Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій представник позивача [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 03 серпня 2020 року Виконавчим комітетом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області, актовий запис №07. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2020 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області, актовий запис №07. Мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Представник позивача\~зазначає,\~що шлюбні\~відносини між\~сторонами фактично\~припинені вже\~протягом трьох\~років.\~Сімейне життя\~не склалося,\~зокрема через\~діаметрально протилежні\~погляди на\~шлюб,\~сім`ю.\~Кожен зі\~сторін веде\~відокремлений спосіб\~життя і\~спільного життя\~вони вже\~разом не\~планують.\~Шлюб на\~даний час\~носить формальний\~характер,\~підстави для\~продовження сумісного\~життя і\~збереження сім`ї\~відсутні.\~Позивач глибоко\~переконана,\~що подальшого\~сенсу в\~існуванні шлюбу\~немає.\~На даний\~час примирення\~між сторонами\~неможливе,\~потреби у\~визначенні судом\~додаткового строку\~для примирення\~з відповідачем\~не вбачають. Спору стосовно поділу майна подружжя та щодо місця проживання дитини на даний час відсутній. Оскільки шлюб з відповідачем існує формально, сімейні відносини припинені, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про його розірвання. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~була повідомлена\~завчасно та\~у встановлений\~законом строк.\~Від представника позивача [PERSON] засобами системи «Електронний суд» надійшла заява про розгляд\~справи без участі позивача та її представника,\~позовні вимоги\~підтримують у\~повному обсязі\~та просять\~їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та у встановлений законом строк, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач до суду не надав. Відповідно до вимог ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Згідно ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частинами 1, 3\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~(далі- Постанова) рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам\~ст.\~215\~ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно з роз`ясненнями, викладеними у п.10\~вищевказаної постанови, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1\~ст.111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5\~ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Згідно частини 1\~статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2020 року Виконавчим комітетом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області, актовий запис №07, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.2020. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.09.2020 Відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили почуття\~любові\~та\~поваги\~один\~до\~одного, тобто сім`я існує формально, протягом тривалого часу разом не проживають, ведення спільного господарства припинено. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився та не надав письмових заперечень проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та порушують принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, зазначивши у позовній заяві, що судові витрати залишає за собою, тому, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи.

Outcome: approved