Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 30.05.2024\~р. (т.\~1, а.\~с.\~208 209), яка ухвалою від 30.05.2024\~р. (т.\~2, а.\~с.\~215 216) була прийнята до розгляду, просять визнати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю їх та [PERSON] , та виділити кожному з них та [PERSON] по 1/4 частині цього будинку. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] 23.04.1977\~р. зареєструвала шлюб з [PERSON] . Цей шлюб 13.03.1991\~р. було розірвано, проте [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , до 11.12.1996\~р., разом з ними проживали їхні сини [PERSON] та [PERSON] з 11.12.1996\~р. вони усі стали проживати за адресою: [ADDRESS] . Розірвання шлюбу носило фіктивний характер та було здійснено з метою отримання [PERSON] кооперативної квартири за місцем роботи. Однак у подальшому будівництво будинку, у якому [PERSON] мав намір отримати квартиру, припинилося. 10.09.1996\~р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] , а у подальшому 11.12.1996\~р., за спільною домовленістю продали цю квартиру та придбали у цей же день будинок за адресою: [ADDRESS] , проте право власності на будинок оформили на [PERSON] . До літа 2022\~р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважали, що будинок належить їм та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, жодних спорів щодо цього не було, так його придбали за кошти від продажу належної усім їх квартири, після придбання будинку вони проживали однією сім`єю у будинку до середини 2002\~р., за цей час за гроші, що залишилися від продажу квартири, зробили ремонт у будинку та добудували веранду і кухню. У 2000\~р. [PERSON] та [PERSON] , а у 2002\~р. і [PERSON] поїхали на заробітки до Іспанії, де проживають по даний час. З 2002\~р. у будинок вкладали кошти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] будинком жодним не цікавився та в утриманні участі не приймав, у тому ж році створив нову сім`ю в Іспанії, пообіцяв переоформити будинок на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У літку 2022\~р. [PERSON] приїхав до України та попросив [PERSON] надати йому документи на будинок, щоб подарувати 3/4 частки будинку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надала документи [PERSON] , проте останній звернувся з заявою до поліції про виселення [PERSON] з будинку. У подальшому [PERSON] погрожував [PERSON] виписати її та синів з будинку та залишити їх без житла. 07.04.2023\~р. [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять одночасно визнати за ними право спільної сумісної власності на будинок та визнати за кожним 1/4 частину права власності на нього, що, зважаючи на норми статті 355 Цивільного кодексу України, неможливо. Фіктивність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та продовження їх проживання однією сім`єю є юридичними фактами, яки підлягають окремому встановленню у судовому порядку. Обґрунтування позову посиланням на фіктивність розірвання шлюбу вказує на те, що права не можуть бути захищені судом. Договір купівлі-продажу спірного будинку є дійсним, позовні вимоги щодо цього договору не пред`явлені. У разі, якщо Суд прийде до висновку про задоволення позову, просить застосувати позовну давність. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 23.04.1977\~р. зареєстрували шлюб, який розірвали 13.03.1991\~р., що підтверджується витягом від 28.09.2022\~р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.09.2022\~р. (т.\~1, а.\~с.\~24, 25). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 31.03.1978\~р. та від 22.01.1986\~р. (т.\~1, а.\~с.\~52, 53). 11.12.1996\~р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (від імені якого діяла [PERSON] ) та [PERSON] продали належну їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.09.1996\~р., виданого Відділом житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.12.1996\~р. (т.\~1, а.\~с.\~22). 11.12.1996\~р. [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (т.\~1, а.\~с.\~23). Свідок [PERSON] дала такі показання: [PERSON] та [PERSON] знаю приблизно з 1992\~р. Вони продали квартиру на [ADDRESS] , яка була приватизована на них, і купили на [ADDRESS] був не у хорошому стані, стали його добудовувати. Потім [PERSON] уїхав за кордон в Іспанію, і потім забирає туди дітей. Діти з Іспанії висилали гроші [PERSON] , яка робила ремонт за ці гроші, у цьому будинку. Відповідаючи на питання, свідок [PERSON] дала такі відповіді: Приватизували квартиру всі четверо. Продали квартиру, бо хотіли купити будинок. Вони розлучалися через те, що хотіли купити ще одну квартиру, на кооператив стати, але не вийшло. [PERSON] після розводу як одинак міг отримати кооператив. Після розводу продовжували проживати однією сім`єю, поки [PERSON] не поїхав за кордон. За кордон він поїхав у 2000\~р. Через два роки він там знайшов співмешканку і привозив її сюди. Він до будинку з 2000\~р. ніякого відношення не мав, все робили позивачі. [PERSON] займалася, а діти матеріально допомагали. За всі послуги за будинок платила [PERSON] . Остання продала мамин будинок і вклала у цей будинок на [PERSON] . [PERSON] мав переписати на дітей будинок у 2022\~р., коли приїжджав, він попросив документи у [PERSON] на будинок, сказав, що зробить на дітей, вона все дала, і все. Документи взяв і нічого не зробив, і виписав їх з будинку, ще з звернувся в поліцію, щоб [PERSON] вигнали з хати. [PERSON] хотів виселити [PERSON] через суд, але суд її не виселив. Будинок купили за гроші під приватизованої квартири. Ми дружили, тому я це знаю, вони обидва мені казали. Свідок [PERSON] дала такі показання: [PERSON] та [PERSON] мали квартиру на [ADDRESS] . Продали цю квартиру 1996 р. і купили розвалюху-хату на [ADDRESS] , зразу, як продали, того самого дня. За ці самі гроші купили, за які продали квартиру. Я ще сварила сестру за це, що навіщо продали гарну квартиру та купили розвалюху. Чоловік [PERSON] десь через три роки уїхав на заробітки в Іспанію, бо не було за що робити ремонт. Забрав синів до себе через деякий час. Знайшов там собі через пару років жіночку. Потім другу. До цієї хати він нічого не докладав, не помагав ремонт робити, не платив. Діти висилали кошти, а [PERSON] робила ремонт наймала людей. Відповідаючи на питання, свідок [PERSON] дала такі відповіді: [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, але це було фіктивно, щоб получити квартиру. Після розірвання шлюбу жили разом, а потім вже [PERSON] поїхав в Іспанію. Продали квартиру дорожче, купили хату дешевше. [PERSON] казала, що може ще лишиться на ремонт. На решту коштів поробили ремонт. Батьківську хату [PERSON] продала і вклала гроші у хату, ми тоді поділилися грошима. Будинок [PERSON] утримувала, діти висилали гроші, вона наймала людей для ремонту. Діти, як приїжджали, не відпочивали, а робили щось по хаті. Потім приїхав батько у 2022\~р., обманув [PERSON] , поросив документи, щоб переписати хату на синів,а через рік вияснилося, що всіх повиписував з хати, а не переписав. Вона віддала йому документи, бо повірила. Тоді, коли хату купували, коли запитали на кого писати будинок, то вона сказала, що на чоловіка, коли нотаріус запитав. [PERSON] погрожував [PERSON] подати на суд, що він відсудить хату, що його хата. Подав на суд, суд не виселив з хати. Свідок [PERSON] дала такі показання: Позивачі купили хату на [ADDRESS] , у Бердичеві. Я була мала, з хлопцями я дружила. Знаю, що відповідач поїхав на заробітки, потім поїхали його сини. В Іспанію. Потім довгий час відповідач не приїжджав, хлопці часто приїжджали, все вкладали у будинок. Все, що в будинку, це все за доходи [PERSON] та [PERSON] .. Відповідача я бачила в останній раз, це було весілля [PERSON] років сімнадцять вісімнадцять назад, більше я його не бачила. Хлопці висилали кошти кожного місяця [PERSON] , потім купил буса вантажного, привозили побутову техніку в будинок, робили кришу, отмостку, плитку клали на подвір`ї, забор ставили, криницю копали, водопостачання зробили. Відповідач не допомагав і на даний момент точно не допомагає. Все [PERSON] та [PERSON] , вони продовжують висилати матері кошти і посилки передають. У відповідача з`явилася нова сім`я. І він купив собі там житло, він купив там будинок. Сім`я з`явилася давно, як тільки він поїхав. На даний момент в нього третя жінка. Відповідач не спілкується з синами в Іспанії. Свідок [PERSON] дала такі показання: У 2000\~р. у мене чоловік поїхав на заробітки разом з відповідачем. Там відповідач попав в аварію, не працював. Виїхав до нього [PERSON] , який там його там начав доглядати та пішов на заробітки, щоб за квартиру платити. Потім виїхав менший син до нього. Поначалу було непогано з дітьми в нього там, потім він знайшов жіночку, з якою там прожив рік десь. Вона теж з [PERSON] . Вона в нього викрала коштовності і кинула його. Пройшло время, він познайомився ще однією жінкою зі Львова, на даний момент вони розписалися, там в Іспанії. Після цього він з дітьми перестали спілкуватися нормально. Відповідач сказав, що вони хату не получать у Бердичеві, хата буде його. Діти приїжджали кожен рік в отпуск на місяць, на два, повністю хату поробили, дуже багато в неї вклали. Відповідач взяв їх повиписував, сказав, що він хазяїн. Хлопці все в цю хату придбали, відповідач до неї нічого не має. В Іспанії купив квартиру, на жінку оформив. Відповідач нічого в хату не вкладав. У будинку, коли його купили, відвалювалися стеля. Діти висилали гроші. Позивачі міняли кришу, утеплення, ремонт робили у середині, відповідач нічого не робив. Майстри за гроші дітей робили різні роботи, коли дітей не було. Відповідач у цьому (2024\~р.) році літом приїхав, зламав замок у калітці, хотів у хату попасти. Відповідач виписав позивачів, стосунки ще більше погіршилися. Він має намір з дружиною жити в Іспанії. У [PERSON] іншого житла немає, вона всі роки жила одна у будинку, сплачувала за комунальні послуги. Свідок [PERSON] дав такі показання: [PERSON] та [PERSON] жили з дітьми нормально, потім він уїхав за границю, з тих пір я його майже не бачив. Діти приїжджали, ремонт робили. [PERSON] була стара, а потім все відремонтували. А він не появлявся. Я там майже кожен день знаходився, як він уїхав. Вона все робила, хату доводила до пуття, вона наймала робочих, хату перекривали, достроювали. Відповідаючи на питання, свідок [PERSON] дав такі відповіді: Сусід розповідав, що [PERSON] приїжджав, хвіртку поламав, ворота розворотив. [PERSON] двадцять п`ять як він поїхав. Діти давали гроші. Свідок [PERSON] дав такі показання: Вони двоє купляли хату. Вони до того, як купити хату, жили у дев`ятиповерхівці. Жили з двома хлопцями. Він поїхав в Іспанію на заробітки. Діти робили ремонт та жінка. Чоловік нічого не робив, ні копійки до дому не висилав. В нього є інша жінка. У цьому (2024\~р.) році [PERSON] прийшов, виломав калитку, виломив двері, бігав з монтировкою, [PERSON] викликала поліцію. Свідок [PERSON] дала такі показання: Я і сім`я [PERSON] з 1989\~р. спілкуємося. Ми получили квартиру в один час на [ADDRESS] , у Бердичеві. Вони вели спільне господарство, гляділи дітей. Вони приватизували квартиру по [ADDRESS] , десь у 1990-х роках. І купили будинок на [ADDRESS] у поганому стані був будинок, стали робити ремонт. [PERSON] поїхав на заробітки з [PERSON] . [PERSON] там залишився. Роки через півтора перестав [PERSON] допомагати, ніби знайшов іншу жінку за кордоном. Потім поїхав за кордон [PERSON] . І двоє синів стали допомагати грошима, доводити будинок до ладу, усе майже робилося. Роботи оплачували сини. Відповідаючи на питання, свідок [PERSON] дала такі відповіді: [PERSON] приїжджав може рази два. На два тижні, днів на десять, у уїжджав назад. Ремонт робила, наймала людей [PERSON] , розраховувалася з ними. Я десь півтора роки тому дізналася, що [PERSON] виписав [PERSON] та дітей. Я не знала, що вони були у розводі, сім`я як сім`я була. Я особисто бачила [PERSON] у будинку років сімнадцять вісімнадцять тому, він приїжджав на весілля. Будинок придбавався за кошти, за які вони продали квартирую. На сьогоднішній день будинок у прекрасному стані, тільки [PERSON] до цього нічого не приклав. 90 відсотків заслуга дітей. Витрати по утриманню будинку оплачує [PERSON] . Будинок оформлювався на [PERSON] . Будинок був у жахливому стані. Допитана як свідок [PERSON] дала такі показання: Ми жили по [ADDRESS] . Квартира була державна, ми вирішили її приватизувати, щоб продати і купити приватний будинок. Там поруч був приватний будинок і ми захотіли його купити. Ми приватизували квартиру на усіх чотирьох, продали квартиру і зразу купили приватний будинок в один день, в 1996\~р. Оформили будинок на чоловіка. Квартиру продали за 10\~000,00\~доларів, будинок купили за 6\~000,00\~доларів, бо будинок був у дуже поганому стані. Ми гроші, що залишилися, витратили на ремонт, але їх було мало. В подруги чоловік їде за кордон, ми в них позичили гроші. З ним поїхав і мій чоловік, це було у 2000\~р. Попав в аварію за кордоном, визивав старшого сина, той його там лікував. В Іспанії. Ми проживали до 2002\~р. однією сім`єю. Потім чоловік знайшов іншу жінку. З 2002\~р. я з дітьми робили ремонт будинку, діти висилали кошти. Все за наші кошти робилося, чоловік зовсім не помагав. Коли будинок купили, всі разом прописалися там. Була домовленість, що кожному належить по 1/4 будинку. В 2022\~р. році чоловік приїхав, попросив документи, щоб переписати будинок. Я дала документи на будинок, але він нас виписав. Приходила поліція. Ми дізналися, що він нас виписав , не пам`ятаю коли. Він подав в суд на виселення мене. В минулому році приходив до будинку, поламав двері, калітку, кричав. За утримання будинку все плачу я. У будинку ми поміняли всі двері, вікна, кришу, потолки поробили гіпскартонові, ванну та кухню плиткою зробили. Продала в селі мамину хату і гроші пустила на цей будинок. Будинок по [ADDRESS] . Чоловік купив в Іспанії квартира та дачу, хвалився машиною. На сьогодні я у будинку не зареєстрована. З наведених обставин справи, показань свідків та показань допитаної як свідок [PERSON] випливає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 1996\~р. складали сім`ю, проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку у цьому ж році приватизували. Відповідно до пункту 2 статті 8 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду" у редакції, чинній на момент приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно з частиною 112 Цивільного кодексу Української РСР , який був чинним на момент приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Таким чином [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у 1996\~р. набули право спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , проте з матеріалів справи неможливо достовірно встановити, яке саме право спільної сумісної, чи право спільної часткової власності. З наведених вище обставин справи, показань свідків та показань допитаної як свідок [PERSON] також вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 11.12.1996\~р. продали належну їм на праві спільної (сумісної або часткової) власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , та частину отриманих від її продажу спільних кошти у цей же день сплатили за житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , прийняли цей будинок почали проживати у ньому ( [PERSON] та [PERSON] до 2000\~р., [PERSON] до 2002\~р., [PERSON] по даний час), іншу частини отриманих від продажу квартири спільних коштів у подальшому вони витратили на проведення ремонтних робіт у цьому будинку. Частиною першою статті 224 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 11.12.1996\~р., передбачалося, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто за договором купівлі-продажу від 11.12.1996\~р., укладеному між [PERSON] та [PERSON] , покупцями фактично були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , так як саме їхні спільні кошти були сплачені за житловий будинок, і саме вони прийняли житловий будинок почали проживати у ньому. Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", я який був чинним на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 11.12.1996\~р., визначалося, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що за договором купівлі-продажу від 11.12.1996\~р., укладеному між [PERSON] та [PERSON] , набули право спільної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи неможливо достовірно з`ясувати частку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільних коштах, одержаних від продажу належної їм квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була сплачена кожним з них як покупцями житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , тобто їхні частки у цьому майні не можна визначити. За такої обставини житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Щодо заяви [PERSON] про застосування позовної давності до вимоги про визнання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порушення [PERSON] прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відбулося, як випливає з наведених раніше показань свідків та допитаної як свідок [PERSON] , влітку 2022\~р., коли той почав вчиняти дії, які вказували, що ним це право їхнє право не визнається (погрожував залишити їх без житла, звертався до поліції щодо їх виселення, у 2023\~р. зняв їх реєстрації місця проживання за адресою будинку). Тобто за загальним правилом перебіг позовної давності мав початися влітку 2022\~р. (точну дату на підставі наявних матеріалів справи встановити неможливо). Разом з тим, згідно з пунктом 19 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА\~ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №\~64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022\~року №\~2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином перебіг позовної давності є зупиненим з 24.02.2022\~р. по даний час. З позовом за захистом своїх прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися у 20.11.2023\~р., що підтверджується цією датою на відмітці Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на першому аркуші позовної заяви про її одержання. Враховуючи викладене, позовна давність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не пропущена, а тому Суд задовольняє позов в частині вимоги про визнання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять також виділити їм та [PERSON] по 1/4 частині цього будинку. Суд зазначає, що законодавство України не передбачає виділ з майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, частин такого майна. З такого майна може бути виділена частка у натурі, що випливає з положень статей 370 та 371 Цивільного кодексу України (Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.) З вимогами про виділ кожному з них та [PERSON] у натурі по 1/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не зверталися, а пред`явлена ними позовна вимога про виділення їм та [PERSON] по 1/4 частині цього будинку суперечить законодавству України (не є способом захисту, визначеному законом або договором). Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Приймаючи до увага наведене, Суд відмовляє у задоволені позову в частині вимоги про виділ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у якості відшкодування судових витрат (судового збору) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 451,14\~грн. кожному.

Outcome: partial