Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-19 00:00:00

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] стало відомо, що 20 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження ВП №66588248 про стягнення з неї, [PERSON] , [INFO] на корить Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерне товариство «Альфа-Банк») (ідентифікаційний код 23494714) заборгованості за кредитним договором №500814779 від 11.03.2019 року на загальну суму 66864, 51 грн. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » 10 вересня 2021 року після державної реєстрації шлюбу. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №13500 від 22.06.2021року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем. Отже, про відкриття провадження [PERSON] дізналась, коли завантажила додаток «Дія» у січні 2023 року і їй надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича про заміну сторони виконавчого провадження від 29.12.2022 року ВП №66588248. У даній постанові було зазначено, що відповідно до листа АТ «СЕНС БАНК» від 01.12.2022 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» змінено найменування з АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» (скорочене найменування АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування АТ «СЕНС БАНК»), державна реєстрація змін відомостей про юридичну особу від 30.11.2022 року. З цієї постанови вбачалось, що відкрито виконавче провадження ВП №66588248 про стягнення боргу з позивачки на користь відповідача. Датою початку перебігу строку позовної давності слід було б вважати момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем спірного виконавчого напису, що мало місце 22 червня 2021 року. Однак, позивач зауважує, що про існування спірного виконавчого напису нотаріуса дізналась лише у січні 2023 році, після винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження, що була прийнята виконавче 29 грудня 2022 року. Постанову про відкриття виконавчого провадження у паперовому вигляді [PERSON] не отримувала. [PERSON] зазначає, що Закон України від 30 березня 2020 рок №540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, то встановлений законом трьох річний строк для звернення до суду з вказаним позовом, у силу вище вказаних обґрунтувань, нею пропущено не було. В обґрунтування позовних вимог щодо підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач пояснює наступне. Отже, 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис №13500 яким стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором №500814779 від 11 березня 2019 року, укладеним із АТ «АЛЬФА БАНК» (код ЄДРПОУ: 23494714), згодом змінено назву стягувача на АТ «СЕНС БАНК». Строк платежу за вказаним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості за період з 12 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року становить 66214,51 грн., з яких: 5754,15 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 939,02 грн прострочена заборгованість за комісією та процентами, строкова заборгованість за сумою кредиту 58742,10 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 779,24 грн. Крім того, за винесення зазначеного виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. З копії оферти на укладання угоди про надання кредиту №500814779 від 11.03.2019 року та анкети заяви про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» вбачається, що кредитний договір не укладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, на умовах платності, строковості та повернення. Таким чином, як на момент вчинення нотаріусом Бригіда В.О. спірного виконавчого напису, так як і на даний час, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас, матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження того, що кредитний договір №500814779 від 11 березня 2019 року між позивачем та відповідачем посвідчувався нотаріально. Відомостей про нотаріальне посвідчення згадуваного договору в самому виконавчому написі не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено. Відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, відсутні докази на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Так само відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час та не була погашена боржником. Також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також сума процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, позивач зазначає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13500 від 22.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код: 23494714) заборгованості за кредитним договором №500814779 від 11 березня 2019 року в розмірі 66854,51 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 51 копійка).; стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код: 23494714) на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] судові витрати, що складається із судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. Ухвалою суду від 17.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 20.05.2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача Ременюк Т.О. згідно якого АТ «СЕНС БАНК» заперечує проти задоволення позовних вимог, вимоги позивача вважає безпідставними, а подання позовної заяви спрямоване на ухиленні від взятих на себе зобов`язань. Заявляючи даний позов, позивач мав довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису. Звертаючись з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог. При цьому, посилаючись на те, що сума боргу за виконавчим написом є значно завищена, тобто не безспірність заборгованості, позивачем не зазначено будь-яких доводів щодо неправильного обчислення сум заборгованості. Отже, будь яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) позивач суду не надав. Позивач не спростував, що на час вчинення виконавчого напису розмір заборгованості був іншим. Сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості та її розрахунком не є підставою для визнання заборгованості спірною. У позові позивач також зазначав, що кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість, та вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався, однак його копія не надана. Відповідач звертає увагу на тому факті, що нотаріусу необхідно надати документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника і прострочення виконання ним зобов`язань. Проте, чіткого переліку таких документів законодавець не дає. Згідно до заяви про вчинення виконавчого напису та додатків до неї вбачається, що банком були виконані зазначені умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, відповідач вважає, що заявлені витрати є не співмірними з розміром заявлених позовних вимог та складністю справи. Якщо зважити на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у розмірі, зазначеному у орієнтовних розрахунках судових витрат є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою що дійсно не відповідає складності справи та сумі, яка стягнуто згідно виконавчого напису, а тому підлягає зменшенню. З наданого позивачем акта приймання-передачі наданих послуг вбачається, що такі послуги, як розроблення, структуризація та складання позовної заяви, подання її на підпис клієнту, виготовлення копій позовних матеріалів, направлення документів до суду для скасування рішення надавались загальною тривалістю 7 годин, однак з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на трьох сторінках, до суду подано незначну кількість копій документів, що також свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною тривалістю 30 годин є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову». Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 28.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначає, що відзив на позовну заяву позивач вважає необґрунтованим та таким, що не спростовує обставин, викладених у позові та заявлених вимог. Позиція заявлена у позовній заяві, з боку відповідача жодними належними і допустимими доказами не спростована. Тобто, докази на виконання вимог порядку щодо надання документів, що підтверджують безспірність вимог - відсутні. Жодних копій/оригіналів документів, які б підтверджували наявність права вимоги та безспірність боргу для вивчення та долучення до відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Жодних документів на підтвердження своїх доводів не надано. Відомостей щодо нотаріального посвідчення кредитного договору та самого договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис, представником АТ «СЕНС БАНК» також надано не було, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи наведене, позивач вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, позивач вважає їх цілком обґрунтованими та такими, що не можуть бути зменшені, оскільки повністю підтверджують понесені витрати на правничу допомогу адвоката. Всіма належними, допустимими і достатніми доказами були підтверджені витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі. Отже, представник позивача зазначає, що приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи критерії розумності їх розміру та обґрунтованості, сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі усього вищенаведеного, представник позивача доводи АТ «СЕНС БАНК», викладені у відзиві на позовну заяву такими, що не спростовують заявлених позивачем вимог у даній справі. Тому, позивач просить суд відзив на позовну заяву вважати необґрунтованим, а доводи такими, що не спростовують позовних вимог. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13500 від 22.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100, ідентифікаційний код: 23494714) заборгованості за кредитним договором № 500814779 від 11 березня 2019 року в розмірі 66 854,51 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот ьшістдесят чотири гривні 51 копійка). Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100, ідентифікаційний код: 23494714) на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] судові витрати, що складається із судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211, 20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2021 року під час реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13500, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №500814779 від 11.03.2019 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500814779 від 11.03.2019 року. Сума заборгованості складає 66214,51 грн. (а.с. 12). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. АТ «СЕНС БАНК», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання позивачем вимоги про сплату боргу, тому останній був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з нього на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» не є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №500814779 від 11.03.2019 року, оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріус у виконавчому написі №45913 від 19.05.2021 року. До позовної заяви долучено оферту на укладання угоди про надання кредиту №500814779 та Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», з яких встановлено, що вони не були нотаріально посвідченим. Таким чином, станом на 22.06.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 19.01.2025 року (а.с. 15-16), Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги б/н від 19.01.2025 року (а.с. 17), Додатку №4 до Договору про надання правничої допомоги б/н від 19.01.2025 року (а.с. 35 зворот) вартість послуг адвоката склала 15000,00 грн., з яких: консультація, ознайомлення з матеріалами, укладання договору про надання правничої допомоги (2 години) 3500,00 грн; складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і подання її до суду (5 годин) 8000,00 грн.; представництво інтересів клієнта в суді (фіксовано) 3500,00 грн. Сума в розмірі 15000,00 грн. за надання правничої допомоги була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією №1 від 19.01.2025 року (а.с. 18). Згідно з п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Разом з цим, суд звертає увагу, що вид правової допомоги, як представництво інтересів в суді (вартістю 3500,00 грн.), наданий не був, оскільки розгляд справи здійснювався в спрощеному позовному порядку без виклику сторін. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, а також, враховуючи наявність клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Крім того, у порядку ч.1 ст.141\~ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial