Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-24 00:00:00

04.02.2025 представник [PERSON] , яка дії в інтересах заявника [PERSON] , звернулася до Комінтернівського районного суду міста Харкова з вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Звертаючись до суду з даною заявою [PERSON] посилалася на те, що з 29.11.2003 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] [PERSON] помер у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою Міністерства оборони України. Зазначила, що вона має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Неповнолітніх дітей на момент смерті загиблого [PERSON] немає. Батько загиблого [PERSON] , помер [INFO] , мати [PERSON] подала заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена у зв`язку із загибеллю сина [PERSON] . Вона як дружина загиблого звернулась до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги, однак їй було відмовлено, оскільки з поданих нею документів не можливо встановити, що померлий [PERSON] є батьком загиблого [PERSON] , оскільки в документах є розбіжності між прізвищами загиблого військовослужбовця та прізвищем його батька, а саме: прізвище померлого батька згідно свідоцтва про смерть вказано « [PERSON] », тоді як загиблий військовослужбовець з прізвищем « [PERSON] ». У зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з заявою з метою встановлення факту родинних відносин, для подальшого отримання грошової допомоги як членам сім`ї загиблого воїна. 19.02.2025 представник Міністерства оборони України - Лисенко В.Ю. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що вимоги [PERSON] безпосередньо пов`язані із вирішенням спору про право, оскільки від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги, при цьому даний факт повністю заперечується заінтересованою особою. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 05.02.2025 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06.03.2025 заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Харківського апеляційного суду від 21.05.2025 ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 06.03.2025 скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» відповідно до якого змінено найменування Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова. Ухвалою судді від 04.06.2025 прийнято для продовження розгляду в порядку окремого провадження цивільну справу №641/890/25 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, щляхом направлення ухвали суду до електронного кабінету, документ доставлено до електронного кабінету 04.06.2025 об 20:39:48 Причини своєї неявки суду не повідомив, в матеріалах справи містяться пояснення третьої особи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 18.11.1971 Орджонікідзевським райбюро ЗАГС, актовий запис №1960, [PERSON] , народився [INFO] , в графі батьки вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (російською мовою) (а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про одруження, виданим 29.11.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції у м. Харкові, актовий запис 742, заявник [PERSON] , [INFO] , та загиблий [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є чоловіком та дружиною (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 18.02.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась донька [PERSON] , актовий запис №758 (а.с.11). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 16.01.2025, прізвище, власне ім`я, по батькові вказано українською мовою [PERSON] , в графі батьки вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.01.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, місце смерті - Харківська область, Куп`янський район, село Орлянка, актова запис №261 (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.07.1998 Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [INFO] [PERSON] , помер (а.с.15). З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої 10.07.2024 р. військовою частиною [NUMBER] №4698/2722 [PERSON] вбачається, що загиблий (померлий) [PERSON] дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. [ADDRESS] (а.с.16). З витягу протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії№2688 від 15.08.2024 р. вбачається, що травма солдата [PERSON] , яка призвела до смерті [INFO] , пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.17). [PERSON] як дружина загиблого чоловіка-військовослужбовця, звернулася з відповідною заявою до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги, визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Однак їй було відмовлено, оскільки із поданих документів неможливо встановити, що померлий [PERSON] є батьком загиблого [PERSON] . Із витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2024 р. №40/д вбачається, що в поданих на розгляд Комісії документах наявні розбіжності між прізвищем загиблого військовослужбовця та прізвищем його батька, а саме: в свідоцтві про смерть (серія [NUMBER] від 20.07.1998) прізвище батька вказано як [PERSON] , тоді як загиблий - [PERSON]. З метою визначення (розподілу) часток одноразової грошової допомоги в повному обсязі документи [PERSON] вирішено повернути на доопрацювання, в частині надання документів (рішення суду та/чи інших документів), які підтверджують (встановлюють) факт родинних відносин [PERSON] із загиблим [PERSON] . Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 28.01.2025 року прізвище [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] , запис батько [PERSON] ; Витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії; довідка №2577 від 11.05.2023 р.; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ), а також запис російською мовою [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.22). Отже, із наданих документів вбачаються розбіжності в написанні прізвищ загиблого [PERSON] та його померлого батька [PERSON] , що є перешкодою для встановлення родинних відносин між заявником та загиблим сином з метою отримання заявником [PERSON] одноразової грошової виплати. Допитана під присягою у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , яка є колишньою дружиною померлого [PERSON] та матірю загиблого [PERSON] , підтвердила, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Різниця у написанні прізвищ обумовлена тим, що раніше усі документи оформлювалися російською мовою, тому і в українському варіанті прізвище її колишнього чоловіка написали через літеру «и». Також підтвердила, що вона добровільно відмовилася від одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Допитана під присягою у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , яка є вдовою (другою дружиною) [PERSON] , також підтвердила, що [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] добре знає, за його життя підтримували відносини та спілкувалися як з сином свого чоловіка ( [PERSON] ). У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: діти, вдова (вдівець), батьки, внуки загиблої (померлої) особи, жінка (чоловік), з якою (з яким)загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Суд не має права відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. Право вибору належить заявнику. За таких обставин, суд вважає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення її особистих прав, чинним законодавством не передбачено інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, докази містять у собі фактичні дані, які пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, оскільки факт родинних відносин доказаний і має юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; 2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (пункт 17)). Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 293 ЦПК України), тобто мають право на вирішення спору за належною позовною вимогою. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право». Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Суб`єкти права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначені у пункті 4 статті 16-1 цього Закону: члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Міністерство оборони України, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу суб`єктам права на таку допомогу. Спір про право може виникнути виключно між суб`єктами цивільного права, тобто особами, визначеними у пункті 4 статті 16-1 цього Закону. Вважаю, між заявником, як суб`єктом права на отримання одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство є суб`єктом виплати, а не суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 644/1574/23; від 21.02.2024 у справі № 303/5724/22; від 07.02.2024 у справі № 519/339/23. Рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин між загиблим захисником [PERSON] та його померлим батьком [PERSON] надасть заявниці можливість підтвердити свій статус як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, як суб`єкта права на отримання передбаченої законодавством соціальної виплати, проте, жодних спорів при розгляді даної заяви із суб`єктом владних повноважень у заявниці не виникає. Отже, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved