (копія рішення суду про розірвання шлюбу а.с.17), вони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а. с. 6). Малолітня [PERSON] , разом з батьком та [PERSON] проживають по [ADDRESS] , мати [PERSON] не навідується до дитини, не бере участь у її вихованні (а.с. 9). Довідкою з ДО №7 м. Хмільника від 14.01.2025 року підтверджено, що [PERSON] з 01.05.2023 року відвідує зазначений дошкільний навчальний заклад, її мати [PERSON] не цікавиться навчанням, здоров`ям та успіхами дитини, цим займається батько [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] працює у ТОВ «Злата-трейд» з 25.02.2022 по теперішній час на посаді складача поїздів (а.с. 14), де позитивно характеризується (а.с. 15). Листом директора Хмільницького міського центру соціальних служб № 01-18/56 від 03.02.2025 позивачеві повідомлено про проведене спілкування психолога з дитиною [PERSON] . Дитина розповідала про її біологічну матір, з якою вона бачилася рідко, зокрема при зустрічі у парку м. Хмільник, матір не обійняла дитину, нічого не придбала. Дитина висловила небажання спілкуватися з матір`ю, не проявляла емоцій та зацікавленості в цьому (а.с. 11). Довідкою КНП «Хмільницький ЦПМСД» від 28.01.2025 року підтверджено, що [PERSON] хронічних захворювань немає, її батько [PERSON] упродовж трьох останніх років приводить дитину до лікаря, у тому числі на профілактичні щеплення. [PERSON] у період з 10.03.2023 по теперішній час не цікавиться здоров`ям своєї доньки [PERSON] (а.с. 12). Актом обстеження умов проживання від 13.01.2025 підтверджено створення належних умов проживання та розвитку дитини по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 323 від 13.05.2025 (а.с. 49-52) позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки [PERSON] є доцільним та буде відповідати інтересам дитини. Свідок [PERSON] у суді надала показання про те, що вона з позивачем перебуває у цивільному шлюбі, з ними впродовж декількох років проживає також донька позивача [PERSON] . З матір`ю дитини, відповідачкою у справі, свідок знайома. У 2022 році декілька разів бачила її у м. Хмільнику. При зустрічі [PERSON] не охоче спілкувалася з [PERSON] , а з 2023 року взагалі не спілкується, не телефонує, не виховує та не утримує. Позиція суду Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і поновлення батьківських прав»\~роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до\~ст. 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності (вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 520/17217/13-ц). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 57, 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, показань свідка, які узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки відповідач з 2023 року не виховує, не цікавиться, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання доньки, не готує її до самостійного життя, не спілкується з нею, не утримує, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. За встановлених обставин позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідатиме інтересам дитини. При цьому відповідачеві належить роз`яснити, що згідно з ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат між сторонами Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає задоволенню повністю, суд, у відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягує судові витрати у розмірі 1211,20 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved