Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

Представниця [PERSON] адвокатка Кшевецька І.В. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить: розірвати шлюб, укладений між сторонами 10.12.2021; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] ; визначити відповідачу [PERSON] способи участі у вихованні сина у вигляді зустрічей щосереди з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв, щоп`ятниці з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері [PERSON] або няні дитини. Позов мотивований тим, що їхня з відповідачем сім`я розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивачка вважає неможливим, та на примирення не згодна. Після припинення шлюбних стосунків, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] приїздить до сина приблизно тричі на тиждень, матеріальної участі в утриманні сина, догляді та розвитку не приймає. При цьому [PERSON] критикує стиль виховання дитини матір`ю та вимагає від неї більш жорсткої поведінки. Крім того, погрожує в разі розірвання шлюбу відібрати дитину у матері, тому позивачка звернулася до суду для вирішення питання проживання дитини з матір`ю та визначення способу участі батька у вихованні сина. 06.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник просив частково відмовити в задоволенні позову та визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні дитини у вигляді зустрічей щосереди з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, щоп`ятниці з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин - в присутності матері [PERSON] , та щонеділі з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин без нагляду матері. Позивачка та її представниця у підготовче засідання не з`явилися, проте остання подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи без участі сторони позивачки (а.п.105). Відповідач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав та просив провести розгляд справи без участі сторони відповідача (а.п.106-107). Представниця третьої особи у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, згідно з якою просила проводити розгляд справи без її участі (а.п.96). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 10 грудня 2021 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що було складено відповідний актовий запис №1419 (а.п.13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.п.14). Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст.56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 26.07.2022, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.п.14). Згідно з копією договору найму (оренди) нерухомого майна від 05.01.2021, [PERSON] проживає в орендованій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.17-20), що підтверджується також копією акта прийому-передачі житлового приміщення від 05.01.2021 (а.п.21-22) та копіями платіжних інструкцій (а.п.23,24,25). На підтвердження матеріального утримання сина, відповідач надав копію виписки, виданої ТОВ «Альфа-забава» (Будинок іграшок) та копію виписки руху коштів по картці (а.п.56, 57). Відповідно до копії довідки №559 від 07.05.2025, [PERSON] перебуває під медичним супроводом лікарів ТОВ «Еко мед груп». [PERSON] максимально опікується розвитком сина та підтриманням його здоров`я, оплачує медичні послуги (а.п.74). Згідно з копією сертифіката, серія 10ААЗ №017093, [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.п.75). Відповідно до копії довідки №862/25 від 29.04.2025, [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п.76). Згідно з копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.п.77-80). На підтвердження достатнього доходу [PERSON] надала копію податкової декларації за 1 квартал 2025 року (а.п.81-84). Відповідно до копії Сертифіката від 09.06.2024, [PERSON] прослухала навчально-тренувальну програму 1 рівня «Домедична допомога при раптовій зупинці кровообігу у дітей» та «Домедична допомога при масивній кровотечі» (а.п.85). [PERSON] є кандидатом політичних наук (а.п.86) та доцентом кафедри політичних наук (а.п.87). З висновку Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , та визначити [PERSON] способи участі у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , у вигляді зустрічей щосереди з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, щоп`ятниці з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин та щонеділі з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин в присутності матері [PERSON] або няні дитини (а.п.100-103). Статтею 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до ч.3\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.7\~ст.7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3\~ст.157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1, 2\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ч.1, 2\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч.1\~ст. 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вимоги\~ст.51 Конституції України, ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини,\~ст.7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 та ч.5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно зі ст.8,\~11,\~15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09,«М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що обоє батьків не є байдужими до долі та виховання своєї малолітньої дитини, цікавляться його життям, піклуються про здоров`я та виховання. Таким чином, суд, діючи виключно в інтересах дитини, зважаючи на його вік, беручи до уваги ставлення сторін до виконання своїх батьківських обов`язків, та враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позову та вважає за необхідне його задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . А також визначити [PERSON] способи участі у вихованні сина - [PERSON] у вигляді зустрічей щосереди з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, щоп`ятниці з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин та щонеділі з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин в присутності матері [PERSON] або няні дитини.

Outcome: approved