Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання спадкоємця - [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] на час її смерті.\~\~Свою заяву обґрунтовує тим, що його мати - [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] та грошові кошти. Так, приблизно у 1981 році мати [PERSON] отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вони спільно проживали. Після трагічної загибелі батька, мати одружилася з [PERSON] , від даного шлюбу народився брат по матері [PERSON] . Квартира за вищевказаною адресою, де тепер проживали в чотирьох, була 25.05.1994 року приватизована та всі стали співвласниками. При житті мати [PERSON] , а саме: 04.09.2008 року склала заповіти та розділила спадщину. [INFO] помер брат [PERSON] . Мати [PERSON] хворіла на психічну та онкологічну хвороби та після смерті її сина [PERSON] стан погіршився. Вітчим [PERSON] також хворів. Тому з червня 2018 року він, мати [PERSON] та вітчим [PERSON] стали разом проживати в будинку, належному матері на праві спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Мати та вітчим зареєстровані у квартирі, а заявник у вказаному будинку. [INFO] померла мати [PERSON] , а відразу за нею [INFO] помер вітчим [PERSON] . Так як проживали разом, [PERSON] доглядав їх, та після смерті поховав за власні кошти. Оскільки заявник є єдиним спадкоємцем першої черги, звернувся до нотаріуса, однак постановою приватного нотаріуса Кравчук Т.І. від 22.02.2025 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеними обставинами виникла необхідність звернутися до суду з вказаними вимогами. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 02.04.2025 відкрито провадження та призначено судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса\~Звенигородського\~районного\~нотаріального округу\~Кравчук\~Тетяни Ігорівни\~копію спадкової\~справи\~після померлої\~ [PERSON] (дата\~смерті [INFO] ). 14.05.2025 до суду від приватного нотаріуса\~Звенигородського\~районного нотаріального\~округу Кравчук\~Тетяни Ігорівни надійшла копія спадкової справи\~після\~померлої\~ [PERSON] (дата\~смерті [INFO] ). В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої\~особи\~ - Шевченківської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Шевченківської сільської ради. Проти задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем не заперечує. Враховуючи заяву заінтересованої особи, відсутність заперечень з приводу заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, наявність спору про право судом не встановлено, тому справа розглянута в порядку окремого провадження. За відомостями Спадкого реєстру нотаріусом 22.02.2025 перевірено наявність відкритої спадкової справи, та встановлено, що відсутня інформація про спадкодавця [PERSON] , а отже особи, які подали заяву про прийняття спадщини відсутні. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її рідний син [PERSON] , а отже відсутній спір про право, а тому суд розглядає справу в порядку окремого провадження. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30.07.2024, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Шевченкове, актовий запис про смерть № 440. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.04.1980 року, виданого Корнинською сільською радою Ровенського району, [PERSON] народився [INFO] . Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.10.1985 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.10.1985 року, актовий запис № 24. Згідно копії заповіту [PERSON] від 04.09.2008 року, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Ільченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 436, [PERSON] зроблено заповіт на випадок її смерті: належний їй будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] , заповідає [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах. Згідно копії заповіту [PERSON] від 04.09.2008 року, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Ільченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 437, [PERSON] зроблено заповіт на випадок її смерті: грошові вклади по рахунку [NUMBER] з нарахованими відсотками, компенсаціями, компенсаційними сертифікатами, усіма послідуючими індексаціями, заповідає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу: 80212954 від 22.02.2025 року, приватним нотаріусом Кравчук Т.І. зареєстровано спадкову справу №73699101, номер у нотаріуса 24/2025. Спадкодавець: [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 05.08.2024, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Звенигородка, актовий запис про смерть № 448. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шевченківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області від 02.04.2012, [PERSON] , помер [INFO] у віці 21 рік, у с. Шевченкове, актовий запис про смерть № 10. Відповідно до довідки № 45/13-09 від 30.01.2025 року, виданої в.о. спеціаліста з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 29.04.1981 року до 30.07.2024. На дату смерті [INFO] за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] ( період реєстрації з 29.04.1981 до 05.08.2024, зняття у зв`язку зі смертю). Відповідно до акту депутата Шевченківської сільської ради Чухліб Н.М., складеного в присутності свідків, вбачається, що [PERSON] разом з її чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , приблизно з червня 2018 року до часу її смерті, проживали за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. За даною адресою був зареєстрований [PERSON] ю, а [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] . 01.08.2024. [PERSON] доглядав матір та вітчима до їх смерті та похоронив їх за власні кошти. Згідно копії паспорта заявника, місце проживання останнього зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 22.08.2019 року. Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , встановлено, що вона проходила лікування з 01.07.2024 по 17.07.2024, виписана додому в супроводі сина, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Нагляд сімейного лікаря та психіатра за місцем проживання. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.05.1994, органом приватизації Шевченківського сільськогосподарського коледжу посвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї\~ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. За заявою [PERSON] до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. від 22.02.2025 року № 70, відомо, що спадщину, що залишилась після смерті матері він не прийняв, пропущено шестимісячний строк. 22 лютого 2025 року приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. За клопотанням заявника в судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживав разом з його матір`ю [PERSON] та його вітчимом [PERSON] разом в квартирі по [ADDRESS] , а з 2018 року у будинку по [ADDRESS] . [PERSON] завжди був поруч із матір`ю, вона хворіла, потребувала постійної допомоги. Повідомила, що інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає, тільки син [PERSON] , який утримував та допомагав матері, так як та хворіла через психічну та онкологічну хвороби, через що потребувала догляду. На запитання суду зазначила, що померла хворіла тривалий час, останні роки\~тяжко, пережила втрату близьких людей. [PERSON] весь цей час був поруч з нею, жив з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є жителькою с. Шевченкове, знайома із родиною померлої. Через трагічні втрати близьких людей, [PERSON] психічно хворіла та мала онкологічну хворобу. Син [PERSON] проживав та допомагав померлій, так як остання хворіла та потребувала догляду. Її син проживав разом в квартирі з матір`ю, вподальшому у будинку, допомагав матері, доглядав за нею, вів спільне господарство, здійснив її поховання. У\~рішенні Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Згідно зі\~статтями 1233-1235 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частин першої-третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом, визначеним частиною першою\~статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Частиною першою\~статті 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Верховний Суд неодноразово зазначав у спірних правовідносинах, що положення\~статті 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до абз.4\~ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1\~статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами. Суд виходить з того, що реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини фактично проживав разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2\~ст.76 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Суд вважає належними доказами показання допитаних свідків, оскільки вони узгоджуються між собою та стосуються обставин, які підлягають доказуванню. Так, дослідженими судом доказами повністю підтверджується той факт, що [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею з 2018 року за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, заява [PERSON] \~про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини обґрунтована та підлягає задоволенню. Судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved