Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-29 00:00:00

01.04.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява, у якій позивач [PERSON] просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які були усиновлені іншою особою, починаючи з дня набрання рішенням суду про усиновлення дітей законної сили, звільнивши його від сплати аліментів на утримання дітей за виконавчим листом, виданим Вишгородським районним судом Київської області 15.02.2024 по справі №363/4639/23. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що під час перебування з [PERSON] (нині - [PERSON] ) у шлюбі з 29.08.2014, який було розірвано рішенням суду від 11.01.2021, у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.02.2021 з [PERSON] , на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 23.11.2020 до досягнення дітьми повноліття (копію рішення додаю). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2024 (справа №363/4639/23) змінено розмір та спосіб стягуваних за рішенням Вишгородського районного суду Київської області справа №363/3102/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 28.08.2023, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Як зазначено у позові, відповідачка [PERSON] в жовтні 2024 року звернулась до позивача з проханням надати нотаріальну згоду на усиновлення дітей її новим чоловіком. Позивач таку згоду надав та зі слів відповідача, йому відомо, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.01.2025 їхні діти усиновлені [PERSON] . Також позивачем зазначено, що із його застосунку «Дія» у березні 2025 року виключено дані про його дітей. Звернувшись до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області з запитом про надання відомостей про народження з Державного реєстру актів цивільного стану, позивач отримав відповідь, що відомості про народження дітей у [PERSON] відсутні. Оскільки, позивач вважає, що з моменту набрання рішенням про усиновлення дитини законної сили, він не має обов`язків, закріплених Конституцією України, Сімейним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, щодо дітей, які були усиновлені іншою особою, у тому числі щодо сплати аліментів на їх утримання, а тому звернувся до суду із позовом про припинення стягнення з нього аліментів на дітей, які усиновлено іншою особою. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 12:00 22.05.2025, про що повідомлено сторін у справі. Судове засідання, призначене на 22.05.2025, не відбулося через відсутність головуючого судді, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю (лікарняний). Наступну дату судового засідання визначено - 30.06.2025 о 09:40, про що повідомлено сторін у справі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти вимог позивача, відмовляючись від сплати судових витрат. При цьому, відповідачем надано суду належним чином засвідчену копію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2024 у справі №363/6053/24 про усиновлення дітей. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнала, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема дітей, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.02.2021 у справі №363/3102/20, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 23.11.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи посилання позивача на наявність судових рішень щодо зміни розміру аліментів, що стягуються з нього, а також про усиновлення його дітей іншою особою, з урахуванням положень пункту 5 частини 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно якої, судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2024 у справі №363/4639/23 за позовом [PERSON] змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року, справа №363/3102/20, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 23.11.2020 року та до досягнення дітьми повноліття та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 28.08.2023 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. Примусове виконання вказаного судового рішення перебуває у провадженні Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) та згідно довідки від 28.02.2025, станом на 28.02.2025, заборгованість [PERSON] щодо несплати аліментів становить 128640,13 грн. Згідно довідки №62/01-14 від 27.03.2025, виданої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук Ольгою Борисівною, 30.10.2024 за №3708 було засвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві до компетентних органів про згоду на усиновлення громадянином України [PERSON] , [INFO] , його малолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Як убачається із листа Вишгородського ВРАЦС у Вишгородському району Київської області від 28.03.2025, адресованого [PERSON] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану відсутні відомості про реєстрацію народження дітей у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2024 у справі №363/6053/24, усиновлено [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалено: змінити по батькові дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище, ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; зобов`язати компетентний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису № 39 від 05.01.2016 про народження [PERSON] : змінити по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] »; прізвище, ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; батьком дитини записати: прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , [INFO] , громадянин України; змінити по батькові дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище, ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; зобов`язати компетентний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису № 322 від 27.07.2017 про народження [PERSON] : змінити по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] »; прізвище, ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; батьком дитини записати: прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Вказане рішення суду набрало законної сили 24.01.2025. У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у частині першій статті 180 СК України. Відповідно до частини першої статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За змістом частини другої статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною другою статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як роз`яснено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статті 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Обставина, що має істотне значення для правильного вирішення справи в даному випадку, є те що малолітні діти позивача - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , усиновлені іншою особою, рішення про усиновлення набрало чинності 24.01.2025, а отже з моменту здійснення усиновлення припинилися особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] та малолітніми [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дітей та заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася починаючи з 24.01.2025. Виходячи із загальних засад цивільного та сімейного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про припинення стягнення з нього аліментів на утримання усиновлених іншою особою дітей, є належним способом захисту порушеного права, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Так, при зверненні до суду з вказаною позовною заявою, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідач позовні вимоги визнала та не заперечував проти задоволення позову. Згідно частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Outcome: approved