Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір про надання споживчого кредиту №6462663, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 14900,00 грн. строком на 360 днів. Відповідно до п.1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Процедура укладення електронного кредитного договору наступна. Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», де він має змогу ознайомитися з текстом примірного кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. В подальшому відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна». Далі, для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту і строк кредитування, ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладення, та іншою необхідною інформацією шляхом перенаправлення (відсиилання) до них/неї. Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу було зроблено пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови і з яким відповідач ознайомилася до моменту укладення. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним був укладений електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4291, після чого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 14900,00 грн. на свою платіжну картку № [NUMBER] . Отже, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору, на банківську картку № [NUMBER] , що відповідає вимогам діючого законодавства. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало і надало відповідачу кредит в розмірі 14900,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на вищезазначену платіжну картку. 14 квітня 2023 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати нарахованих процентів не виконав і йому нараховано проценти за 70 календарних днів з 27 листопада 2023 року до 04 лютого 2024 року в межах строку кредитного договору в розмірі 20755,70 грн. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на даний час ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») був укладений договір факторингу №27.11/23-Ф, на підставі якого позивачу було відступлено права грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Забргованість за кредитним договором складає 14900,00 грн., розмір процентів за користування кредитом складає 26685,90 грн., загальна сума заборгованості становить 41585,90 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 14900,00 грн., проценти за користування кредитом в розмірі 47441,60 грн., загальна сума заборгованості становить 62341,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. До початку судового розгляду представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів. На адресу суду повернутий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. 15 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір про надання споживчого кредиту №6462663, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 14900,00 грн. строком на 360 днів. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №27.11/23-Ф, на підставі якого позивачу було відступлено права грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 41585,90 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 14900,00 грн. та нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 26685,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оскільки відповідач порушила умови договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів і нарахованих процентів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з неї загальної суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 41585,90 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що станом на 27 листопада 2023 року існує заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14900,00 грн. та заборгованість за відсотками за 70 календарних днів в розмірі 20755,70 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 26685,90 грн. Але згідно розрахунку заборгованості розмір відсотків становить 26685,90 грн., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 41585,90 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 14900,00 грн.; заборгованість за відсотками 26685,90 грн. Також позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Столітній Михайло Миколайович, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги. Також, до матеріалів справи додані: копія звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, де зазначені види наданих послуг; копія платіжної інструкції в національній валюті №5908 від 09 вересня 2024 року в підтвердження факту оплати правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Судом встановлено, що правнича допомога полягала у зборі та аналізі доказів і документів для подання позовної заяви до суду; складення позовної заяви та поданні її до суду. Відповідно до ч.4\~ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial