Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Любимівський кар`єр», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В позовних вимогах позивач просять суд: Стягнути з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Любимівський кар`єр»\~(ЄДРПОУ\~23935242) на користь: - [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2020 року по 20.02.2024 року в розмірі 72 276 гривень 19 коп. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2023 року по 25.06.2024 року в розмірі 74 194 гривень 65 коп. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] заборгованість по заробітній платі за період з 20.10.2023 року по березень 2024 року в розмірі 34 267 гривень 58 коп. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2023 року по березень 2024 року в розмірі 46 046 гривень 73 коп. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2023 року по 11.06.2024 року, в розмірі 39 266 грн.78 коп. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2023 року по 30.04.2024 року в розмір 84 907 гривень 94 коп. Стягнути з ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на користь: - [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] кошти в сумі 16\~000,00 грн. за затримку виплати заробітної плати після звільнення; - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] кошти в сумі 16 000 гривень 00 коп. за затримку виплати заробітної плати після звільнення; - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] кошти в сумі 16 000 гривень 00 коп. за затримку виплати заробітної плати після звільнення; - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , кошти в сумі 16 000 гривень 00 коп. за затримку виплати заробітної плати після звільнення; - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] кошти в сумі 16\~000,00 грн. коп. за затримку виплати заробітної плати після звільнення; - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , кошти в сумі 32 000 гривень 00 коп. за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Стягнути з ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на користь: - [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Обґрунтовують свої вимоги тим, що [PERSON] [INFO] , згідно наказу від 10.12.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЕДРПОУ 23935242) на посаду водія автотранспортного засобу Белаз (технологічний процес). Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавався, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до 10.06.2024 року, остання виплата складала 7 010 84 коп. Згідно з наказом №26/к від 11.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільнені йому видали трудову книжку, але остаточний розрахунок проведено не було до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, [PERSON] звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. Згідно із випискою банку, останній раз заробітна плата була перерахована 10.06.2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповіді не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 10.12.2021 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 48 276 гривень 19 коп. гривень. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року йому не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплаті з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також, йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 88 276 грн. 19 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №77/к від 01.07.2023 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду дробильника 4 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до 28.05.2024 року остання виплата складала 4119 грн.27 коп. Згідно з наказом №31/к від 25.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. Згідно із випискою банку, останній раз заробітна плата була перерахована 28.05.2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 01.07.2023 по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена [PERSON] заробітна плата, розмір якої складає 50 194 гривні 65 коп. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року йому не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також [PERSON] не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримки виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на мою користь належать кошти в розмірі 90 194 грн.65 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №48/к від 02.11.2022 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду водія автомобіля БЕЛАЗ. Оскільки копія наказу при прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату я отримував на банківську картку до 13.06.2024 року, остання виплат складала 7 010 грн.84 коп. Згідно з наказом №30/к від 14.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 20.10.2023 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена мені заробітна плата, розмір якої складає 10 267 гривень 58 коп. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року [PERSON] не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 50 267 гривень 58 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] згідно наказу №18/к від 10.12.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду водія автотранспортного засобу БЕЛАЗ (технологічний процес). Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до березня 2024 року, остання виплата складала 6 872 грн., 89 коп. Згідно з наказом від 03.05.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з вересня 2023 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 22 046 гривень 73 коп. З квітня 2024 року по червень 2024 року [PERSON] не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 62 046 гривень 73 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №7/ак 03.10.2022 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду машиніста екскаватора одноковшового 5 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату він отримував на банківську картку до червня 2024 року, остання виплата складала 5 390 грн. 05 коп. У період з лютого 2024 року до червня 2024 року заробітна плата не виплачувалась. Згідно з наказом №25/к від 11.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з вересня 2023 року по 11.06.2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена [PERSON] заробітна плата, розмір якої складає 39 266 грн. 78 коп. Також, йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 47 454 гривні 98 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №8/к 01.06.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду машиніста екскаватора 5 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату він отримував на банківську картку до березня 2024 року, остання виплата складала 6 390 грн. 47 коп. У період з березня 2024 року до квітня 2024 року заробітна плата не виплачувалась. Згідно з наказом №16/к від 30.04.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 01.06.2021 року по 30.04.2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 84 907 гривень 94 коп. Також, [PERSON] не виплачено Відповідачем кошти в сумі 32 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 116 907 гривень 94 коп. У зв`язку із вищевказаним, позивачі звернулись із позовом до суду. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги. Представниця позивачів [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений. Клопотань не надав. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивачів суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом фактично встановлено, що [PERSON] [INFO] , згідно наказу від 10.12.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЕДРПОУ 23935242) на посаду водія автотранспортного засобу Белаз (технологічний процес). Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавався, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до 10.06.2024 року, остання виплата складала 7 010 84 коп. Згідно з наказом №26/к від 11.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільнені йому видали трудову книжку, але остаточний розрахунок проведено не було до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, [PERSON] звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. Згідно із випискою банку, останній раз заробітна плата була перерахована 10.06.2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповіді не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 10.12.2021 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 48 276 гривень 19 коп. гривень. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року йому не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплаті з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також, йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 88 276 грн. 19 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №77/к від 01.07.2023 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду дробильника 4 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до 28.05.2024 року остання виплата складала 4119 грн.27 коп. Згідно з наказом №31/к від 25.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. Згідно із випискою банку, останній раз заробітна плата була перерахована 28.05.2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 01.07.2023 по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена [PERSON] заробітна плата, розмір якої складає 50 194 гривні 65 коп. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року йому не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також [PERSON] не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримки виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на мою користь належать кошти в розмірі 90 194 грн.65 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №48/к від 02.11.2022 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду водія автомобіля БЕЛАЗ. Оскільки копія наказу при прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату я отримував на банківську картку до 13.06.2024 року, остання виплат складала 7 010 грн.84 коп. Згідно з наказом №30/к від 14.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 20.10.2023 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена мені заробітна плата, розмір якої складає 10 267 гривень 58 коп. 3 квітня 2024 року по червень 2024 року [PERSON] не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 50 267 гривень 58 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] згідно наказу №18/к від 10.12.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду водія автотранспортного засобу БЕЛАЗ (технологічний процес). Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату отримував на банківську картку до березня 2024 року, остання виплата складала 6 872 грн., 89 коп. Згідно з наказом від 03.05.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з вересня 2023 року по березень 2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 22 046 гривень 73 коп. З квітня 2024 року по червень 2024 року [PERSON] не виплачено заробітну плату в розмірі 24 000 гривень, враховуючи розмір мінімальної зарплати з 1 квітня 2024 року, який становить 8000 гривень в місяць. Також йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 62 046 гривень 73 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №7/ак 03.10.2022 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду машиніста екскаватора одноковшового 5 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату він отримував на банківську картку до червня 2024 року, остання виплата складала 5 390 грн. 05 коп. У період з лютого 2024 року до червня 2024 року заробітна плата не виплачувалась. Згідно з наказом №25/к від 11.06.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував йому заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з вересня 2023 року по 11.06.2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена [PERSON] заробітна плата, розмір якої складає 39 266 грн. 78 коп. Також, йому не виплачено Відповідачем кошти в сумі 16 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 47 454 гривні 98 коп. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , згідно наказу №8/к 01.06.2021 року був прийнятий на роботу на ТОВ «Любимівський кар?єр» (ЄДРПОУ 23935242) на посаду машиніста екскаватора 5 розряду. Оскільки копія наказу про прийом на роботу йому не надавалась, він не пам?ятає, який посадовий оклад у нього був. Заробітну плату він отримував на банківську картку до березня 2024 року, остання виплата складала 6 390 грн. 47 коп. У період з березня 2024 року до квітня 2024 року заробітна плата не виплачувалась. Згідно з наказом №16/к від 30.04.2024 року був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні [PERSON] видали трудову книжку, але остаточний розрахунок не проведено до теперішнього часу. У зв?язку із невиплатою заробітної плати при звільненні, він звернувся до Пенсійного фонду України та отримав форму ОК-7, з якої дізнався, що роботодавець ТОВ «Любимівський кар?єр» нараховував заробітну плату до березня 2024 року. При зверненні до керівництва ТОВ «Любимівський кар?єр» із адвокатським запитом щодо надання копій наказу про прийом на роботу, зарплатних відомостей, або фінансових документів про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати - відповідь не отримано по теперішній час. Під час перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з 01.06.2021 року по 30.04.2024 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, розмір якої складає 84 907 гривень 94 коп. Також, [PERSON] не виплачено Відповідачем кошти в сумі 32 000 гривень за затримку виплати заробітної плати після звільнення. Таким чином стягненню з Відповідача на користь [PERSON] належать кошти в розмірі 116 907 гривень 94 коп. Згідно із ст. 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка, належним чином виконує свої трудові обов?язки, в рівній мірі кореспондується обов?язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб?єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов?язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов?язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов?язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов?язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв?язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред?явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП оплату праці працівників здійснюють першочергово. Усі інші платежі власник або вповноважений ним орган здійснюють після виконання зобов`язань щодо оплати праці. До того ж своєчасність та обсяги виплати зарплати працівникам не можуть залежати від інших платежів та їхньої черговості (ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції «Про захист заробітної плати», заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника та його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст.15 Кодексу законів про працю України. Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Вказані вище висновки Верховного Суду України повністю узгоджуються з п. 171.1 ст.171 Податкового кодексу України, згідно якого особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Чого при розгляді цієї цивільної справи здійснено не було. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачами додано: копії ордерів адвоката та копії виконаних адвокатських запитів. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивачів у загальному розмірі 15\~000,00 грн., тобто слід стягнути з відповідача по 2500,00 грн. кожному відповідачеві. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, позивачі звільнені від сплати судового збору, а тому у відповідності до норм ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судового збору на користь держави. Відповідно до абз.3 п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в цій справі 4629,60 грн. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4629,60 грн. та на користь позивачів понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: partial