Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-23 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог Позивач просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] наступне майно: земельні ділянки із кадастровим номером 3222482000:05:009:0120; 3222482000:05:009:0285; 3221086800:04:001:0146; 3221086800:04:001:0114; 3221086800:04:001:0115; 3221086800:04:001:0116; 3221086800:04:001:0117; 3221086800:04:001:0118; 3221086800:04:001:0120; 3221086800:04:001:0121; 3221086800:04:001:0122; 3221086800:04:001:0123; 3221086800:04:001:0124; 3221086800:04:001:0125; 3221086800:04:001:0126; 3221086800:04:001:0127; 3221086800:04:001:0128; 3221086800:04:001:0129; 3221086800:04:001:0130; 3221086800:04:001:0131; 3221087500:03:001:0221; 3221087500:03:001:0222; 3221087500:03:001:0223; 3221087500:03:001:0225; 3221087500:03:001:0226; 3221087500:03:001:0227; 3221087500:03:001:0228; 3221087500:03:001:0229. Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: квартиру [ADDRESS] ; земельні ділянки із кадастровим номером 3221086800:04:001:0146; 3221086800:04:001:0114; 3221086800:04:001:0115; 3221086800:04:001:0116; 3221086800:04:001:0117; 3221086800:04:001:0118; 3221086800:04:001:0120; 3221086800:04:001:0121; 3221086800:04:001:0122; 3221086800:04:001:0123; 3221086800:04:001:0124; 3221086800:04:001:0125. Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: земельні ділянки із кадастровим номером 3222482000:05:009:0120; 3222482000:05:009:0285; 3221086800:04:001:0126; 3221086800:04:001:0127; 3221086800:04:001:0128; 3221086800:04:001:0129; 3221086800:04:001:0130; 3221086800:04:001:0131; 3221087500:03:001:0221; 3221087500:03:001:0222; 3221087500:03:001:0223; 3221087500:03:001:0225; 3221087500:03:001:0226; 3221087500:03:001:0227; 3221087500:03:001:0228; 3221087500:03:001:0229. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 667, 28 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят сім тисяч гривень 28 копійок). Судові витрати покласти на Відповідача. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року позов задоволено частково. Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2021 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року скасовано та ухвалити нове судове рішення. Постановою Верховного Суду від 08.02.2023 року постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року скасовано. Справу № 759/13234/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року скасовано та ухвалити нове судове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ задоволено частково. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) визнано за [PERSON] право власності на: земельну ділянку із кадастровим номером 3222482000:05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 79104032224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на: земельну ділянку із кадастровим номером 3222482000:05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 76810732224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 858 717 (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 28 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) грн. 85 коп. Постановою Верховного Суду від 11.09.2024 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.12.2024 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких просив: в порядку поділу майна подружжя, стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), у рахунок відшкодування за відчужені без її згоди транспортні засоби: «MERSEDES-BENZ» [NUMBER] , рік випуску 2007, колір чорний, кузов [NUMBER] , «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов [NUMBER] , грошову компенсацію у розмірі 1 328 936,02 грн., з яких 809 967,32 грн. вартість транспортних засобів, 518 968, 70 грн. - інфляційні втрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2024 року. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позовних вимог позивача, зазначивши, що поділу підлягають лише дві земельні ділянки та транспортні засоби, а інше майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відтак не підлягає поділу в рамках даного позову. Інші учасники судового процесу в засідання суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1999 року. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У період перебування сторін у шлюбі за відповідачем [PERSON] було оформлено право власності на майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка згідно з відповіддю Київського міського бюро технічної інвентаризації зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва про право власності від 08 лютого 2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва; автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за відповідачем 07 жовтня 2010 року; автомобіль марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за відповідачем 09 березня 2013 року; земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221086800:04:001:0114, 3221086800:04:001:0115, 3221086800:04:001:0116, 3221086800:04:001:0117, 3221086800:04:001:0118, 3221086800:04:001:0120, 3221086800:04:001:0121, 3221086800:04:001:0122, 3221086800:04:001:0123, 3221086800:04:001:0124, 3221086800:04:001:0125, 3221086800:04:001:0126, 3221086800:04:001:0127, 3221086800:04:001:0128, 3221086800:04:001:0129, 3221086800:04:001:0130, 3221086800:04:001:0131, 3221087500:03:001:0221, 3221087500:03:001:0222, 3221087500:03:001:0223, 3221087500:03:001:0225, 3221087500:03:001:0226, 3221087500:03:001:0227, 3221087500:03:001:0228, 3221087500:03:001:0229, 3222482000:05:009:0120. За позивачем [PERSON] у період перебування сторін у шлюбі було оформлено право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222482000:05:009:0285 та 3221086800:04:001:0146. Транспортні засоби марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] , та марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] , відчужено [PERSON] у грудні 2017 року. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18. Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] у жовтні 2016 року придбав 25 земельних ділянок із кадастровими номерами: 3221086800:04:001:0114; 3221086800:04:001:0115; 3221086800:04:001:0116; 3221086800:04:001:0117; 3221086800:04:001:0118; 3221086800:04:001:0120; 3221086800:04:001:0121; 3221086800:04:001:0122; 3221086800:04:001:0123; 3221086800:04:001:0124; 3221086800:04:001:0125; 3221086800:04:001:0126; 3221086800:04:001:0127; 3221086800:04:001:0128; 3221086800:04:001:0129; 3221086800:04:001:0130; 3221086800:04:001:0131; 3221087500:03:001:0221; 3221087500:03:001:0222; 3221087500:03:001:0223; 3221087500:03:001:0225; 3221087500:03:001:0226; 3221087500:03:001:0227; 3221087500:03:001:0228; 3221087500:03:001:0229. [PERSON] 17 березня 2017 року придбала земельну ділянку з кадастровим номером 3221086800:04:001:0146. Договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок містять застереження у пункті 3.2.2, які свідчать про те, що вказані земельні ділянки є особистою приватною власністю покупця, оскільки придбаваються за особисті кошти сторони, що підтверджується відповідною заявою, посвідченою приватним нотаріусом. Більш того, у договорах купівлі продажу земельних ділянок, придбаних відповідачем, представником продавця являється позивач, а у договорі купівлі-продажу земельної ділянки, придбаної позивачем, представником продавця є відповідач, що свідчить про те, що сторонам достеменно було відомо про наявність особистого права власності кожного з них на спірні земельні ділянки. Наявність відповідної посвідченої нотаріусом заяви та застереження в договорах купівлі-продажу майна із посиланням на відповідну заяву безсумнівно свідчить про особисте право власності сторони на вказане спірне нерухоме майно. Отже, таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане, відповідно, не може бути поділено в рамках даного спору. Інше спірне майно, зокрема: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка з кадастровим номером 3222482000:05:009:0120, площею 0,1501 га, за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка з кадастровим номером 3222482000:05:009:0285, площею 0,1315 га, за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] ; транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова [NUMBER] є спільним майном подружжя, оскільки доказів на спростування презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя матеріали справи не містять. Судом встановлено, що [PERSON] за час судового провадження даної справи було відчужено на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року. Також, [PERSON] були відчужені на користь [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3221086800:04:001:0114, 3221086800:04:001:0118, 3221086800:04:001:0120, 3221086800:04:001:0121; 3221086800:04:001:0122, та на користь [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221086800:04:001:0115, 3221086800:04:001:0116, 3221086800:04:001:0117, 3221086800:04:001:0123, 3221086800:04:001:0124, 3221086800:04:001:0125, які, як встановлено вище, належали [PERSON] на праві особистої приватної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року у справі №759/5195/24, визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 04 лютого 2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар Іриною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 181. Витребувано квартиру [ADDRESS] від [PERSON] у спільну сумісну власність [PERSON] , за яким до її відчуження було зареєстровано право власності на дану квартиру, та [PERSON] . Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56467285 від 04 лютого 2021 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] . Стягнуто з кожного з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 11 314 (одинадцять тисяч триста чотирнадцять) грн. 00 коп. (том 6, а.с. 66-76). Зважаючи на викладене, квартира [ADDRESS] , є предметом поділу спільного майна подружжя в рамках даного позову. За встановлених у даній справі обставин, предметом поділу спільного майна подружжя в рамках даного спору є: 2 земельні ділянки: з кадастровим номером 3222482000:05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 79104032224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та із кадастровим номером 3222482000:05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 76810732224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] та транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», номер кузова [NUMBER] , а також квартира [ADDRESS] . Доводи відповідача про те, що автомобілі, які належали йому на праві приватної власності, були відчужені ним за згодою другого із подружжя та кошти було використано в інтересах сім`ї, суд відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать, що автомобілі були відчужені в грудні 2017 року, тобто тоді, коли фактичні шлюбні відносини сторін припинились (з жовтня 2017 року). Вказана обставина встановлена рішенням Святошинського районного суду від 07 листопада 2018 року у справі №759/6802/18 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення суду є таким, що набрало законної сили. [PERSON] вказане судове рішення з підстав неправильного встановлення обставин у справі в апеляційному порядку не оскаржувалось. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Більш того, згідно листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 25 листопада 2019 року №31/26-806аз, при перереєстрації транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» та транспортного засобу «LEXUS LX 570» згода від позивачки [PERSON] була відсутня. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість проданих транспортних засобів відповідачем, має бути врахована при поділі спільного майна подружжя, а саме шляхом стягнення із відповідача на корить позивачки частки вартості автомобілів, які належали до спільного майна подружжя. Згідно висновку експертного дослідження (т.2 а.с.48-62) ринкова вартість транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 р.в., колір чорний, кузов [NUMBER] становить 269800,31 грн., а транспортного засобу «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов [NUMBER] - 1 350 134,34 грн., відповідно, суми вартості становить 809 967, 28 грн. Отже, загальна вартість обох автомобілів становила: 1 619 934,65 грн. станом на 30.04.2020, а відповідно сума на яку претендує Позивач - 809 967,32 грн. Разом з тим, починаючи із 2020 року гривня суттєво знецінилася. Позивач через масштабну інфляцію вже не може розраховувати на ту суму, яку вона мала отримати у зв`язку із відчуженням транспортних засобів без її згоди та відома. У зв`язку із цим, вартість автомобілів в розмірі 1 619 934,65 грн. підлягає перерахунку. Інфляційні нарахування з 01.05.2020 - 31.10.2024 складають разом 1 037 937,39 грн. Таким чином, вартість автомобіля «MERSEDES-BENZ» Е280 та автомобіля «LEXUS LX 570», оцінена згідно висновку судового експерта за результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.04.2020 року № ВЕ-48/04-20, з урахуванням інфляційних втрат, становить 2 657 872, 04 грн. Половина від цієї суми на яку претендує позивачка складає: 1 328 936,02 грн. Вирішуючи питання поділу земельних ділянок, суд виходить із того, що кожна земельна ділянка фактично є самостійним об`єктом права власності, якому в результаті державної реєстрації цього права, здійсненої компетентним органом, надано статус самостійного об`єкта цивільно-правових відносин. Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення оціночно-будівельного та оціночно-земельного дослідження № 890/04-2020 від 08.04.2020 року дійсна ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:009:0120, площею 0,1501 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 76810732224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 716 600 грн. Дійсна ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:05:009:0285, площею 0,1315 га, реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 79104032224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 814 100 грн. (т. 2 а.с. 7-31). Відповідач не спростував зазначеного висновку та визначеної вартості земельних ділянок, клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляв. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 вказано, що суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц). Склад та обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та підлягає поділу між ними, дозволяє суду здійснити його реальний поділ шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна. Отже, виходячи з принципу рівності сторін при поділі майна та ураховуючи можливість реального поділу майна з виділенням кожному із подружжя окремих видів (об`єктів) майна, суд доходить висновку про поділ спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] шляхом визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:009:0285, площею 0,1315 га, реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 79104032224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а за [PERSON] права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 3222482000:05:009:0120, площею 0,1501 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 76810732224, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Урівнюючи вартість спірного майна при поділі вказаних земельних ділянок, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості цих земельних ділянок у розмірі 48 750 грн. (( 814 100 - 716 600 ) : 2 ). З урахуванням вартості автомобілів, а також з урахуванням інфляційних втрат (2657 872,04 грн.), з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню половина цієї суми у загальному розмірі 1328936,02 грн. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial